Справа № 160/6654/21
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2021 року Справа № 160/6654/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії, -
26.04.2021 року засобами поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пільгову пенсію за віком за Списком № 1 відповідно до п. а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з 16 січня 2021 року, тобто з моменту первинного звернення до Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, виходячи з її пільгового стажу 5 років 02 місяці 28 днів.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України. Однак, відповідачем відмовлено у призначенні пенсії, оскільки не підтверджено періоду роботи з 02.03.1999 року по 31.05.2007 року для зарахування до пільгового стажу роботи за Списком № 1 на підставі того, що в документах відсутня інформація в якому виробництві та на яких дільницях виконувались роботи, підтвердження шкідливих умов праці робітника безпосередньо на робочому місці результатами атестації відсутні, зайнятість робітника на роботах, передбачених Списками № 1 та № 2 не менше 80% робочого часу, встановленого на виробництві, не підтверджена.
Вважає, що відповідачем безпідставно не було враховано до пільгового стажу роботи за Списком №1 період роботи з 02.03.1999 року по 31.05.2004 року, оскільки факт її роботи протягом вказаного періоду підтверджується трудовою книжкою та відповідними довідками.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Копію вказаної ухвали суду від 27.04.2021 р. отримано представником відповідача разом позовною заявою та доданими до неї матеріалами, що підтверджується розпискою представника відповідача від 19.05.2021 року, наявною в матеріалах справи.
27.05.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що на період роботи заявниці діяли Списки № 1 та № 2, затверджені постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 та від 16.01.2003 року № 36. Згідно записів №13-15 трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач працювала в ДП "Придніпровський завод кольорових металів" з 02.03.1999 по 31.05.2007 на посадах "контролера у виробництві металів" та "майстер по контролю". Записи трудової книжки позивача не містять всіх відомостей щодо характеру виконуваної роботи, розділу, підрозділу, пункту, найменування списків або їх номери, куди включаються періоди роботи, проведення атестації робочих місць, робота повний робочий день на зазначених роботах та інші відомості, що визначають пільговий характер робіт. Отже, через відсутність переліку робочих місць, які атестовані, відсутність відомостей про роботу повний робочий день на виробництві (не менше 80% робочого часу), відсутності відомостей про роботу в гарячих роботах та інших відомостей, що визначають пільговий характер робіт, комісія при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийняла рішення від 11.03.2021 року № 12 про відсутність підстав для зарахування періоду роботи з 02.03.1999 року по 31.05.2007 року до пільгового стажу за Списком № 1. Станом на 16.01.2021 року загальний стаж роботи ОСОБА_1 становить 31 рік 01 місяць 22 дні, стаж роботи на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відсутній. З урахуванням наведеного, відповідач просить відмовити у задоволенні позову.
Відповідно до ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За змістом приписів п.8 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності, зокрема, є типові справи.
Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно з 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , копія якого міститься в матеріалах справи.
В матеріалах справи міститься копія трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , якою визначено трудовий стаж останньої.
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 22.01.2021 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
Пенсія призначена при загальному стажі роботи 31 рік 1 місяць 22 дні, в т.ч. за Списком № 2 5 років 6 місяців 17 днів.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою від 16.01.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 р. № 162.
Рішенням комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області «Про результати розгляду заяви» від 11.03.2021 року № 12 фактично відмовлено позивачу у призначенні пенсії за Списком № 1 у зв`язку з відсутністю підстав для зарахування періоду роботи з 02.03.1999 року по 31.05.2007 року до пільгового стажу за Списком № 1.

У даному рішенні, зокрема зазначено, що в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме, не зазначено, що працювала в шкідливих умовах праці у виробництвах, передбачених Списками повний робочий день.

В довідці архівного відділу Кам`янської міської ради від 13.05.2020 № В-574/03-09 зазначено, що ОСОБА_1 працювала на ДП «Придніпровський завод кольорових металів»:

з 02.03.1999 (наказ від 02.03.1999 № 17) прийнята контролером у виробництві металу;

з 30.01.2001 (наказ від 29.01.2001 № 9лс) переведена майстром по контролю;

з 01.06.2007 ( наказ від 01.06.2001 ) переведена на посаду начальника ВТК;

з 23.05.2008 (наказ від 20.05.2008 № 34) звільнена.

У розрахункових відомостях по нарахуванню заробітної плати заявниця значиться майстром по контролю, заробітна плата нараховувалась з березня 1999 року по лютий 2007 року, окрім січня, травня, листопада 2002 року, січня 2003 року.

В документах відсутня інформація в якому виробництві та на яких дільницях виконувались роботи.

