Справа № 540/3059/20
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2021-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/3059/20
Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Стас Л.В.,

суддів: Шеметенко Л.П., Турецької І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання відмови в отриманні одноразової грошової допомоги протиправною, зобов`язання здійснити належні виплати військовослужбовцю,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України (далі-відповідач/скаржник), в якому просив:

- визнати відмову Міністерства оборони України в призначенні ОСОБА_1 виплати одноразової грошової допомоги, згідно пунктом 7 частини 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції Закону України від 06 вересня 2018 року №2522-VІІІ) (далі Закон №2011-XII) у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії) (Протокол засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 03 вересня 2020 року за №125) протиправною;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 виплату одноразової грошової допомоги, згідно з пунктом 7 частини другої статті 16 Закону (у редакції Закону України від 06 вересня 2018 року №2522-VІІІ) у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що при проходженні військової служби отримав поранення (контузію), що стало підставою для звільнення зі служби за станом здоров`я.

07 квітня 2020 року медико-соціальна експертна комісія (далі - МСЕК) встановила йому 25% втрати працездатності внаслідок захворювання без встановлення інвалідності, отриманого під час служби та пов`язаного із захистом Батьківщини.

Втім, комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум відмовила йому у виплаті відповідної грошової дороги, мотивуючи свою відмову положеннями пункту 7 частини 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції від 06 вересня 2018 року), що встановлюють тримісячний термін звернення для отримання відповідних виплат після звільнення з військової служби.

Вважаючи рішення суб`єкта владних повноважень протиправним, позивач зазначає, що порушення тримісячного терміну звернення відбулося на підставі неналежного виконанням органами влади посадових обов`язків, направлених на штучному позбавленні його встановлених державою соціальних гарантій.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у відповідності до пункту 7 частини 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей", оформлені протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 03 вересня 2020 року за №125.

Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги у відповідності до пункту 7 частини 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей".

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження.

Міністерство оборони України, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Міністерство оборони України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Так, скаржник вважає помилкову позицію суду першої інстанції про те, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає також і у разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Апелянт наголошує на недоречному посиланні суду першої інстанції на позицію Верховного Суду України у постановах від 18 листопада 2014 року по справі №21-446а14 та від 21 квітня 2015 року по справі №21-135а15, оскільки вона стосуються відмінних правовідносин (встановлення інвалідності) та аналізу застосування законодавства України станом на 2012 рік в іншій редакції Закону та з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців,військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб».

Таким чином, апелянт впевнений, що оскільки позивачу встановлено частково втрату працездатності понад тримісячний термін після звільнення з військової служби, то призначення і виплата одноразової грошової допомоги в такому разі не здійснюється.

Наголошує на тому, що неотримання позивачем довідки від МСЕК раніше, ніж 07 квітня 2020 року, не пов`язано із компетенцією Міністерства оборони України, та не є наслідком неправомірних дій, рішень чи бездіяльності Міністерства оборони України.

Позивач, ОСОБА_1 не скористався своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Відповідно до приписів пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні на підставі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Судом встановлено, що 28 грудня 2019 року, відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №277, старшого матроса ОСОБА_1 , старшого сапера інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу ВЧ НОМЕР_1 , звільненого з військової служби в запас наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 26 грудня 2019 року №148-РС, відповідно до пункту "2" підпункту "а" (у зв`язку із закінченням контракту) частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", вважати таким, що 28 грудня 2019 року справи та посаду здав і направлений для зарахування на військовий облік до Білозерського РВК смт. Білозерка Херсонської області.

З 28 грудня 2019 року виключено зі списків особового складу частини, з 15 грудня знято зі всіх видів забезпечення, а з котлового забезпечення по нормі згідно з каталогом продуктів харчування під час повсякденної діяльності (обід) з 02 січня 2020 року.

