Справа № 826/548/17
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2021 року місто Київ №826/548/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., при секретарі судового засідання Лук`янець Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом до про Приватного підприємства "Інтерпласт" Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (), Головного управління Державної податкової служби у місті Києві () визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 14 червня 2021 року проголошено скорочену (вступну та резолютивну) частини рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини шостої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Інтерпласт" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 14 вересня 2016 року №№, , та від 28 листопада 2016 року № .

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є такими, що прийняті контролюючим органом не у відповідності до реальних обставин та чинного законодавства, оскільки господарські операції з постачальниками підтверджуються належним чином оформленими первинними документами та податковими накладними, є реальними та відповідають дійсному економічному змісту; податкова звітність про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків за І квартал 2015 року подано 12 травня 2015 року, що підтверджується відповідним податковим розрахунком та роздруківкою програми M.e.doc про час подачі звітності; залишку коштів у касі за перевірені періоди не було, що підтверджується відповідними відомостями про виплату грошей із підписами отримувачів; позивачу не було відомо про банкрутство ТОВ «Радіум», а на момент перевірки строк сплати заборгованості за договором ще не сплив; порушення про не включення до складу доходу позитивного значення курсових різниць в акті перевірки не обґрунтоване належним чином та не доведено факт такого порушення.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2017 (суддя Кузьменко В.А.) адміністративний позов Приватного підприємства "ІНТЕРПЛАСТ" задоволено частково.

Суд постановив:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у місті Києві від 14 вересня 2016 року №№, та від 28 листопада 2016 року №;

- в іншій частині адміністративного позову відмовити.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017 апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві задоволено. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2017 року в частині задоволення позовних вимог скасовано та прийнято в цій частині нову постанову наступного змісту. У задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «ІНТЕРПЛАСТ» до Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовлено. В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 26.06.2018 касаційну скаргу Приватного підприємства «Інтерпласт» задоволено частково. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року у справі №826/548/17 скасовано. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2017 року залишено в силі в частині відмови у задоволенні позову щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14 вересня 2016 року №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 510 грн. В іншій частині адміністративну справу №826/548/17 направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Скеровуючи справу на новий судовий розгляд, Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції не здійснив оцінки наданих позивачем первинних документів з точки зору їх належності та допустимості; не перевірив наявності господарсько-правових відносин позивача з іншими суб`єктами господарювання щодо оренди основних засобів, складських приміщень, транспортних засобів тощо; не надав оцінки кожному окремому і специфічному доводу позивача, зокрема в частині незастосування презумпції правомірності дій платника податків. Верховний Суд вказав, що відсутність товарно-транспортних накладних та сертифікатів якості не є безумовним свідченням безтоварності господарських операцій.

Судами не було досліджено, які саме операції покладено в основу прийняття податкових повідомлень-рішень №, № та чи відповідає розрахунок штрафних санкцій за цими рішеннями висновкам ДФС України. Крім того, суди не надали оцінки доводам позивача щодо безпідставного збільшенням контролюючим органом грошового зобов`язання з податку на додану вартість за операціями, здійснення витрат за якими підтверджено за наслідками адміністративного оскарження.

Також касаційний суд зауважив, що під час оцінки вироків у кримінальних провадженнях слід встановити, якою саме особою та у який період підписано первинні документи податкового та бухгалтерського обліку на підтвердження господарських операцій, за наслідками яких підприємством сформовано витрати та податковий кредит з податку на додану вартість.

Стосовно перевищення ліміту залишку готівки в касах Верховний Суд зауважив, що судами не вказано, якими процесуальними діями підтверджено достовірність доказів, наданих однією із сторін, та спростовано достовірність доказів іншої сторони.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.02.2019 адміністративний позов приватного підприємства "ІНТЕРПЛАСТ" задоволено частково. Суд вирішив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 14 вересня 2016 року №№, та від 28 листопада 2016 року №. В іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2019 апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві залишено без задоволення, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.02.2019 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 27.07.2020 касаційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 лютого 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 2 жовтня 2019 року у справі №826/548/17 скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14 вересня 2016 року № та від 28 листопада 2016 року № та в частині розподілу судових витрат, а справу направлено в цій частині на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва. В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 лютого 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 2 жовтня 2019 року у справі №826/548/17 залишено без змін.

Щодо господарських операцій позивача з ТОВ «Рейндей» та ТОВ «Октобертайм» Верховний Суду своїй постанові від 27.07.2020 зазначив про те, що суди попередніх не з`ясовували, які саме особи та у який період підписували документи від указаних контрагентів, обмежившись лише посиланням на те, що у вироках відсутні конкретні обставини щодо спірних господарських операцій, періодів їх здійснення, даних посадових осіб, що їх підписували.

Колегія суддів зазначила також про помилковість посилання судів на постанову від 19 квітня 2018 року про закриття кримінального провадження №0000085 від 5 квітня 2017 року, порушеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 212 КК України, щодо посадових осіб ПП «Інтерпласт», а також відомості проведеної в межах вказаного кримінального провадження судово-економічної експертизи, оскільки на переконання колегії суддів, зазначена постанова фіксує лише відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого статтею 212 КК України, у діях посадових осіб позивача, а саме відсутність дій, спрямованих на умисне ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування. Водночас, закриття кримінального провадження, порушеного за статтею 212 КК України, не є безумовною підставою, що свідчить про відсутність в діях позивача та його контрагентів складу податкового правопорушення. Разом з тим, ці обставини мають бути з`ясовані судами саме за наслідками комплексного дослідження обставин цієї справи.

Верховним Судом наголошено у постанові від 27.07.2020 №826/548/17 наголошено на тому, що для правильного вирішення даного спору щодо господарських операцій з ТОВ «Рейндей» та ТОВ «Окторбертайм» слід з`ясувати, які особи та у який період підписували первинні документи (договори, видаткові та податкові накладні) від імені указаних контрагентів, чи дотримано сторонами договору вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в частині законодавчо встановленого мінімуму реквізитів для таких первинних документів з метою ідентифікації відповідних осіб, що брали участь у їх складенні.

Крім того, поза увагою та правовою оцінкою судів залишився вирок Печерського районного суду міста Києві від 5 квітня 2016 року (справа №757/13559/16-к), яким ОСОБА_1 (засновник та директор ТОВ «Арматех Буд») визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною другою статті 28, частиною першою статтею 205 КК України, на який звертав увагу Верховний Суд в постанові від 26 червня 2018 року.

Щодо решти контрагентів колегія суддів зазначила про те, що під час розгляду цієї справи в усіх інстанціях контролюючий орган звертав увагу судів на встановлені ним розбіжності у долучених до матеріалів справи первинних документах, зокрема щодо дати укладення договору та дати виписки довіреності на особу, яка його підписала (ТОВ «Дрімстрітек», ТОВ «Промінь-Торг», ТОВ «Євроукрсітімаркет»). Судам слід надати оцінку таким посиланням відповідача із врахуванням при вирішенні питання належності наданих первинних документів також і дат виписки відповідних податкових і видаткових накладних, а також з`ясування осіб, які їх підписали.

Окремо колегія суддів звернула увагу, що суди не надали оцінки доводам ПП «Інтерпласт» в частині безпідставного, на думку позивача, збільшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість за операціями, здійснення витрат за якими підтверджено за наслідками процедури адміністративного оскарження, хоча на необхідності здійснення такої Верховний Суд вже наголошував у постанові від 26 червня 2018 року у цій справі.

Щодо наявності підстав для врахування у складі доходу за 2014 рік безнадійної заборгованості у сумі 503553 грн, що утворилась за наслідками господарських операцій з ТОВ «Радіум» Верховний Суд у постанові від 27.07.2020 №826/548/17 зазначив про те, що суди попередніх інстанцій не з`ясовували, коли саме було закінчено ліквідаційну процедуру ТОВ «Радіум» та чи вживались ліквідатором дії щодо повернення банкруту або продажу з аукціону сум дебіторської заборгованості.

Щодо наявності підстав для відображення позитивного значення курсових різниць в сумі 31388 грн у складі доходу за І квартал 2016 року Верховний Суд у постанові від 27.07.2020 №826/548/17 зазначив, що при вирішенні вказаного питання суди попередніх інстанцій обмежились лише посиланнями на те, що в акті перевірки контролюючий орган не виклав чітко зміст порушення, не вказав господарські операції, в результаті яких воно виникло, не наведено регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків та інші документи, що підтверджують вчинення вказаного порушення.

Листом Верховного Суду від 04.08.2020 №826/548/17/45534/20 матеріали справи №826/548/17 скеровано до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Таким чином, з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 27.07.2020 №826/548/17, розгляду підлягають позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28.11.2016 № та від 14.09.2016 №.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.08.2020 адміністративну справу №826/548/17 прийнято до провадження суддею Іщуком І.О. та призначено підготовче засідання. Також вказаною ухвалою зобов`язано сторін у строк до 04.09.2020 із врахуванням постанови Верховного Суду від 27.11.2020 №826/548/17 надати суду необхідні документи для повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи та підготувати письмові пояснення з приводу спірних правовідносин.

