Справа № 280/1455/21
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

30 червня 2021 року Справа № 280/1455/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В. розглянув у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головне управління Національної поліції в Запорізькій області

про визнання дій, рішення протиправним та поновлення на службі в Національній поліції

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (надалі відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним рішення начальника ГУНП в Запорізькій області Лушпієнка М.М. оформлене наказом №1335 від 10.09.2020 «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади - та скасувати його;

- визнати рішення начальника ГУНП в Запорізькій області Лушпієнка М.М. оформлене наказом №374 о/с від 21.09.2020 «По особовому складу» яким старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі п.6 ч. 1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» - протиправним;

- поновити лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді старшого лейтенанта поліції, дільничного офіцера поліції сектору превенції Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області. Застосувати негайне виконання рішення в частині поновлення на службі в поліції;

- у зв`язку із реорганізацією Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області у Відділення поліції №3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області поновити ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції Відділення поліції №3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області;

- зобов`язати Відповідача виплатити заробітну плату ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги вмотивовані безпідставністю посилань відповідача на адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП в оскаржуваному наказі, оскільки районним судом зроблено висновок про відсутність складу правопорушення, на підставі чого, адміністративне провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрито. За висновком позивача, оскільки склад адміністративного правопорушення відсутній, притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції є протиправним.

У відзиві відповідач зазначає про те, що склад адміністративного правопорушення відмінний від складу дисциплінарного, таким чином, визнання відсутності першого не перешкоджало застосуванню другого, з огляду на що, у задоволенні позову слід відмовити.

Позивачем також подано відповідь на відзив, у якому зазначає що відповідачам не враховано постанови районних судів, а також фактично відзив є дублюванням службового розслідування. Просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 19.02.2021 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.03.2021.

Протокольною ухвалою від 18.03.2021 відкладено підготовче засідання на 12.04.2021.

06.04.2021 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Стрельнікова Н.В. у період з 07.04.2021 по 16.04.2021 перебувала у відпустці, а тому підтовче засідання призначено на 12.05.2021.

Протокольною ухвалою суду 12.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 20.05.2021.

20.05.2021 у судове засідання учасники справи не з`явилися.

20.05.2021 від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи в письмовому провадженні.

Позивач у наданій до суду заяві від 20.05.2021 просив судове засідання провести без його участі.

За приписами ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, відповідно до вищевказаних приписів КАС України, справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд з`ясував наступне.

З 13.11.2014 ОСОБА_1 , перебував на службі в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 на службі в Національній поліції України. З 12.12.2019 обіймав посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, мав спеціальне звання старшого лейтенанта поліції.

24.08.2020 поліцейськими УПП в Запорізькій області ДПП НП України відносно ОСОБА_2 складено протокол серії ДПР18 № 031782 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів), а також винесено постанову серії ЕАМ № 3025751 за ч. 1 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Також, 24.08.2020 поліцейськими УПП в Запорізькій області відносно ОСОБА_1 складено протокол серії ДІІР18 № 411086 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння), а також винесено постанову серії ЕАМ № 3025747 за ч. 2 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, а також без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2021 по справі №336/4717/20, провадження № 3/331/88/2021, - провадження у справі у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вказане рішення суду 09.02.2021 набрало законної сили.

Постановою Комунарського районній суду м. Запоріжжя від 29.01.2021 по справі №333/5073/20, провадження № 3/333/11/21 - провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі ч. 2 ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП - закрито. Вказане рішення суду 09.02.2021 набрало законної сили.

З метою повної, всебічної та об`єктивної перевірки причин та обставин порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1 наказом Начальника ГУНП в Запорізькій області генерала поліції третього рангу Лушпіченко М. № 1251 від 25.08.2020 призначено службове розслідування та утворено дисциплінарну комісію (а.с.94).

Результати проведення розслідування оформлені у вигляді висновку від 10.09.2020 № 4173/01/3-20, у резолютивній частині якого зазначено про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби у поліції (а.с. 75-87).

Наказом Начальника ГУНП в Запорізькій області генерала поліції третього рангу Лушпіченко М. № 1335 від 10.09.2020 за скоєння дисциплінарного проступку, порушення вимог частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VІІІ, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18. пунктів 1-3 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», частини 5 статті 14. частини 2 статті Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ, пунктів 2.1а. 2.1г, 2.9а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, пунктів 2. З розділу IV Правил стичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 та Присяги працівника поліції, що виразилося у керуванні 23.08.2020 о 22.06 мотоциклом «SUZUKI GSR - 600», н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, враховуючи вимоги пунктів 1-2 частини 6 статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженою Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VІІІ прийнято застосувати до дільничного офіцера поліції сектору превенції Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

21.09.2020 до ОСОБА_1 на підставі наказу №374 о/с ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 «По особовому складу» звільнено із служби в поліції у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України та згідно положень п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с. 92).