07 квітня 2020 року довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого МСЕК серія 10 ААА №004891 від 07 квітня 2020 року встановлено 25% втрати ОСОБА_1 працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, що сталося 08 червня 2019 року.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 стосовно призначення і виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум винесла протокол від 03 вересня 2020 року №125, відповідно до якого комісія дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги старшому солдату в запасі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), якого 28 грудня 2019 року звільнено з військової служби.

Підставою відмови слугувало порушення позивачем, визначеного пунктом 7 частини другої статті 16 Закону (у редакції Закону України від 06 вересня 2018 року №2522-VIII), тримісячного терміну встановлення ступеню втрати працездатності після звільнення з військової служби, а саме: «Заявника звільнено з військової служби 28 грудня 2019 року, а 07 квітня 2020 року встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби».

Не погоджуючись з викладеним позивач звернувся до суду з позовом.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, за отриманням якої позивач звернувся 12 травня 2020 року, є день встановлення ступені втрати професійної працездатності, що підтверджується довідкою МСЕК серії 10 ААА №004891.

Крім того, суд визначив, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Разом з тим, суд вказав, що не може перебирати на себе дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, таким чином, належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом №2011-ХІІ визначені основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлено єдину систему їх соціального захисту, гарантовано військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та врегульовано відносини у цій галузі.

Згідно ст.1 вказаного Закону (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Розділом ІІ Закону №2011-XII встановлені права військовослужбовців, в тому числі і право на одноразову грошову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Приписами п.7 ч.2 ст.16 Закону №2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Частиною 9 ст.16-3 Закону №2011-XII передбачено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На час звернення позивача із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, механізм її призначення та виплати, встановлювався Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі - Порядок №975).

Пунктом 7 Порядку №975 встановлено, що у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках від:

70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин,але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби;

Абзацом 3 п.3 Порядку №975 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Аналіз викладених правових норм свідчить про те, що законодавець обмежив строк на звернення для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, а саме: «не пізніше ніж через три місяці після звільнення з військової служби».

Тобто, в контексті спірних відносин, особа має право на отримання одноразової грошової допомоги у разі отримання нею поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання нею обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності, за умови того, що втрату працездатності встановлено не пізніше ніж через три місяці після звільнення такої особи з військової служби.

І головне, що при призначенні і виплаті грошової допомоги застосовується законодавство, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги, а саме з дати, зазначеної у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Так, згідно довідки обласної МСЕК №004891 днем виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги є 07 квітня 2020 року, тобто дата встановлення 25% втрати працездатності без встановлення інвалідності (а.с.9).

За обставинами того, що ОСОБА_1 звільнено з військової служби 28 грудня 2019 року, а 25% втрати працездатності з причин захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, встановлено МСЕК 07 квітня 2020 року, випливає висновок, що у останнього не виникло право на отримання одноразової грошової допомоги в силу вищезазначених норм.

Поряд з цим, колегія суддів вважає неправильним застосування судом першої інстанції правової позиції Верховного Суду викладеної в постановах від 18 листопада 2014 року у справі №21-446а14 та від 21 квітня 2015 року у справі №21-135а15, оскільки при вирішенні спору у вказаних справах застосовано законодавство, яке діяло станом на час первинного встановлення позивачу інвалідності, тобто у 2008 році, без врахування обмежень тримісячним строком.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з доводами Міністерства оборони України про те, що неотримання позивачем довідки від МСЕК раніше, ніж 07 квітня 2020 року, не пов`язано із компетенцією Міністерства оборони України, та не є наслідком неправомірних дій, рішень чи бездіяльності Міністерства оборони України.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.ст. 315, 317 КАС України суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове судове рішення на підставі неправильного застосування норм матеріального права.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Враховуючи, що рішення суду приймається на користь суб`єкта владних повноважень, підстави для розподілу судових витрат, відповідно дост.139 КАС України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 317, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання відмови в отриманні одноразової грошової допомоги протиправною, зобов`язання здійснення належних виплат військовослужбовцям - скасувати.

Ухвалити у справі постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 01 липня 2021 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.