До наказу від 12.01.1999 №10 про результати проведеної атестації робочих місць перелік атестованих посад на розгляд комісії не надано.

Підставами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є:

- наявність професії і виробництва в Списках №1 і №2;

- зайнятість робітника на роботах, передбачених Списками №1 або №2, не менше 80 % робочого часу, встановленого для цього виробництва.

- підтвердження шкідливих умов праці робітника безпосередньо на робочому місці результатами атестації(після 21.08.1992 року.

За таких обставин, Комісією прийнято рішення, що для підтвердження періоду роботи з 02.03.1999 по 31.05.2007 для зарахування до пільгового стажу роботи за Списком № 1 немає підстав.

Позивач, вважаючи, відмову у зарахуванні вказаних періодів роботи до пільгового стажу та у призначенні пенсії протиправною та такою, що порушує гарантовані Конституцією України соціальні права позивача на пенсійне забезпечення, звернулася до суду з даним позовом.

Вдповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ст. 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст.ст. 21, 22 Конституції України - усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи людини і громадянина, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: основи соціального захисту.

Конституційне поняття «Закон України», на відміну від поняття «законодавство України», не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

У відповідності до вимог статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Враховуючи загальні принципи міжнародного права, викладені у наведених вище рішеннях Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах позивач не може бути позбавленим права на отримання пенсії у зв`язку з отриманням певної інформації від відповідних органів влади.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і пятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Аналогічні приписи містить п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі Порядок №383), визначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року №383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок № 637).

Так, відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки, надані підприємствами на підставі первинних документів про характер виконуваної роботи та умов праці, а також зайнятість протягом повного робочого дня на роботах, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994р. № 162 затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (діяли до 16.01.2003р.)

Розділом VII. МЕТАЛУРГІЙНЕ ВИРОБНИЦТВО (кольорові метали), підрозділ-. «Виробництво ртуті, елементарної сірки, ксантогенату, миш`яку, хромових солей, сірчистого натрію, світлосполук, молібдату амонію, сталініту, їх сполук. Афінаж золота, срібла, платини, металів платинової групи», пункт 1072300а «Робітники» підпунктом 1072300а-1753б передбачені, зокрема, «Робітники, зайняті на обслуговуванні зазначених виробництв: контролери продукції кольорової

металургії».

Розділом VII. МЕТАЛУРГІЙНЕ ВИРОБНИЦТВО (кольорові метали), підрозділ-. «Виробництво ртуті, елементарної сірки, ксантогенату, миш`яку, хромових солей, сірчистого натрію, світлосполук, молібдату амонію, сталініту, їх сполук. Афінаж золота, срібла, платини, металів платинової групи», пункт 1072300б «Керівники і спеціалісти» підпунктом 1072300б-23269 передбачені «Майстри контрольні (дільниці, цеху)».

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. № 36 затверджений Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (діяли з 16.01.2003р. по 02.08.2016р.).

В розділі VII. ВИРОБНИЦТВО КОЛЬОРОВИХ МЕТАЛІВ підрозділі 20 «Виробництво ртуті, елементарної сірки, ксантогенату, миш`яку, хромових солей, сірчистого натрію, світлосполук, молібдату амонію, сталініту, їх сполук. Афінаж золота, срібла, платини, металів платинової групи» передбачені за кодом 7.20б «майстри контрольні (дільниці, цеху)».

Таким чином, посада контролера у виробництві металу у службі технічного контролю та якості продукції а також посада майстра по контролю відділу технічного контролю, на яких працювала позивач, відноситься до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до відповідача із заявою про призначення пенсії за Списком № 1, позивачем на підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, було додано наступні документи:

- копію трудової книжки та копію диплому Павлоградського машинобудівного технікуму реєстраційний № 6668 від 27.06.1987 року НОМЕР_3 ;

- копію Витягу з ЄДРПОУ щодо ДП «Придніпровський завод кольорових металів»;

- копію довідки № 0026/08 від 23.05.2008 року, виданої ДП «Придніпровський завод кольорових металів» про уточнюючий особливий характер роботи та умови праці;

- копію довідки № 0027/08 від 23.05.2008 року, виданої ДП «Придніпровський завод кольорових металів» про уточнюючий особливий характер роботи та умови праці;

- копію довідки № 0007/08 від 23.05.2008 року, ДП «Придніпровський завод кольорових металів» про те, що позивач дійсно працювала на ДП «Придніпровський завод кольорових металів»» та на яких посадах;