Через канцелярію Окружного адміністративного судуміста Києва 08.09.2020 від представника Головного управління Державної податкової служби у місті Києві () (надалі - відповідач-1) надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній зазначив про те, що відповідно до листа СУ ФР ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м.Києві від 03.10.2017 №2801/2650/23-01-02 зазначено, що « 02.10.2017 досудовим слідством проведено огляд відомостей щодо оформлення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, під час якого встановлено, що підприємства ТОВ «Ідгір Клаб» (код 39192656); ТОВ «Октобертайм» (код 39430021); ТОВ «Радіум» (код 37266914); ТОВ «Варуна Торг» (код 40045546); ТОВ «Євроукрсітімаркет» (код 39481021); ТОВ «Дрімстрітек» (код 39470418); ТОВ «Промінь-Торг» (код 39470250); ТОВ «ТД «Парма-Трейд Компані» (код 39986736); ТОВ «Рейндей» (код 39616642); ТОВ «Артдесембер» (код 39524871) в період з 01.01.2013 по 31.03.2016 не здійснювало оплат за послуги за використання (надання) оренди приміщень, оренди вантажників, електрокарів та інших транспортних послуг, а також сплату комунальних платежів. Також оглядом встановлено, що в цей період на підприємствах найманих працівників не було, в штаті підприємств значились тільки службові особи».

Тобто, свої заперечення на адміністративний позов відповідач-1 обґрунтовує тим, що в даному випадку за спірними операціями лише оформлювались окремі первинні документи та податкові накладні без фактичного виконання контрагентами обумовлених операцій, чим створювалась видимість (зовнішні ознаки) реального здійснення операцій та правомірності формування спірних сум податкових вигод, наслідком чого є отримання позивачем необґрунтованої податкової вигоди.

Представником відповідача-1 наголошено на тому, що в результаті встановлених порушень, які відображено в розділі 3.2.2 Акта перевірки від 22.08.2016 № 359/26-15-14-02-03/32798474 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ПП «Інтерпласт», первинні документи укладені між ПП «Інтерпласт» та ТОВ "Торговий дім «Парма - Трейд компані» (код 39986736), ТОВ "Євроукрсітімаркет" (код 39481021), ТОВ "Дрімстрітек" (код 39470418), ТОВ «Промінь - Торг» (код 39470250), ТОВ "Артдесембер" (код 39524871), ТОВ "Октобертайм" (код 39420021), ТОВ «Варуна Торг» (код 40044546), ТОВ "Рейендей" (код 39616642), ТОВ «Робін Фрут» (код 37815200) складені всупереч вимогам діючого законодавства України.

У своїх поясненнях від 23.11.2020 представник позивача стосовно спірних правовідносин зазначив про те, що сума податку на прибуток - 1 133 587,00 грн, яка визначена податковим повідомленням-рішенням від 28.11.2016 № є помилковою, адже вказане податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем з урахуванням Рішення Державної фіскальної служби України, яким було скасовано попереднє податкове повідомлення-рішення від 14.09.2016 № в частині встановленого перевіркою завищення ПП "Інтерпласт" витрат, що враховуються при визначені фінансового результату за 2015 рік і за 1 квартал 2016 року, щодо яких підтверджено здійснення оплати позивачем на користь контрагентів-постачальників.

Щодо питання нереального характеру спірних господарських операцій з контрагентами позивача, зокрема, з ТОВ "Радіум" та ТОВ "Рейндей", останній зазначив про наявність судових рішень у справах №826/17880/15 (постанова ВС від 21.08.2018) та №826/15032/17 (постанова ШААС від 15.10.2019), які набрали законної сили і які також спростовують твердження відповідача щодо нереального характеру господарської діяльності контрагентів-постачальників позивача.

З приводу не включення позивачем курсових різниць за І квартал 2016 року до складу доходів останній зауважив, що хоча за 1-й квартал 2016 року у декларації з прибутку підприємства не було указано дохід від позитивного значення курсових різниць у сімі 40 803,00 грн, ця сума була зазначена у декларації з прибутку підприємств наростаючим підсумоком за 1-ше півріччя 2016 року, 9 місяців 2016 року та у підсумковій декларації за 2016 рік. Оскільки податкова перевірка була проведена відповідачем в серпні 2016 року, тобто значно пізніше, ніж завершилося І півріччя 2016 року і на час спірної перевірки вже була подана відповідна декларація з податку на прибуток за І півріччя та сплачено податок із суми курсових різниць, в тому числі за І квартал 2016 року, то відповідач на час перевірки та ухвалення податкового повідомлення-рішення №, був обізнаний про це, а тому, позивач вважає, що контролюючий орган безпідставно нарахував податок на прибуток на суму курсових різниць за І квартал 2016 року, що призводить до стягнення з позивача подвійної суми податку з однієї суми доходу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.11.2020 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи №826/548/17 по суті.

Разом з тим, ухвалою суду від 23.11.2020 витребувано від Головного управління Державної податкової служби у місті Києві та Товариства з обмеженою відповідальністю "Експертна Група "ЕС енд ДІ" належним чином засвідчену копію висновку експерта від 16.04.2018 №1041/13001 за результатами судово-економічної експертизи у кримінальному провадженні №0000085.

У судовому засіданні 26.04.2021 судом залучено в якості співвідповідача Головне управління Державної податкової служби у місті Києві () (надалі - відповідач-2).

У судовому засіданні 17.05.2021 задоволено клопотання відповідача-2 про виклик свідків та викликано в якості свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

До суду 31.05.2021 від відповіда-2 надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких останній зазначив про те, що ПП "Інтерпласт" доводить до відома суду, що 19.04.2018 постановою старшого слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Голосівському районі ГУ ДФС у місті Києві полковником податкової міліції Макаренко Ю.В. кримінальне провадження №0000085 від 05.04.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 212 Кримінального кодексу України, однак відповідач-2 наголошує на тому, що закриваючи кримінальне провадження слідчий зазначав, що на даний час податкові повідомлення-рішення, які є предметом оскарження в рамках адміністративної справи №826/548/17 не набули статусу узгоджених, у зв`язку з їх судовим розглядом у даній адміністративній справі. При цьому, закриття кримінальної справи з вказаних підстав не може свідчити про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки належними письмовими доказами не встановлено їх протиправності.

Під час судового розгляду справи, розгляд справи відкладався, також судом оголошувались перерви в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Розгляд справи здійснено із врахуванням частини п`ятої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 14.06.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП «Інтертрансгруп» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 31.03.2016 валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.03.2016.

За результатами вказаної перевірки складено акт від 22.08.2016 № 359/26-15-14-02-03/32798474 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ПП «ІНТЕРПЛАСТ», з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 31.03.2016 валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.03.2016», яким зафіксовано порушення позивачем норм діючого законодавства, зокрема: пп. 14.1.11 п.14.1 ст.14, пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135, п. 137.16 ст.137, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст.134, п.п. 138.1, 138.2, 138.8 ст.138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст.139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2013, 2014 роки та за І квартал 2016 року на загальну суму 2 820 325,00 грн.;

п. 185.1 ст.185, п. 188.1 ст. 188, п.п. 198.2, 198.3, 198.6 ст.198, п.п. 201.4, 201.6, 201.10 ст.201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 3 014 119,00 грн, у тому числі за січень-квітень, жовтень-грудень 2013 року, січень-травень, серпень-грудень 2014 року, січень-грудень 2015 року, січень-березень 2016 року;

п. 2.8, 3.5 гл. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637;

п. 3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року №4, щодо несвоєчасного подання податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків за І квартал 2015 року та не подання за ІІІ квартал 2015 року.

Вказані в акті перевірки порушення обґрунтовані наступним:

1) заниження доходів, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, за 2014 рік у зв`язку із не включенням до складу доходу суму безнадійної кредиторської заборгованості по відносинам із ТОВ "Радіум" на суму 503 553,00 грн., тому що вказане підприємство з 10 липня 2014 року визнано банкрутом, та не включено до складу доходів за І квартал 2016 року позитивне значення курсових різниць від перерахунку операцій, відображених в іноземній валюті та дохід від продажу іноземної валюти в сумі 31 388,00 грн.;

2) безпідставне віднесення до складу витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість відповідних сум вартості придбаних товарів за період 2013-2016 роки по відносинам із ТОВ "Радіум", ТОВ "Октобертайм", ТОВ "Ідгір Клаб", ТОВ "Робін Фрут", ТОВ "Торговий дім "Парма-Трейд компані", ТОВ "Євроукрсітімаркет", ТОВ "Дрімстрітек", ТОВ "Промінь-Торг", ТОВ "Артдесембер", ТОВ "Варуна Торг", ТОВ "Рейндей" та ТОВ "Арматех" у зв`язку із не доведенням реальності господарських операцій, а саме: згідно з аналізом бази даних встановлено відсутність інформації про складські приміщення, автомобільний транспорт, устаткування та трудові ресурси контрагентів, необхідні для здійснення господарської діяльності; за даними податкової інформації проводиться досудове розслідування за фактом незаконного нарахування податкового кредиту постачальниками; згідно з інформацією ІС "Податковий блок" та Єдиного реєстру податкових накладних встановлено відсутність у постачальників придбання товарів, зазначених у номенклатурі виписаних ними податкових накладних, які постачались на адресу ПП "ІНТЕРПЛАСТ", що унеможливлює встановити походження товару;

3) в порушення вимог пункту 3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року №4, встановлено подання з порушенням строків податкової звітності про суми доходів, нарахованих сплачених на користь платника податків: за І квартал 2014 року не подано до контролюючого органу, за І квартал 2015 року подано до контролюючого органу 13 травня 2015 року з граничним строком подання 12 травня 2015 року;

4) перевіркою дотримання порядку ведення касових операцій встановлено перевищення ліміту залишку готівки в касі підприємства на загальну суму 94 911,03 грн., а саме: ліміт залишку готівки в касі не встановлювався та не розраховувався; згідно з даними відомості на виплату грошей за лютий 2016 року від 21 березня 2016 року №ВН-000003 відсутній підпис одержувача - працівника ОСОБА_4 на суму 1 127,00 грн., згідно з аркушем касової книги від 21 березня 2016 року залишок на кінець дня становив 0,00 грн.; відповідно з даними видаткового ордера від 18 березня 2016 року № 8 на отримання готівкових коштів на загальну суму 68 000,00 грн. підстава "надання позики" відсутній підпис одержувача - директора ОСОБА_5 , згідно з аркушем касової книги від 18 березня 2016 року залишок на кінець дня становив 0,00 грн.; відповідно з даними видаткового ордера від 04 березня 2016 року № 5 на отримання готівкових коштів на загальну суму 25 784,03 грн. підстава "компенсація по авансових звітах" відсутній підпис одержувача - директора ОСОБА_5 , згідно з аркушем касової книги від 04 березня 2016 року залишок на кінець дня становив 0,00 грн.