Підставою внесення запису про звільнення до трудової книжки ОСОБА_1 став саме наказ №374 о/с від 21.09.2020.

Не погоджуючись зі згаданими наказами, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1- 2 ст. 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про Національну поліцію" (далі - Закон) та Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України", затвердженої Наказом МВС, від 12.03.2013 року, №230 (далі - Інструкція), Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006, № 3460-IV (далі - Закон №3460).

Статтею 18 Закону передбачено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Статтею 1 Закону визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ст. 7 Закону, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету;

з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Згідно ст. 5 Закону встановлено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Згідно зі ст. 14 Закону №3460, з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Відповідно до пп.2.2.5. Інструкції, службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі скоєння особою РНС адміністративного правопорушення.

Пунктом 2.5 Інструкції передбачено, що підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

Статтею 12 Закону на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 Закону звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Відповідно до ст. 77 Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (ДС НПУ), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ДС НПУ службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння (ч. 3 ст. 1 ДС НПУ).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1179 від 09.11.2016 затверджено правила етичної поведінки поліцейських, пунктом 3 розділу IV яких встановлено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Статтею 11 ДС НПУ визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Наведеною статтею розмежовано види відповідальності, виокремлюючи дисциплінарну як окрему та таку, що може застосовуватись самостійно або у зв`язку з іншими видами відповідальності (адміністративною, цивільною).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ДС НПУ дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну службову відповідність;

5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;

6) звільнення з посади;

7) звільнення із служби в поліції (ч. 3 ст. 13 ДС НПУ).

Частинами 1, 2 ст. 14 ДС НПУ визначено службове розслідування як діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Як вже зазначалось, начальником ГУНП в Запорізькій області генерала поліції третього рангу Лушпіченко М. винесено наказ № 1251 від 25.08.2020 про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії за фактом складання 24.08.2020 адміністративних протоколів стосовно позивача.

В ході службового розслідування було відібрано пояснення у патрульних поліцейських, які складали адміністративні матеріали стосовно позивача та пояснення позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , позивач в на підстав вимог ст. 63 Конституції України відмовся від надання будь-яких пояснень

З пояснень представника відповідача встановлено, що позива 23.08.2020 о 22.06 у м. Запоріжжя, поблизу будинку № 24 на вул. Чумаченка, дільничний офіцер поліції сектору превенції Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 керував мотоциклом «SUZUKI GSR - 600», н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатами огляду за допомогою газоаналізатору «Alkotest Drager 6820» та висновком лікаря-нарколога КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги пунктів 2.1а. 2.1т. 2.9а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Крім того, згідно постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2021 по справі №336/4717/20, провадження № 3/331/88/2021, встановлено, що «В судовому засіданні ОСОБА_1 провину не визнав та пояснив, що рухався на мотоциклі та потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, в`їхавши в автомобіль, який створив аварійну ситуацію. Зазначив, що після ДТП погано почувався, тому випив коньяк, який був у нього із собою. До події алкоголь не вживав. Разом із іншим учасником ДТП вони домовились не викликати поліції та вирішити питання відшкодування шкоди у добровільному порядку, однак патрульних викликав хтось зі свідків. Поліція по приїзду звинуватила його в тому, що він керував мотоциклом у стані сп`яніння. Він не заперечував, що вжив алкоголь та пройшов обстеження на стан сп`яніння. Про те, що не можна вживати алкоголь після ДТП знав, однак у аварії він отримав травми, тому не втримався. При цьому від швидкої медичної допомоги відмовився. Наполягав на тому, що під час керування мотоциклом у стані сп"яніння не перебував».

За змістом висновку про результати службового розслідування щодо позивача особи, які проводили службове розслідування, прийшли до переконання про вчинення ним дисциплінарного проступку, оскільки його дії свідчать про відсутність у нього високої свідомості, недотримання законодавства, порушення норм професійної етики та призводить до приниження авторитету поліції. Такі дії не можна вважати гідними посади поліцейського та його особисті дані не можна вважати такими, що сприяють посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України, оскільки поліцейські власним прикладом та поведінкою зобов`язані зміцнювати авторитет закону серед громадян та неухильно його дотримуватись.