- копія довідки № 8 від 17.04.2014 року, вих. № 01-21/43 ДП «Придніпровський завод кольорових металів» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яка підтверджує, що позивач працювала повний робочий день на ДП «Придніпровський завод кольорових металів» за професіями та на посадах передбачених Списком один з 02 березня 1999 року по 31 травня 2004 року, а з 01.06.2004 року по 31.05.2007 року за Списком два;

- копію наказу ДП «Придніпровський завод кольорових металів» № 10 від 12.01.1999 р. «Про результати атестації робочих місць по умовам праці», відповідно до якого за результатами проведеної атестації посада контролера у виробництві металу у службі технічного контролю та якості продукції а також посада майстра по контролю відділу технічного контролю була віднесена до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

- копію листа Головного Управління праці та соціального захисту населення головного державного експерта області з умов праці О.І. Просандєєва від 04.11.200 року вих. № 003/07 -1-388 «Про продовження терміну дії раніше проведеної атестації робочих місць за умовами праці»;

- копію наказу ДП «Придніпровський завод кольорових металів» від 03.12.2003 року вих.. № 69 «Про організацію та проведення атестації робочих місць за умовами праці» разом з копіями даних про результати атестації робочих місць за умовами праці для підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення по державному підприємству «Придніпровський завод кольорових металів», копією карти умов праці за посадою «контролер матеріалів, металів, напівфабрикатів та виробів», копією карти умов праці за посадою «майстер контрольний», копією Єдиного переліку пільг керівників, фахівців, службовців та робітників ДП «Придніпровський завод кольорових металів»( виробництво дорогоцінних металів. Афінаж золота, срібла, платини та металів платинової групи), яким підтверджено право на отримання пільг за умовами атестації робочих місць, копією особової картки № 85.

Крім цього, позивачем також було надано до пенсійного органу документи, що підтверджують роботу в особливо важких та особливо шкідливих умовах праці за Списком № 2 на виробничому об`єднанні «Придніпровський хімічний завод» в якості лаборанта хімічного аналізу по 4 розряду в групі експрес - аналізу продуктів виробництва фтори дів цирконію та гафнію центральної заводської лабораторії, 01.07.1997 року переведена контролером в групу по обліку проб та виписці сертифікатів готової продукції цеху №48, 01.03.1999 року звільнена.

Таким чином наданими документами підтверджується пільговий стаж роботи позивача у період з 02.03.1999 року по 31.05.2007 року в ДП «Придніпровський завод кольорових металів».

Проте, рішенням комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області «Про результати розгляду заяви» від 11.03.2021 року № 12 відмовлено в зарахуванні періоду роботи ОСОБА_1 з 02.03.1999 року по 31.05.2007 року, зокрема, у зв`язку з відсутністю відомостей про зайнятість позивача на роботах, передбачених Списками №1 або №2, не менше 80 % робочого часу, встановленого для цього виробництва, а також відсутнісю відомостей щодо підтвердження шкідливих умов праці робітника безпосередньо на робочому місці результатами атестації.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок №442) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року №41 (далі - Методичні рекомендації №41), відповідно до яких основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у сфері реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах за списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 442 від 01 серпня 1992 року, встановлено, що атестація робочих місць за умовами праці - це комплексна оцінка всіх факторів виробничого середовища і трудового процесу, супутніх соціально-економічних факторів, що впливають на здоров`я і працездатність працівників в процесі трудової діяльності.

Згідно з п. 6 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 442 від 01.08.92, атестація робочих місць передбачає обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці, визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з п. 4 Порядку №442 та п.п. 1.5 п. 1 Методичних рекомендацій № 41 періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років; відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Пунктами 8, 9 Порядку № 442 передбачено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Частиною 6 статті 114 Закону №1058-IV та ч.5 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення таких списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до п.4.2 Порядку №383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Пунктом 4.3 Порядку №383 встановлено, що у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Згідно з п.5 Порядку №383 у разі підтвердження за результатами атестації та висновку Державної експертизи умов праці права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списками №1 чи №2 працівникам окремих видів виробництв, робіт, професій чи посад, які мають виражену специфіку, до пільгового стажу зараховується період їх роботи на даному підприємстві, за який умови праці на відповідних робочих місцях не змінювалися і який визначений наказом по підприємству чи організації про затвердження результатів проведення цієї атестації.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Підтвердженням (доказом), що позивач у вищезазначені періоди (які не зараховані позивачу до пільгового стажу) працювала за Списком № 1 - є записи в її трудовій книжці.

Водночас, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Як зазначалося вище, позивачем було надано пенсійому органу відповідні довідки, що підтверджують проведення атестації на підприємсві посад, на яких вона працювала у спірний період.