На підставі акта перевірки від 22 серпня 2016 року № 359/26-15-14-02-03/32798474 "Про результати документальної планової виїзної перевірки ПП "ІНТЕРПЛАСТ", код 32798474 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 31.03.2016 валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.03.2016" (далі - акт перевірки) та рішення ДФС України про результати розгляду скарги від 21 листопада 2016 року №24987/6/99-99-11-01-01-25 відповідачем винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

- № від 28 листопада 2016 року згідно з підпунктами 54.3.2, 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, за порушення підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14, пункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135, пункту 137.16 статті 137, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпунктів 138.1, 138.2, 138.8 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України ПП "ІНТЕРПЛАСТ" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на 1 386 501,00 грн., у тому числі за основним платежем на 1 133 587,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 252 914,00 грн;

- № від 14 вересня 2016 року згідно з підпунктами 54.3.2, 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, за порушення пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.4, 201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України ПП "ІНТЕРПЛАСТ" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 3 464 735,00 грн., у тому числі за основним платежем на 2 771 788,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 692 947,00 грн;

- № від 14 вересня 2016 року згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і абзацом другим статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», за порушення пунктів 2.8, 3.5 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637, до ПП "ІНТЕРПЛАСТ" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 189 822,06 грн;

- № від 14 вересня 2016 року за порушення підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49, підпункту «б» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, пункту 3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року №4, на підставі пункту 51.1 статті 51 та абзацу другого пункту 119.2 статті 119 Податкового кодексу України ПП "ІНТЕРПЛАСТ" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 510,00 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями - 510,00 грн.

Розгляд вказаної справи здійснюється з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 27.07.2020 у справі №826/548/17.

Таким чином, розгляду підлягають позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.09.2016 № та від 28.11.2016 №.

Не погоджуючись з зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Законодавчо встановлений мінімум обов`язкових реквізитів первинних та зведених облікових документів визначено у абзацах 1-7 частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на час складання первинних документів, що досліджуються у цій справі), відповідно до яких первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до абзацу першого підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України (об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України встановлено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з пукнтом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати податковий кредит у зв`язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) та на підставі відповідних розрахункових, платіжних та інших документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно з п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Виходячи з вищенаведеного, відображенню в бухгалтерському обліку та податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, при наявності первинного документу, що підтверджує таку господарську операцію.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст. 1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення № 88), де первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення № 88, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

При цьому, наявність належним чином оформлених податкових накладних є обов`язковою, але не вичерпною обставиною для формування податкового кредиту. Зокрема, якщо наведені у договорах товари чи послуги фактично не поставлялися, то, відповідно, придбання таких товарів або послуг не відбулося, право на податковий кредит у такого платника податків не виникає, оскільки при цьому не дотримано обов`язкових умов для виникнення такого права на придбання товарів (послуг) з метою їх використання у господарській діяльності.

Як зазначено у листі Вищого адміністративного суду України від 20 липня 2010 року № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку.

Як вже зазначалося, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Зміст господарської операції може встановлюватися з урахуванням змісту цивільно-правових чи господарсько-правових зобов`язань сторін, але не вичерпується останнім. Господарська операція може мати місце навіть за відсутності цивільно-правових чи господарсько-правових відносин між платниками податків.

Із наведеного можна зробити висновок про те, що господарські операції є самостійним поняттям, відмінним від правочинів або господарських зобов`язань. Наслідки в податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто ті, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника податків.

Презумпція дійсності, притаманна цивільним правочинам, не може бути автоматично поширена на реальність господарських операцій.

У постановах Верховного Суду від 28 квітня 2020 року (справа № 826/15568/16), від 10 квітня 2020 року (справа № 808/954/17), від 6 березня 2020 року (справа №803/13/16) тощо викладена правова позиція, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності.

Як вбачається з матеріалів справи, підставами для прийняття контролюючим органом податкових повідомлень-рішень від 14.09.2016 № та від 28.11.2016 №

стали:

- безтоварність господарських операцій позивача із низкою контрагентів у період, що перевірявся;

- не включення до складу доходу за 2014 рік суми безнадійної кредиторської заборгованості по відносинах із ТОВ «Радіум» на суму 503553 грн;

- не включення до складу доходу за І квартал 2016 року позитивного значення курсових різниць від перерахунку операцій, відображених в іноземній валюті, та доходу від продажу іноземної валюти в сумі 31388 грн.

Стосовно викладеного в акті перевірки порушення щодо відсутності податкових наслідків в результаті здійснення господарських операцій між ПП «Інтерпласт» та ТОВ «Торговий дім «Парма-Трейд компані», ТОВ «Євроукрсітімаркет», ТОВ «Дрімстрітек», ТОВ «Промінь-Торг», ТОВ «Артдесембер», ТОВ «Октобертайм», ТОВ «Варуна Торг», ТОВ «Рейндей», ТОВ «Робін Фрут», ТОВ «Радіум», ТОВ «Ідгір Клаб», ТОВ «Арматех Буд», що, на думку контролюючого органу, вплинуло як на правильність формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість, так і на об`єкт оподаткування податком на прибуток, суд зазначає наступне.

Частинами першою - четвертою статті 9 Закону №996-XIV встановлено, що підставою (визначення яких як фактів підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів міститься в абзаці 2 пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, далі - Положення №88) для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Так, направляючи справу на новий розгляду, Верховний Суд у своїй постанові від 27.07.2020 №826/548/17 наголосив на тому, що при оцінці податкових наслідків господарських операцій адміністративний суд не повинен обмежуватися встановленням лише формальних умов застосування платником податкових норм шляхом подання первинних документів, що за формою та змістом відповідають законодавчим вимогам, а з урахуванням доводів податкового органу має дослідити фактичні правовідносини учасників господарських операцій, перевірити дійсний рух активів у процесі виконання операцій та встановити зв`язок складених первинних документів з реальними фактами господарської діяльності. Податкова вигода може бути визнана необґрунтованою, зокрема, у випадках, якщо для цілей оподаткування операції обліковані не у відповідності з їх дійсним економічним змістом або враховані операції, що не обумовлені розумними економічними або іншими причинами (цілями ділового характеру).

Щодо господарських операцій між Приватним підприємством "Інтерпласт" з Товариством з обмеженою відповідальністю "Радіум", суд зазначає наступне.

Відповідно до Договору поставки від 02.01.2013 №04, укладеного між ТОВ "Радіум" (постачальник) та ПП "Інтерпласт"(покупець) постачальник зобов`язується на умовах, передбачених цим договором, поставити, а покупець прийняти та оплатити товари (овочі), кількість, асортимент і ціна якого зазначені в накладних що є невід`ємною частиною даного Договору.

Додатковими угодами №1, №2 від 24.01.2013 до Договору поставки від 02.01.2013 №4 змінено місцезнаходження покупця на номер Свідоцтва платника ПДВ покупця, тобто, вказаними Додатковими угодами внесено зміни до Договору від 02.01.2013 №4 стосовно реквізитів сторін договору.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

При цьому, в першу чергу потрібно, щоб такі документи підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) й ділову мету. Щоб кваліфікувати природу господарських операцій, необхідно послатись на допустимі та належні докази, якими засвідчується стан (якість) таких операцій, адже за відсутності таких документів (ненадання їх до перевірки) неможливо перевірити реальність таких операцій, правильність обчислення та сплати сум податкових (грошових) зобов`язань.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суд враховує, що відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, позивач повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо наявності матеріальних та трудових ресурсів для проведення відповідного виду діяльності, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

На підтвердження позиції щодо реальності проведення госоподарських операцій за перевіряємий період з ТОВ "Радіум" до матеріалів справи долучено копії наступних документів:

- рахунки-фактури від 17.01.2014 №РД-0016029, від 14.01.2014 №РД-0013026, від 08.01.2014 №РД-0007025, від 05.01.2014 №РД-0004003, від 03.01.2014 №РД-0002011, від 29.12.2013 №РД-0028007, від 26.12.2013 №РД-0025035, від 22.12.2013 №РД-0021003, від 18.12.2013 №РД-0017032, від 20.11.2013 №РД-0019036, від 18.11.2013 №РД-0017039, від 14.11.2013 №РД-0013034 тощо;

- видаткові накладні від 05.01.2014 №РД-0004003, від 03.01.2014 №0002011, від 29.12.2013 №0028007, від 26.12.2013 №0025035, від 22.12.2013 №0021003, від 18.12.2013 №РД-0017032, від 06.12.2013 №РД-0004017, від 20.11.2013 №РД-0019036, від 04.11.2013 №РД-0003039.

Оплата за товар здійснювалась у порядку безготівкового розрахунку, на підтвердження чого позивачем долучено квитанції від 26.12.2013 №898, від 25.12.2013, від 27.11.2013 №823, від 20.11.2013 №796, від 07.11.2013 №740, від 07.11.2013 №740.

Крім того, судом встановлено, що згідно акта ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 03.04.2014 року № 1014/26-55-22-07 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Радіум" (код 37266914) щодо підтвердження господарських відносин з платниками за період діяльності з 01.01.2014 по 28.02.2014 року» СУ ФР ГУ Міндоходів у м. Києві проводиться судове розслідування по матеріалам, які внесені до ЄРДР під №0000051 за фактом незаконного нарахування податкового кредиту з Податку на додану вартість у зв`язку з нібито здійсненими фінансово-господарськими операціями з реально діючими СПД підприємствами, що містять ознаки фіктивних в тому числі і ТОВ «Радіум», що призвело до несплати податків в особливо великих розмірах в ході аналізу податкових накладних, встановлено, що ряд податкових накладних містять коди УКТЗЕД, при цьому, згідно податкових декларацій з податку на додану вартість та підсистеми «Дані митниці» АІС «Податковий блок», відсутня жодна інформація, щодо ввезення на митну територію України товарів, необоротних активів та отриманих від нерезидента на митній території України послуги з метою їх використання у межах господарської діяльності платником податку ТОВ «Радіум».

Також відповідач зазначив про те, що під час дослідження ланцюга постачання товару перевіряючими було встановлено, що ПП «Інтертрансгруп» в січні - квітні, жовтні - грудні 2013 року та січні 2014 року придбавало у ТОВ "Радіум" салати, овочі.

В свою чергу ТОВ "Радіум" протягом даного періоду придбавало у контрагентів - постачальників наступні товари: газ природний, пакет для сміття, одноразовий посуд, серветки в асортименті, ватні диски тощо. Таким чином, не підтверджено фактичне здійснення господарських операцій з придбання товарів вбачається неможливим реалізація овочів даним контрагентом на адресу позивача, а отже, відсутні об`єкти оподаткування податком на прибуток по операціях з придбання товарів (робіт, послуг) в розумінні вимог ПК України.

Стосовно зазначених тверджень контролюючого органу про відсутність необхідних матеріальних та технічних ресурсів для постачання задекларованих обсягів товару, необхідно відмітити, що згідно із позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 30.01.2018 №К/9901/921/18, від 27.02.2018 №К/9901/4256/17, від 06.02.2018 №К/9901/8403/18, від 30.01.2018 №К/9901/5786/18, відсутність у контрагента позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Також, суд зазначає, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності.

Платник податків (покупець товарів) не має обов`язку, повноважень та можливості здійснювати контроль за дотриманням продавцем, відомості щодо реєстрації якого як юридичної особи містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України та як платника податку на додану вартість - у Реєстрі платників податку на додану вартість, вимог законодавства щодо створення підприємства, ведення його господарської діяльності і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за вчинені підприємством (продавцем) або його посадовими особами порушення.

Надаючи оцінку господарськими операціям позивача з ТОВ "Радіум" суд врахововує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.08.2018 у справі №826/17880/15.

У вказаній справі було досліджено, серед іншого, первинну документацію між ТОВ Рекламне агентство «Твіст» та ТОВ "Радіум", яке є контрагентом позивача в межах спірних правовідносин у справі №826/548/17.

Так, суд у постанові від 21.08.2018 вказав на те, що позивач (замовник) також мав взаємовідносини з ТОВ «Радіум» (виконавець), які ґрунтувалися на договорі від 20.08.2013 №200813, відповідно до якого виконавець прийняв на себе зобов`язання за рахунок замовника виконати роботи/послуги (друк та розповсюдження рекламної поліграфічної продукції). На виконання цього договору між ТОВ «РА «Твіст» (замовник) та ТОВ «Радіум» (виконавець) було укладено 25 додатків до договору, згідно яких ТОВ «Радіум» зобов`язувалося здійснити друк та розповсюдження рекламної продукції.

Отже, беручи до уваги викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що вказаними документами підтверджується факт відвантаження товару, що свідчить про наявність об`єктів оподаткування податком на прибуток по операціям з придбання товару (робіт, послуг).

Щодо господарських операцій між Приватним підприємством "Інтерпласт" з Товариством з обмеженою відповідальністю "Октобейртайм", суд зазначає наступне.

Відповідно до Договору від 01.12.2014 №20140112, укладеного між позивачем (покупець) та ТОВ "Октобейртайм" (постачальник), останній зобов`язується передавати у власність покупця овочі згідно накладних, в терміни, передбачені даним Договором.

На підтвердження здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ "Октобертайм" долучено наступні документи:

- видаткові накладні від 02.12.2014 №201, від 08.12.2014 №801, від 10.12.2014 №1001, від 15.12.2014 №1501, від 16.12.2014 №1601, від 18.12.2014 №1801, від 22.12.2014 №2202, від 24.12.2014 №2401, від 25.12.2014 №2501, від 29.12.2014 №2902, від 30.12.2014 №3002, від 30.12.2014 №3003;

- акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №РН-00029/1, №РН-00029/2.

Крім того, поставка товарів між позивачем та ТОВ "Октобертайм" підтверджується Договором від 28.12.2014 №20142812 та долученими копіями видаткових накладних від 29.01.2015 №2903, від 30.01.2015 №3001, від 31.01.2015 №3101, від 29.01.2015 №2904.

Оплата за товар здійснювалась у порядку безготівкового розрахунку, на підтвердження чого позивачем долучено виписки по рахунку № НОМЕР_1 за періоди: з 30.01.2015 по 30.01.2015 на суму 27 580,00 грн; з 03.02.2015 по 03.02.2015 на суму 70 000,00 грн; з 05.03.2015 по 05.03.2015 на суму 107 416,00 грн; з 10.03.2015 по 10.03.2015 на суму 90 000,00 грн; з 11.03.2015 по 11.03.2015 на суму 90 000,00 грн; з 17.03.2015 по 17.03.2015 на суму 69820,00 грн; з 24.03.2015 по 24.03.2015 на суму 80 699,00; з 26.03.2015 по 26.03.2015 на суму 120 000,00 грн; з 02.04.2015 по 02.04.2015 на суму 100 000,00 грн; з 08.04.2015 по 08.04.2015 на суму 231 002,10 грн.

Як вбачається з Акта перевірки від 22.08.2016 № 359/26-15-14-02-03/32798474, на момент проведення господарських операцій між ПП "Інтерпласт" та ТОВ "Октобертайм", директором останнього була ОСОБА_6 .

Відповідач в обгрунтування своєї позиції зазначив про те, що ОСОБА_2 зареєструвала вказане підприємство за винагороду, а її вину щодо неправомірності дій по реєстрації підприємства підтвержено вироком Оболонського районного суду міста Києва від 17 березня 2016 року у справі № 756/2069/16-к.

Так, вироком Оболонського районного суду міста Києва від 17 березня 2016 року у справі №756/2069/16-к визнано винною ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст.205-1 КК України.

Разом з тим, суд зазначає, що зі змісту вказаного вироку вбачається, що він взагалі не містить конкретних обставин щодо господарських операцій з позивачем, періодів їх здійснення, даних посадових осіб, що підписували первинні документи, а тому даний вирок не може бути належним доказом нереальності господарських операцій позивача з ТОВ "Октобертайм" та не може свідчити про наявність податкового правопорушення під час формування податкового кредиту.

Крім того, суд не може робити висновок про нереальність господарських операцій позивача з ТОВ "Октобертайм" на підставі вироку, якщо в останньому немає жодних обставин, що підтверджували б факт безтоварності спірних господарських операцій.

Вищевказаний вирок стосується саме протиправної діяльності ОСОБА_2 як директора, та не стосується господарської діяльності позивача по справі, що свідчить про те, що у вироку зафіксовано об`єктивну сторону складу злочину, а обставин, які б свідчили про здійснення фіктивних господарських операцій з позивачем, не встановлено.

Суд зазначає, що сам факт наявності вироку, ухваленого на підставі угоди у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених у вироках, які набрали законної сили.

Таку ж правову позицію підтримано Верховним Судом у постановах, зокрема, від 27 лютого 2018 року у справі № 802/1853/16-а, від 27 лютого 2018 року у справі №813/1766/17, від 05.06.2018 у справі № 805/649/15-а, від 12.04.2018 у справі №826/1571/16.

В той же час, відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об`єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності чи недотримання принципу належної обачності при виборі контрагента, як і не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Окрім того, акт перевірки не містить аналізу дотримання як позивачем, так і його контрагентом, податкової дисципліни у спірних правовідносинах, з урахуванням того, що приписами частини другої статті 61 Конституції України встановлений індивідуальний характер юридичної відповідальності.

Таким чином, недотримання контрагентом позивача податкової дисципліни (що не доведено відповідачем) має правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Суд зауважує, що судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв`язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, які містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірними.

Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з ціллю отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо контролюючий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, які містяться у таких документах.

Доводи відповідача про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування витрат.

Відсутність у розпорядженні відповідача документів суб`єкта господарювання або необізнаність відповідача про його діяльність не є безумовною підставою для висновку про нікчемність всіх угод, укладених таким суб`єктом господарювання, а тим більше для висновку про настання у зв`язку з цим несприятливих наслідків для його контрагентів.

Сам по собі факт допущення, за переконанням контролюючого органу, суб`єктом господарювання порушень певних встановлених законом правил господарської діяльності, здійснюваної на підставі певного договору, не є безумовною підставою для висновку про укладення такого договору з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства. Юридична відповідальність має здійснюватися на принципі законності, який полягає у тому, що така відповідальність настає за діяння, передбачені законом, та застосовується у спосіб, визначений законом.

Аналогічні висновки відображені і у рішеннях Верховного Суду, зокрема, у постанові від 18.01.2018 № К/9901/2964/18, № 2а-44807/09/1670.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт здійснення (реальність) господарських операцій позивача з ТОВ "Октобертайм".

Щодо господарських операцій між Приватним підприємством "Інтерпласт" з Товариством з обмеженою відповідальністю "Ідгір Клаб", суд зазначає наступне.

Відповідно до Договору від 01.08.2014 №010814-і, укладеного між позивачем (покупець) та ТОВ "Ідгір Клаб" постачальник зобов`язується передавати у власність покупця овочі згідно накладних, в терміни передбачені Договором.

Факт реалізації вказаного товару підтверджується наступними копіями видаткових-накладних: від 17.09.2014 №1701, від 04.08.2014 №0401, від 24.09.2014 №2401 тощо.

Згідно з рахунками-фактурами, видатковими накладними та податковими накладними у серпні та вересні 2014 року ТОВ «Ідгір Клаб» поставило позивачу овочі на загальну суму 127 760,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 21 293,00 грн. При цьому, доказів оплати за вказаний товар позивача з ТОВ "Ідгір Клаб" матеріали справи не містять, а тому первинними документами в повній мірі не підтверджено факт реальності господарських операцій позивача з ТОВ "Ідгір Клаб".

Щодо господарських операцій між Приватним підприємством "Інтерпласт" з Товариством з обмеженою відповідальністю "Робін Фрут", суд зазначає наступне.

Відповідно до Договору від 25.10.2013 №25/10/12, укладеного між ТОВ "Робін Фрут" (постачальник) та ПП "Інтерпласт" (покупець) постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених Договором поставити сільськогосподарську продукцію у власність покупця, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених Договором прийняти та оплатити таку продукцію.

В подальшому між позивачем та ТОВ "Робін Фрут" укладено аналогічний Договір від 02.01.2015 №02/01/2015.

Факт реалізації вказаного товару підтверджується наступними копіями видаткових-накладних: від 06.02.2014 №316, від 17.02.2014 №469, від 25.02.2014 №524, від 27.02.2014 №540, від 17.03.2014 №673, від 25.04.2014 №1003, від 14.01.2015 №50, від 05.02.2015 №178, від 09.02.2015 №218, від 10.02.2015 №232, від 20.10.2015 №1386 тощо.

Оплата за товар здійснювалась у порядку безготівкового розрахунку, на підтвердження чого позивачем долучено виписки по рахунку № НОМЕР_1 за періоди: з 10.12.2015 по 10.02.2015 на суму 3 202,16 грн, з 20.10.2015 по 20.10.2015 на суму 22 500,00 грн, з 23.10.2015 по 23.10.2015 на суму 16 890,00 грн, з 10.11.2015 по 10.11.2015 на суму 669,64 грн.

Отже, беручи до уваги викладене, вказаними документами підтверджується факт здійснення господарських операцій позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю "Робін Фрут".

Щодо господарських операцій між Приватним підприємством "Інтерпласт" з Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Парма-Трейд", суд зазначає наступне.

Відповідно до Договору від 20.102.2015, укладеного між ТОВ "Тогровий дім "Парма Трейд" (постачальник) та ПП "Інтерпласт" (покупець) постачальник зобов`язується передавати у власність покупця овочі, трави, фрукти, продукти харчування, харчові добавки згідно накладних, в терміни передбачені даним Договором.

Додатковою угодою №1 від 19.11.20215 до Договору поставки від 20.10.2015 №20/10/2015-1 змінено пункт 11 вищезазначеного Договору в частині реквізитів сторін.

Факт реалізації вказаного товару підтверджується наступними копіями видаткових-накладних: від 29.01.2016 №14, №16, від 27.01.2016 №13, від 22.01.2016 №10, від 22.01.2016 №11, від 21.01.2016 №9, від 21.01.2016 №8, від 19.01.2016 №7, від 31.12.2015 №220, від 30.12.2015 №210, від 30.12.2015 №215, від 30.12.2015 №214, від 30.12.2015 №216, від 30.12.2015 №217 тощо.

Оплата за товар здійснювалась у порядку безготівкового розрахунку, на підтвердження чого позивачем долучено виписки по рахунку № НОМЕР_1 за періоди: з 22.12.2015 по 22.12.2015 на суму 33 157,62 грн, з 14.01.2016 по 14.01.2016 на суму 212 111,69 грн, з 26.01.2016 по 26.01.2016 на суму 80 000,00 грн, з 28.01.2016 по 28.01.2016 на суму 99 000,00 грн.

Отже, беручи до уваги викладене, вказаними документами підтверджується факт здійснення господарських операцій позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Парма-Трейд".

Щодо господарських операцій між Приватним підприємством "Інтерпласт" з Товариством з обмеженою відповідальністю "Євроукрсітімаркет", суд зазначає наступне.

Відповідно до Договору від 08.04.2015 №125-са, укладеного між постачальником ТОВ "Євроукрсітімаркет" та покупцем Приватним підприємством "Інтерпласт", постачальник зобов`язуєтьcя передавати у власність покупця овочі, трави, фрукти згідно накладних, в терміни передбачені даним Договорм.

Факт підтвердження виконання умов вказаного Договору підтверджується наступними копіями видаткових накладних: від 30.04.2015 №24, від 29.04.2015 №19, від 29.04.2015 №21, від 29.04.2015 №20, від 28.04.2015 №16.

Оплата за товар здійснювалась у порядку безготівкового розрахунку, на підтвердження чого позивачем долучено виписки по рахунку № НОМЕР_1 за періоди: з 26.05.2015 по 26.05.2015 на суму 163 878,40 грн, з 02.06.2015 по 02.06.2015 по 02.06.2015 на суму 370 824,96 грн.

В подальшому, між Приватним підприємством "Інтерпласт" з Товариством з обмеженою відповідальністю "Євроукрсітімаркет" укладено черговий Договір поставки від 01.08.2014 №0108-2015/1, на підтвердження виконання якого позивачем надано копії видаткових накладних: від 21.10.2015 №394, від 14.10.2015 №372, від 13.10.2015 №371, від 06.10.2015 №352, від 06.10.2015 №351, від 05.10.2015 №350, від 23.09.2015 №332, від 21.09.2015 №331.

Судом із пояснень відповідача встановлено розбіжності у долучених до матеріалів справи первинних документах, зокрема, щодо дати укладення договору поставки від 08.04.2015 №125-са та дати виписки довіреності серії НАН №450404 від 29.04.2015, однак, виходячи з наданих позивачем первинних документів, суд зазначає наступне.

Як вбачається з Договору №125-са, дата укладання останнього - 08.04.2015. При цьому, представник постачальник, який зазначений у вказаному Договорі, представляє інтереси на підставі Довіреності від 29.04.0215 №4504040, яка, в свою чергу, до матеріалів справи не долучена.

Частинами першою - четвертою статті 9 Закону №996-XIV встановлено, що підставою (визначення яких як фактів підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів міститься в абзаці 2 пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, далі - Положення №88) для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 1.2 Положення № 88 господарські операції відображаються в бухобліку методом їх суцільного і безперервного документування. При цьому в облікових регістрах госпоперації відображають у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені (ч. 5 ст. 9 Закону № 996).

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, якими б підтверджувалась необгрунтована розбіжність в даті Договору та в даті вказаної довіреності.

Разом з тим, на переконання суду, доводи відповідача щодо розбіжності дати у договорі та у довіреності не може свідчити про відсутність фактичного руху активів за результатами здійснення господарських операцій позивача з контрагентами, оскільки з аналізу наданих позивачем первинних документів вбачається наявність всіх необхідних реквізитів.

Щодо господарських операцій між Приватним підприємством "Інтерпласт" з Товариством з обмеженою відповідальністю "Дрімстрітек", суд зазначає наступне.

Відповідно до Договору поставки від 03.04.2015 №300315/1, укладеного між ТОВ "Дрімстрітек" (постачальник) та ПП "Інтерпласт" (покупець), постачальник зобов`язується передавати у власність покупця овочі, трави, фрукти згідно накладних, в терміни передбачені даним Договором.

Підпунктом 2.3 пункту 2 Договору визначено, що поставка товару здійснюється за рахунок та силами постачальника на склад покупця за адресою: АДРЕСА_1 .

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій відповідно до Договору від 03.04.2015 №300315/1 позивачем надано наступні документи:

- видаткові накладні від 30.04.2015 №54, від 29.04.2015 №53, від 28.04.2015 №51, від 28.04.2015 №52 тощо.

Оплата за товар здійснювалась у порядку безготівкового розрахунку, на підтвердження чого позивачем долучено виписки по рахунку № НОМЕР_1 за періоди: з 17.06.2015 по 17.06.2015 на суму 433 992,67 грн, з 22.06.2015 по 22.06.2015 на суму 101 395,48 грн, з 25.06.2015 по 25.06.2015 на суму 100 003,07 грн тощо.

Отже, беручи до уваги викладене, вказаними документами підтверджується факт здійснення господарських операцій позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю "Дрімстрітек".

Між Приватним підприємством «Інтерпласт» (покупець) та постачальниками, такими як ТОВ «Радіум», ТОВ «Октобертайм», ТОВ «Ідгір Клаб», ТОВ «Робін Фрут», ТОВ «Торговий дім «Парма-Трейд компані», ТОВ «Євроукрсітімаркет», ТОВ «Дрімстрітек», ТОВ «Промінь-Торг», ТОВ «Артдесембер», ТОВ «Варуна Торг», ТОВ «Рейндей» укладено типові договори поставки від 02 січня 2013 року № 4, від 01 грудня 2014 року № 20140112, від 28 грудня 2014 року № 20142812, від 01 серпня 2014 року №010814-і, від 25 жовтня 2013 року № 25/10/12, від 02 січня 2015 року № 02/01/15, від 20 жовтня 2015 року № 20/10/15, від 14 березня 2016 року № 0103/16-4, від 08 квітня 2015 року № 125-са, від 01 серпня 2015 року № 0108-2015/1, від 03 квітня 2015 року № 300315/1, від 15 квітня 2015 року № 20151504, від 10 лютого 2015 року № 20151002, від 19 січня 2016 року № 1901/16-2, від 01 березня 2016 року № 0103-16/1, від 09 січня 2015 року № 090115, від 09 січня 2015 року № 30122014, за якими постачальники зобов`язались поставити товар покупцю.

Згідно з рахунками-фактурами, видатковими накладними та податковими накладними, протягом травня-серпня 2015 року ТОВ "Промінь-Торг" поставило позивачу товар - овочі, пряні трави на загальну суму 1 679 730,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 279 955,00 грн.; протягом листопада-грудня 2015 року та січня-березня 2016 року ТОВ «Торговий дім «Парма-Трейд компані» поставило позивачу овочі, пряні трави на загальну суму 4 448 424,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 741 404,00 грн.; протягом серпня, вересня та грудня 2014 року та січня 2015 року ТОВ «Октобертайм» поставило позивачу овочі, пряні трави та журавлину на загальну суму 1 303 632,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 217 272,00 грн.; у серпні та вересні 2014 року ТОВ «Ідгір Клаб» поставило позивачу овочі на загальну суму 127 760,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 21 293,00 грн.; ТОВ Євроукрсітімаркет» протягом квітня, серпня-жовтня 2015 року поставило позивачу овочі на загальну суму 3 091 314,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 515 219,00 рн.; у квітні 2015 року ТОВ «Дрімстрітек» поставило позивачу овочі на загальну суму 1 720 822,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 286 804,00 грн.; у лютому 2016 року ТОВ «Варуна Торг» поставило позивачу овочі на загальну суму 1 12 783,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 168 797,00 грн.; у березні 2015 року ТОВ «Артдесембер» поставило позивачу овочі на загальну суму 1 656 978,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 276 163,00 грн.; у березні 2015 року ТОВ «Рейндей» поставило позивачу овочі на загальну суму 777 233,60 грн., у тому числі податок на додану вартість 129 539,00 грн.; у жовтні, грудні 2013 року, січні, лютому, квітні, травні 2014 року, січні, лютому, жовтні та листопаді 2015 року ТОВ «Робін Фрут» поставило позивачу овочі на загальну суму 80 304,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 13 384,00 грн.; у лютому 2015 року ТОВ «Варуна Торг» поставило позивачу овочі на загальну суму 1 012 783,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 168 797,00 грн.; ТОВ «Радіум» у січні-квітні, жовтні-грудні 2013 року та січні 2014 року поставило позивачу овочі на загальну суму 2 159 081,30 грн., у тому числі податок на додану вартість 359 847,00 грн.; всього постачальники поставили товару на загальну суму 17 977 770,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 2 996 295,00 грн.

Поставка товару на склад покупця за адресою: АДРЕСА_1 від постачальників здійснювалась перевізниками - ФОП ОСОБА_7 , ТОВ «Неопал» та ПП ОСОБА_8 , що підтверджується наявними у справі копіями відповідних товарно-транспортних накладних.

Щодо посилання на розбіжність у долучених до матеріалів справи первинних документах, зокрема щодо дати укладення договорів позивача з ТОВ "Дрімстрітек" та ТОВ "Промінь- Торг" та дати виписки довіреності на осіб, які їх підписали, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 1.2 Положення № 88 господарські операції відображаються в бухобліку методом їх суцільного і безперервного документування. При цьому в облікових регістрах госпоперації відображають у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені (ч. 5 ст. 9 Закону № 996).

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, якими б підтверджувалась необгрунтована розбіжність в даті Договору та в даті вказаної довіреності.

Разом з тим, на переконання суду, доводи відповідача щодо розбіжності дати у договорі та у довіреності не може свідчити про відсутність фактичного руху активів за результатами здійснення господарських операцій позивача з контрагентами, оскільки з аналізу наданих позивачем первинних документів вбачається наявність всіх необхідних реквізитів.

Щодо господарських операцій між Приватним підприємством "Інтерпласт" з Товариством з обмеженою відповідальністю «Арматех Буд», суд зазначає наступне.

Між ПП «Інтерпласт» (замовник) ТОВ «Арматех» (підрядник) укладено договір підряду від 09 грудня 2015 року №09/12/15, за умовами якого підрядник зобов`язався виконати поточний ремонт покрівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з договірною ціною, дефектним актом та актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2015 року та січень 2016 року підрядник виконав поточний обумовлені договором роботи та виписав податкові накладні від 10 грудня 2015 року №10 та від 19 січня 2016 року №2 на загальну суму 26 640,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 4 440,00 грн.

Оплата за надання послуг здійснювалась у порядку безготівкового розрахунку, на підтвердження чого позивачем долучено виписки по рахунку № НОМЕР_2 за періоди: з 10.12.2015 по 10.12.2015, з 19.01.2016 по 19.01.2016.

Суд встановив, що в оплату за поставлені товари та роботи позивач перераховував на рахунки постачальників грошові кошти, за договорами про уступку права вимоги ТОВ «Євроукрсітімаркет» та ТОВ «Промінь-Торг» уступили право вимоги до ПП «Інтерпласт» новому кредитору - ТОВ «Атолл Еволюшн»; станом на 31 березня 2016 року кредиторська заборгованість позивача перед ТОВ «Радіум» склала 503 552,80 грн., перед ТОВ «Робіт Фрут» - 140,00 грн., перед ТОВ «Торговий дім «Парма-Трейд компані» - 3 144 443,00 грн., перед ТОВ «Варуна Торг» - 802 783,00 грн.

Придбані у ТОВ «Арматех Буд» роботи з ремонту покрівлі замовлялись з метою ремонту орендованих позивачем приміщень.

Крім того, як зазначає позивач, основною діяльністю підприємства є закупівля овочів, з подальшою їх обробкою (миття, нарізання, зважування), фасуванням та реалізацією в оптових та роздрібних мережах у вигляді овочевих салатів зі свіжих овочів, готових до вживання, запакованих, що здійснюється згідно затверджених ТУ У 10.3-6:2012 «Картопля, овочі та плоди, гриби миті, чищені, нарізані, суміші овочеві та фруктові свіжі фасовані».

Для здійснення основного виду діяльності позивач володіє необхідною матеріально-технічною базою, зокрема штатний розпис на 2016 рік підтверджує, що на ПП «ІНТЕРПЛАСТ» затверджено штат у кількості 20 працюючих з місячним фондом заробітної плати 11 200,00 грн.; ПП «ІНТЕРПЛАСТ» орендує у ПП «КСГ Компанія Благодар» на підставі договорів оренди нежилі складське приміщення площею 300 кв. м., 432 кв. м. та 109,5 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 для виробництва овочевих полу фабрикатів, виробничих потреб та зберігання тари. Згідно з оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 10, 11 «Необоротні активи» позивач має відповідні засоби, серед яких ваги, кавомолки, електроводонагрівач, електродвигун, диск соломка для корейської моркви, візок гідравлічний тощо.

Факт наявності досвіду, права та відповідних можливостей на здійснення зазначеної діяльності підтверджується також висновком державної санітарно-епідеміологічної експертизи Міністерства охорони здоров`я України від 25 вересня 2012 року №05.03.02-04/94311 та висновком державної санітарно-епідеміологічної експертизи Санепідемстанції Солом`янського району міста Києва від 27 листопада 2012 року №10.03./445В.

Крім того, позивач пройшов реєстрацію у Державній інспекції з карантину рослин міста Києва за № 3472, що підтверджується листом вказаної установи від 11 січня 2012 року №171.

Отже, на підтвердження реальності господарських операцій та мети використання придбаних послуг у господарській діяльності позивач надав суду копії наступних документів: договори поставки та додаткові угоди до них, видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні, рахунки фактури, виписки банку, висновки державної санітарної-епідеміологічної експертизи, договори поставки щодо постачання товару подальшим покупцям, акти звіряння взаєморозрахунків, договори оренди з додатковими угодами, акти приймання-передачі приміщень, штатний розпис, оборотно-сальдова відомість, податковий розрахунок.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 27.07.2020 у справі №826/548/17, поза увагою та правовою оцінкою судів залишився вирок Печерського районного суду міста Києві від 05.04.2016 (справа №757/13559/16-к), яким ОСОБА_1 (засновник та директор ТОВ «Арматех Буд») визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною другою статті 28, частиною першою статтею 205 КК України.

Так, з Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що вироком Печерського районного суду м. Києва від 05.04.2016 у справі №757/13559/16-к суд засудив: затвердити угоду про визнання винуватості від 16.03.2016 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000046 від 16.03.2016р. за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 205 КК України, укладену між прокурором відділу прокуратури м. Києва Брянцевим В.Л. та обвинуваченим ОСОБА_1 , його захисником, ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 205 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами згідно угоди про визнання винуватості від 16.03.2016р. покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 205 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 8500 (вісім тисяч п`ятисот) грн.

Обов`язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені у вироку суду в кримінальному провадженні, ухвалі про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанові суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрали законної сили, щодо часу, місця та об`єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі. Судом взято до уваги правову позицію, що не може суд робити висновок про нереальність господарських операцій підприємства з контрагентами на підставі вироку, якщо в останньому немає обставин, "що підтверджували б факт безтоварності спірних господарських операцій" (постанова Верховного Суду від 12.04.2018 у справі № 826/1571/16 ЄДРСР 73355014).

Суд зазначає, що оцінку господарської діяльності контрагента позивача, крім вироку Печерського районного суду міста Києва від 05.04.2016 № 757/13559/16-к надано, зокрема, у постановах Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2019 у справі № 640/22164/18 (ЄДРСР 83271307), від 23.04.2019 у справі 826/6694/18 (ЄДРСР 81430154), від 08.04.2019 у справі № 810/2392/18 (ЄДРСР 81088821), від 18.07.2019 у справі № 826/4292/18 (ЄДРСР 75423507). У зазначених постановах зроблено висновок про те, що ТОВ "Арматех Буд" використовувалось для прикриття незаконної діяльності, невстановленими особами з метою надання протиправній діяльності вигляду законної, без залучення (минуючи) ОСОБА_1 , який формально був засновником та директором товариства, упродовж 2015-2016 років складати та видавати від його імені господарські угоди та первинні фінансово-господарські документи, фактично не здійснюючи купівлю-продаж товарів (робіт, послуг), надавати послуги з мінімізації податкових зобов`язань, що належать сплаті до бюджету підприємствам реального сектору економіки.

Разом з тим, суд наголошує, що вищевказаний вирок стосується саме протиправної діяльності ОСОБА_1 як директора, та не стосується господарської діяльності позивача по справі, що свідчить про те, що у вироку зафіксовано об`єктивну сторону складу злочину, а обставин, які б свідчили про здійснення фіктивних господарських операцій з позивачем, не встановлено, оскільки на момент здійснення господарської діяльності між позивачем та ТОВ "Арматех Буд" директором останнього була ОСОБА_5 , яка і підписувала всі первинні документи, укладені з позивачем.

Аналіз наданих документів вказує, що ПП «Інтерпласт» здійснювало витрати на придбання товарів та робіт для провадження своєї господарської діяльності; спірні господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій. Доказів на підтвердження зворотного відповідачем до суду не надано.

У своєму листі від 02.06.2011 №742/11/13-11 Вищий адміністративний суд України зазначив, що за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з ПДВ навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції. Разом з тим, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (про що було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 №1936/11/13-11).

Зважаючи на викладене суд ще раз зауважує, що у ході судового розгляду справи позивач надав суду докази на підтвердження реальності здійснення ним господарських операцій та правомірне формування позивачем показників податкової звітності.

Таким чином, виявлені контролюючим органом порушення щодо правомірності відображення операції з ТОВ "Арматех Буд" шляхом завищення податкового кредиту з податку на додану вартість на загальну суму 4440,00 грн є необгрунтованими.

Крім того, судом встановлено, що вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 16.02.2017 у справі №758/7473/16-к, який набрав законної сили 21.03.2017, визнано винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.205, ч.2 ст.205-1 КК України. Вказана особа є засновником та директором ТОВ «Рейндей».

Відповідач також посилається на дані Єдиного державного реєстру судових рішень, а саме вироком Деснянського районного суду м. Києва від 14.07.2015 по справі №754/9447/15-к, який набрав законної сили 14.08.2015, ОСОБА_9 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.205, ч.2 ст.205-1 КК України.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що договір поставки №20151002 від 10.02.2015 підписано від імені ТОВ «АРТДЕСЕМБЕР» директором Трипініним В.А., цією ж особою підписано і податкові накладні.

Як вбачається зі змісту вищевказаних вироків, вони взагалі не містять конкретних обставин щодо господарських операцій, періодів їх здійснення, даних посадових осіб, що підписували первинні документи, а тому дані вироки не можуть бути належними доказоми нереальності господарських операцій позивача з контрагентами та не може свідчити про наявність податкового правопорушення під час формування податкового кредиту. Крім того, суд не може робити висновок про нереальність господарських операцій позивача з контрагентами на підставі вироку, якщо в останньому немає жодних обставин, що підтверджували б факт безтоварності спірних господарських операцій.

Суд зазначає, що сам факт наявності вироків, ухвалених на підставі угод у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених у вироках, які набрали законної сили.

Таку ж правову позицію підтримано Верховним Судом у постановах, зокрема, від 27 лютого 2018 року у справі № 802/1853/16-а, від 27 лютого 2018 року у справі №813/1766/17, від 05.06.2018 у справі № 805/649/15-а, від 12.04.2018 у справі №826/1571/16.

Разом з тим, судом встановлено, що 19 квітня 2018 року постановою старшого слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві підполковника податкової міліції Макаренко Ю.В. кримінальне провадження № 0000085 від 05.04.2017 закрито у зв`язку з відсутністю кримінального правопорушення.

Як вбачається зі змісту вищевказаної постанови, за результатами судово-економічної експертизи, проведеної експертами ТОВ «Експертна група «ЕС енд ДІ» в рамках даного провадження, яким на вирішення були поставлені питання: чи підтверджується документально та нормативно, висновки зазначені в акті планової податкової перевірки ПП «ІНТЕРПЛАСТ» () № 359/26-15-14-02-03/32798474 від 22.08.2016 при взаємовідносинах ПП «ІНТЕРПЛАСТ» з контрагентами, встановлено, що висновки зазначені в акті планової податкової перевірки ПП «ІНТЕРПЛАСТ» за № 359/26-15-14-02-03/32798474 від 22.08.2016 документально та нормативно не підтверджуються.

Також в постанові від 19 квітня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000085 вказано, що згідно з висновком експерта від 16.04.2018 №1041/13001 за результатами судово-економічної експертизи у кримінальному провадженні №0000085 «надані на дослідження акти надання послуг та видаткові накладні фіксують та документально підтверджують здійснення господарських операцій відповідно до яких ТОВ «Робін Фрут», ТОВ «Ідгір Клаб», ТОВ «Октобертайм», ТОВ «Радіум», ТОВ «Варуна Торг», ТОВ «Євроукрсітімаркет», ТОВ «Дрімстрітек», ТОВ «Промінь-Торг», ТОВ «Торговий дім «Парма-Трейд компані», ТОВ «Рейндей», ТОВ «Артдесембер», (Постачальниками, Виконавцем) поставлено (надано), ПП «ІНТЕРПЛАСТ» (Покупцем, Замовником) отримано товар (послуги) за період січень 2013 року - березень 2016 року на суму 14 948 499,88 грн., крім того ПДВ - 2 989 708,05 грн. (загальна сума з ПДВ - 17 938 248,43 грн.)».

Крім того, слідчий в постанові від 19 квітня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000085 зазначив, що допитані як свідки водії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , підтвердили, що дійсно в період з 2015 року по 2016 рік здійснювали перевезення продукції, а саме: салатів, спецій та овочів від «Вантажовідправників» ТОВ «Ідгір Клаб», ТОВ «Октобертайм», ТОВ «Радіум», ТОВ «Варуна Торг», ТОВ «Євроукрсітімаркет», ТОВ «Дрімстрітек», ТОВ «Промінь-Торг», ТОВ «Торговий дім «Парма-Трейд компані», ТОВ «Рейндей», ТОВ «Артдесембер».

Отже, матеріалами кримінального провадження № 0000085 від 05.04.2017 спростовано доводи відповідача щодо порушень позивачем податкового законодавства, про які йдеться в акті перевірки.

Судом також встановлено, що в рамках розгляду адміністративної справи №826/15032/17 судом було досліджено питання реальності господарських операцій між товариства з обмеженою відповідальністю «Рейндей» та ПП «ВКПП «Славутич», за наслідками чого судом підтверджено настання реальних наслідків здійснення господарських операцій між вказаними підприємствами.

Зазначена позиція відображена у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2019 у справі №826/15032/17, яка набрала законної сили.

Крім того, суд наголошує, що факт реальності господарських операцій ТОВ Рекламне агентство «Твіст» та ТОВ "Радіум" у справі 826/17880/15 встановлений саме за період, за який перевірявся позивач щодо його господарських операцій ТОВ "Радіум".

Таким чином, посилання відповідача в акті перевірки на фіктивність підприємництва ТОВ «Рейндей», яке, на момент спірних правовідноси, було контрагентом позивача по даній справі, є необгрунтованими, адже відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Під час судового розгляду адміністративної справи №826/548/17 судом було допитано ревізора контролюючого органу, яким було здійснено перевірку позивача та яким підтверджено висновки Акта перевірки від 22.08.2016 № 359/26-15-14-02-03/32798474.

Разом з тим, позивачем до матеріалів справи долучено наторіально посвідчені копії заяв директора ТОВ "Октобертайм" ОСОБА_2 від 27.04.2015 і директора ТОВ "Рейндей" ОСОБА_3 від 18.05.2015, які підтверджують факт ведення господарської діяльності з ПП "Інтерпласт".

Як вже було зазначено судом, вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року (справа №752/7473/16-к) визнано винним ОСОБА_3 (засновник та директор ТОВ «Рейндей») у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 28, частиною першою статті 205, частиною другою статті 205-1 КК України.

Також вироком Оболонського районного суду міста Києва від 17 березня 2016 року (справа № 756/2069/16-к) визнано винною ОСОБА_2 (засновник та директор ТОВ «Октобертайм») у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених частиною першою статті 205-1 КК України.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини першої статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Так, законом, який визначає порядок отримання показань під час досудового слідства та порядок їх фіксації у протоколі допиту є Кримінальний процесуальний кодекс України.

У частині першій статті 23 Кримінального процесуального кодексу України закріплено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Частина друга цієї ж статті визначає, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною четвертою статті 95 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Таким чином, протоколи допиту свідків, отримані на стадії досудового розслідування, можуть бути визначені як докази лише в разі їх відображення під час розгляду кримінального провадження в суді.

Відповідно до частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Крім того, процес оцінки фактичних даних, які є в показаннях свідка включає визначення їх допустимості для прийняття достовірних висновків у справі. Крім того, показання свідків повинні оцінюватися в сукупності з іншими доказами у справі.

Суд звертає увагу, що такого порядку надання показань свідків адміністративно-процесуальним законодавством України не передбачено.

При цьому, статті 212-213 Кодексу адміністративного судочинства України встановлюють спеціальний порядок допиту свідків, що передбачає виклик свідків у судове засідання з наданням права задати питання свідкам усім учасникам справи.

Отже, надані позивачем нотаріально посвідчені копії заяв директора ТОВ "Октобертайм" ОСОБА_2 від 27.04.2015 і директора ТОВ "Рейндей" Матвієнко А.В. від 18.05.2015 суд до уваги не бере.

Крім того, надаючи оцінку вказаним обставинам, суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 20.05.2020 у справі №200/17947/16-ц, відповідно до якої надання показів свідків, шляхом посвідчення їх показань нотаріусом, не сприяє всебічному забезпеченню права учасників справи на задання питань свідкам стосовно обставин справи.

Так, беручи до уваги висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 27.07.2020 у справі №826/548/17 суд під час розгляду справи №826/548/17 дійшов висновку про наявність підстав для виклику в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з метою отримання пояснень відносно спору у даній справі для всебічного і повного з`ясування обставин справи, внаслідок чого судом постановлено ухвалу від 17.05.2021.

Таким чином, судом було вжито заходи щодо виклику вказаних осіб, однак в призначене судове засідання свідки не з`явились, а про місце, дату та час проведення судового засідання були належним чином повідомлені.

Разом з тим, позивачем у своїйх поясненнях зазначено про те, що податкове повідомлення-рішення від 28.11.2016 № складено відповідачем з урахуванням рішення Державної фіскальної служби України, яким було скасовано попереднє податкове повідомлення-рішення від 14.09.2016 № в частині встановленого перевіркою завищення ПП "Інтерпласт" витрат, що враховуються при визначені фінансового результату за 2015 рік і за 1 квартал 2016 року, щодо яких підтверджено здійснення оплати позивачем на користь контрагентів-постачальників.

Як вбачається із розрахунку позивача, сума заборгованості позивача становить 878 454,00 грн. Податковим повідомленням-рішення від 28.11.2016 № визначено суму заборгованості №

Як вже було зазначено судом, 19 квітня 2018 року постановою старшого слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві підполковника податкової міліції Макаренко Ю.В. кримінальне провадження № 0000085 від 05.04.2017 щодо, серед іншого, відображення в податковій звітності фінансово-господарських взаємовідносин позивача з контрагентами ТОВ "Ідгір Клаб", ТОВ "Октобертайм", ТОВ "Радіум", ТОВ "Варуна Торг", ТОВ "Євроукрсітімаркет", ТОВ "Дрімстрітек", ТОВ "Промінь-Торг", ТОВ "ТД" Парма-Трейд", ТОВ "Рейндей", ТОВ "Артдесембер" за період з 01.01.2013 по 31.03.2016 закрито у зв`язку з відсутністю кримінального правопорушення.

Як вбачається зі змісту вищевказаної постанови, за результатами судово-економічної експертизи, проведеної експертами ТОВ «Експертна група «ЕС енд ДІ» в рамках даного провадження, яким на вирішення були поставлені питання: чи підтверджується документально та нормативно, висновки зазначені в акті планової податкової перевірки ПП «ІНТЕРПЛАСТ» () № 359/26-15-14-02-03/32798474 від 22.08.2016 при взаємовідносинах ПП «ІНТЕРПЛАСТ» з контрагентами, встановлено, що висновки зазначені в акті планової податкової перевірки ПП «ІНТЕРПЛАСТ» за № 359/26-15-14-02-03/32798474 від 22.08.2016 документально та нормативно не підтверджуються.

У підготовчому судовому засіданні 23.11.2020 ухвалою суду витребувано від Головного управління Державної податкової служби у місті Києві та Товариства з обмеженою відповідальністю "Експертна Група "ЕС енд ДІ" належним чином засвідчену копію висновку експерта від 16.04.2018 №1041/13001 за результатами судово-економічної експертизи у кримінальному провадженні №0000085, однак вимог ухвали учасниками справи не було виконано, відповідних доказів суду не надано.

За вказаних обставин суд зазначає, що інших доказів про неправомірність дій посадових осіб позивача, які б були достатніми, допустимими, достовірними та пов`язаними з предметом справи, відповідач не надав.

При цьому, надаючи оцінку правомірності податкового повідомлення-рішення від 28.11.2016 № суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.06.2020 у справі №819/1785/17, відповідно до якої встановивши невідповідність частини рішення суб`єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства, наслідком такого є визнання акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та що без неї оспорюваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення. Зокрема, частково протиправним можна визнати якусь частину (пункт, речення) рішення або рішення в частині нарахування певної суми штрафних (фінансових) санкцій. Разом з тим, рішення, в якому недійсну частину не можна виокремити, ідентифікувати, є недійсним в цілому.

Щодо висновків акта перевірки про не включення до складу доходів за І квартал 2016 року позитивне значення курсових різниць від перерахунку операцій, відображених в іноземній валюті та дохід від продажу іноземної валюти в сумі 31 388,00 грн. суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 20 серпня 2015 року №727 (далі по тексту - Порядок), факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Пункт 4 розділу ІІІ Порядку встановлює, що описова частина акта (довідки) документальної перевірки складається таким чином:

1) результати документальної перевірки дотримання податкового законодавства групуються за окремими видами податків, зборів відповідно до затвердженого плану перевірки. У цій частині акта (довідки) документальної перевірки відображаються задекларовані платником податків у податковій та іншій звітності показники, результати перевірки цих показників та робиться відповідний запис щодо встановлення або невстановлення порушень. При цьому до акта (довідки) документальної перевірки у разі необхідності додаються відповідні аналітичні таблиці. Крім того, наводяться дані про наявність та результати перевірки пільг, наданих відповідно до законів (код пільги, на яку суму і на який податок, збір отримано пільги з розбивкою за роками в межах звітних періодів, що перевіряються);

2) у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:

чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів.

Водночас в частині наведених порушень відповідач не виклав чітко зміст порушення, не зазначив господарські операції, в результаті яких здійснено порушення щодо можливого не включення до складу доходів за І квартал 2016 року позитивного значення курсових різниць від перерахунку операцій, відображених в іноземній валюті та доходу від продажу іноземної валюти в сумі 31 388,00 грн., не зазначив первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, не навів регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Крім того, відомості про відсутність первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів позивачем, що підтверджують факт порушення, в акті перевірки не зазначені.

При цьому, на спростування висновків контролюючого органу щодо не включення позивачем курсових різниць за І квартал 2016 року до складу доходів, останній зазначив про те, сума 40 803, 00 грн була зазначена у декларації з прибутку підприємств наростаючим підсумком за 1-ше півріччя 2016 року, 9 місяців 2016 року та у підсумковій декларації за 2016 рік.

Так, судом встановлено, що відповідно до податкових декларацій ПП "Інтерпласт" за 2016 рік, які були подані до контролюючого органу, що підтверджується відповідними квитанціями, сума доходу від позитивного значення курсових різниць становила 40803,48 грн, що підтверджується також бухгалтерською довідкою від 18.11.2020 №1811/2.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що факти порушення позивачем податкового законодавства щодо заниження позивачем доходів у зв`язку з не включення до складу доходів за І квартал 2016 року позитивного значення курсових різниць від перерахунку операцій, відображених в іноземній валюті та доходу від продажу іноземної валюти в сумі 31 388,00 грн. є необгрунтованими, а тому наведене виключає можливість прийняти висновок про наявність порушень податкового законодавства з боку ПП "Інтерпласт".

Відтак, підсумовуючи встановлені судом обставини у сукупності, в контексті викладених норм права, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення від 28.11.2016 № та від 14.09.2016 №. є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Приватного підприємства "Інтерпласт" задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 28.11.2016 № та від 14.09.2016 №.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 30.06.2021.

Суддя Іщук І.О.