Отже, суд зазначає , що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача став дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, що свідчить про його низькі морально-ділові якості, що суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.

Так, суд звертає увагу, що, що службове розслідування було проведено саме за фактом складання стосовно позивача протоколів про адміністративне правопорушення, а не за фактом доведення вини останнього у вчиненні цих порушень.

Крім того, щодо протоколу за статтею 130 КУпАП.

Так, в цьому випадку вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку проявляється в прямому умислі, тобто, останній свідомо допускав настання несприятливих наслідків після вчинення ним цих дій. Це порушення стало можливим внаслідок особистої недисциплінованості та повного ігнорування ним вимог чинного законодавства.

Як вбачається з постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2021 по справі №336/4717/20, провадження № 3/331/88/2021 провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Так, за висновком позивача, дана обставина унеможливлює притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, як заначено у вищезазначеній постанові «повідомити Управління патрульної поліції у м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції про факт ймовірного вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, для вирішення питання щодо складання адміністративного протоколу.»

Дисциплінарна та адміністративна відповідальність є самостійними видами відповідальності, кожна з яких має регламентовані нормативно-правовими актами підстави, що вимагають наявності складу правопорушення.

Набрання законної сили постановою суду про закриття провадження про притягнення до адміністративної відповідальності за відсутністю складу адміністративного правопорушення не є безумовною підставою для скасування наслідків службового розслідування щодо порушення дисципліни.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2021 по справі №336/4717/20, визнано відсутність складу адміністративного правопорушення, даний факт вважається доведеним.

У той же час, докази, на підставі яких провадилась справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не втрачають своїх інформативних властивостей за наслідком визнання відсутності складу адміністративного правопорушення та можуть використовуватись для встановлення фактів у межах іншого - дисциплінарного провадження.

Отже, суд зазначає, що закриття провадження в справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не спростовує факту вчинення ним такої поведінки, у результаті якої працівниками поліції стосовно нього було складено вказані вище протоколи.

Дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Відповідно до статті 2 Статуту, дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до статті 12 ДС НПУ, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції..

Пунктами 1, 2 статті 18 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

За статтею 19 Закону у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до статті 64 Закону особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

З урахуванням викладеного вище, суд встановив, що позивач власними діями порушив Закон України "Про Національну поліцію", Дисциплінарний статуту органів внутрішніх справ України, Присягу на вірність Українському народові, Правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179.

Отже, в даному випадку позивачем вчинено діяння, несумісне з його посадою, оскільки позивачем було скоєно проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

При цьому судом відхиляються доводи позивача про протиправність його звільнення через не доведення його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки не притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення певних дій не є тотожним із застосуванням дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, які несумісні з подальшим проходженням служби, оскільки працівники внутрішніх справ власним прикладом та поведінкою зобов`язані зміцнювати авторитет закону серед громадян та неухильно його дотримуватись.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сам по собі факт складення протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП, свідчить про доведеність вини позивача у вчиненні дисциплінарного порушення.

Крім того, суд зазначає, що в ході службового розслідування належним чином та у відповідності до норм чинного законодавства встановлено всі обставини щодо вчинення позивачем дисциплінарного проступку та підтверджено наявними у справі доказами, а та безумовною підставою для неправомірності наказів, що прийняті на його підставі.

Більш того, порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП не згадується в оскаржуваному наказі як підстава його прийняття.

Вказані обставини позивачем не спростовано.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.07.2019 у справі № 806/2555/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

На виконання наведеної норми, відповідач при проведенні службового розслідування правомірно керувався згаданим рішенням Верховного Суду.

В правовідносинах, що виникли між сторонами, суду належить встановити обставини на підставі матеріалів службового розслідування і перевірити дотримання відповідачем норм діючого законодавства, що регулює питання притягнення до дисциплінарної відповідальності за дискредитацію звання працівника органів внутрішніх справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Враховуючи встановлений факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку як, підстави притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, суд вважає правомірним та обґрунтованим спірний наказ та, відповідно, відсутніми підстави для його скасування та задоволення позовних вимог.

Інші вимоги позову не підлягають задоволенню як похідні.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовної заяви розподіл судових витрат в порядку ст. 139 КАС України судом не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 7, 72- 77, 78, 90, 139, 241- 247, 250, 255, 293, 295- 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, вул. Матросова буд. 29, ) про визнання дій, рішення протиправним та поновлення на службі в Національній поліції ,- відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Стрельнікова