Суд зазначає, що відмова відповідача у зарахуванні позивачу пільгового стажу пенсії не відповідає вимогам пенсійного законодавства.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442, пенсії за віком на пільгових умовах призначаються за результатами атестації робочих місць, яка також надає інші пільги і компенсації, передбачені законодавством, а саме надбавка за роботу в зазначених умовах, право на скорочений робочий день, додаткову відпустку й одержання лікувально-профілактичного лікування. Атестація повинна проводитися на підприємстві не рідше одного разу на п`ять років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Контроль за проведенням атестації, правильністю застосування Списків покладено на Державну експертизу умов праці.

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації) визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18.11.2005 № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Суд зазначає, що, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Зазначена вище позиція суду кореспондується з позицією ВС від 06 липня 2020 р. у зразковій справі № 345/9/17 (адміністративне провадження № К/9901/30111/18), в тексті якої зазначено, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Щодо твердження відповідача стосовно відсутності відомостей про зайнятість позивача на роботах, передбачених Списками №1 або №2, не менше 80 % робочого часу, встановленого для цього виробництва, суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу робіт, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, яким визначено, що під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків, за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи.

Так, наявною в матеріалах справи копією довідки № 8 від 17.04.2014 року, вих. № 01-21/43 ДП «Придніпровський завод кольорових металів» «Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» підтверджується, що позивач працювала постійно, тобто, повний робочий день на ДП «Придніпровський завод кольорових металів» за професіями та на посадах передбачених Списком № 1 з 02 березня 1999 року по 31 травня 2004 року, та за Списком № 2 з 01.06.2004 року по 31.05.2007 року.

Зокрема, зазначено, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день в Державному підприємстві «Придніпровський завод кольорових металів» з 02 березня 1999 року по 29 січня 2001 року у службі технологічного контролю та якості продукції за посадою контролер, що передбачена Списком один; з 30 січня 2001 року по 31 травня 2004 року у відділі технічного контролю за посадою майстер по контролю, що передбачена Списком один; з 01 червня 2004 року по 31 травня 2007 року у відділі технічного контролю за посадою майстер по контролю, що передбачена Списком два.

Таким чином, твердження відповідача про відсутність відомостей про зайнятість позивача на роботах, передбачених Списками №1 або №2, не менше 80 % робочого часу, встановленого для цього виробництва, є безпідставним.

Отже, відмова у зарахуванні ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №1 періодів роботи контролером та майстром по контролю з 02.03.1999 року по 31.05.2007 року в Державному підприємстві «Придніпровський завод кольорових металів», що дає позивачу право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, викладена у рішенні комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області «Про результати розгляду заяви» від 11.03.2021 року № 12, є протиправною.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач, не зарахувавши до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком №1 періоду роботи з 02.03.1999 року по 31.05.2004 року, за Списком № 2 з 01 червня 2004 року по 31 травня 2007 року допустив протиправні дії, що призвели до порушення права позивача на отримання пенсії за віком на пільгових умовах у належному розмірі.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пільгову пенсію за віком за Списком № 1 відповідно до п. а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з 16 січня 2021 року, тобто з моменту первинного звернення до Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, виходячи з її пільгового стажу 5 років 02 місяці 28 днів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону №1058-IV, Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

В той же час, згідно з п.п.3 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

З аналізу наведеного вбачається, що на даний час Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Так питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, зазначена позовна вимога задоволенню не підлягає, так як призначення та виплата пенсіє є дискреційними повноваженнями Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи, суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

У зв`язку з вищевикладеним, відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за потрібне вийти за межі позовних вимог, оскільки це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача.

Відтак, порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання протиправним та скасування рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області «Про результати розгляду заяви» від 11.03.2021 року № 12, зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах спірних періодів роботи та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.01.2021 року, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Окрім того, і за приписами ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" констатував: " 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на наведене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинсва України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру сплачено судовий збір в розмірі 908,00 гривень, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься квитанція від 23.04.2021 року.

Враховуючи часткове задоволення позовної заяви ОСОБА_1 суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Керуючись статтями 9, 73-78, 90, 139, 241 - 246, 262, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області «Про результати розгляду заяви» від 11.03.2021 року № 12.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 02 березня 1999 року по 29 січня 2001 року у службі технологічного контролю та якості продукції за посадою контролер, з 30 січня 2001 року по 31 травня 2004 року у відділі технічного контролю за посадою майстер по контролю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 01 червня 2004 року по 31 травня 2007 року у відділі технічного контролю за посадою майстер по контролю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.01.2021 року, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 454,00 грн. (чотириста пятдесят чотири гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук