Справа № 140/14277/20
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року ЛуцькСправа № 140/14277/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Донецькій області, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся із позовом до Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Донецькій області (далі також Управління Держспецзв`язку в Донецькій області, відповідач 1) про зобов`язання призначити грошову допомогу відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2013 року №975 (далі - Порядок №975), у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, у разі встановлення інвалідності ІІІ групи; зобов`язання виплатити 317160,00 грн - різницю між раніше виплаченою та належною до виплати сумою (а.с.33-39 том 1).

В обґрунтування позову вказав, що проходив військову службу, брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України з 01 червня 2016 року по 30 квітня 2018 року та у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях з 01 травня 2018 року по 30 вересня 2018 року, а наказом Управління Держспецзв`язку в Донецькій області від 11 вересня 2018 року №66-ос був звільнений зі служби за станом здоров`я з 30 вересня 2018 року. Як зазначив позивач, 08 листопада 2018 року Волинською обласною медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) йому встановлена III група інвалідності та підтверджено зв`язок захворювання та інвалідності із захистом Батьківщини. У зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності внаслідок війни 23 липня 2019 року на його картковий рахунок в банку надійшли кошти у сумі 123340,00 грн як одноразова грошова допомога, що відповідає 70-кратному прожитковому мінімуму, встановленому законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність. Натомість позивач вважає, що йому мала б бути виплачена одноразова грошова допомога у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2018 року. У свідоцтві про хворобу, затвердженому Центральною військово-лікарською комісією 29 серпня 2018 року, вказано, що його захворювання пов`язане із захистом Батьківщини. У такому формулюванні на підставі підпункту «ґ» пункту 21.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони від 14 серпня 2008 року №402, рішення приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті «а» цього пункту», а саме «під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби ... під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів». Оскільки захворювання він отримав під час виконання обов`язків військової служби та воно досягло такого розвитку, що обмежило придатність до військової служби саме під час захисту Батьківщини, то позивач вважає, що має право на виплату грошової допомоги відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 6 Порядку №975. Звернення до Державної служби спеціального зв`язку та інформації України, Міністерства у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб, Президента України за вирішенням питання про виплат допомоги у належному розмірі не мало результатів, а тому позивач просив суд позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) (а.с.41-42 том 1).

У відзиві на позов відповідач 1 позовні вимоги не визнав (а.с.46-56 том 1). В обґрунтування цієї позиції вказав, що підставою для звернення ОСОБА_1 за виплатою спірної одноразової грошової допомоги є довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 21 січня 2019 року серії 12 ААА №768541 про встановлення йому інвалідності III групи з 08 листопада 2018 року; причина інвалідності захворювання, «так», пов`язане із захистом Батьківщини. Управління Держспецзв`язку в Донецькій області з урахуванням положень Порядку №975 підготувало висновок про можливість виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, який супровідним листом від 29 травня 2019 року №31/07-596 разом із поданими позивачем документами направлений для розгляду до Адміністрації Держспецзв`язку.

Відповідач 1 також зауважив, що відповідно до абзацу другого пункту 13 Порядку №975 рішення про призначення грошової допомоги або про відмову у її призначенні приймає розпорядник бюджетних коштів, яким є Адміністрація Держспецзв`язку, а Управління Держспецзв`язку в Донецькій області відповідно до пункту 17 Порядку № 975 лише здійснює виплату одноразової грошової допомоги на підставі прийнятого Адміністрація Держспецзв`язку рішення. У цьому випадку на підставі наказу Адміністрації Держспецзв`язку від 18 червня 2019 року №21-Ф «Про призначення грошової допомоги» та відповідно до підпункту 2 пункту 6 Порядку №975 (у зв`язку із встановленням особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби) у липні 2019 року ОСОБА_1 виплачено кошти у сумі 123340,00 грн.

З наведених підстав Управління Держспецзв`язку в Донецькій області вважає, що не порушувало прав позивача та у задоволенні позову просило відмовити.

У відповіді на відзив (а.с.85-88 том 1) позивач підтримав доводи позову. Просив звернути увагу, що йому було встановлено інвалідність у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, а таке формулювання застосовується до військовослужбовців, які брали участь у бойових діях саме «під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків (а не проходження) військової служби, а тому одноразова грошова допомога повинна призначатися відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 6 Порядку №975, а не підпункту 2 пункту 6 цього Порядку.

Також позивач за позовною вимогою про зобов`язання призначити виплату одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 6 Порядку №975 у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, та доплатити невиплачену належну частину одноразової грошової допомоги у сумі 317160,00 грн просив замінити відповідача 1 на належного відповідача - Адміністрацію Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а вимоги до Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Донецькій області уточнив і просив зобов`язати відповідача 1 змінити висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності від 29 травня 2019 року і визнати можливим призначити допомогу у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року до участі у справі залучено відповідача Адміністрацію Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (далі також Адміністрація Держспецзв`язку, відповідач 2) (а.с.89 том 1).

Відповідач 2 у відзиві на позовну заяву в задоволенні позову просив відмовити (а.с.110-112 том 1) та з цього приводу зазначив, що пунктом 4 та 5 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено підстави для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців та в жодній з підстав не передбачено випадку виплати одноразової грошової допомоги якщо інвалідність настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини. Згідно з довідкою МСЕК причина інвалідності ОСОБА_1 («захворювання, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини») не співпадає із причиною інвалідності, яка дає право на виплату одноразової грошової допомоги у 250-кратному прожитковому мінімумі, встановленому законом для працездатних осіб. Позивач не має права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до підпункту 1 пункту 6 Порядку №975 у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, що пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, тобто, відсутня умова настання інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин.

Відповідач 2 вважає, що оскільки довідка до акта огляду МСЕК серія 12 ААА №768541 від 21 січня 2019 року не містить відомостей про те, що інвалідність ОСОБА_1 настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, то підстав для виплати йому одноразової грошової допомоги у розмірі, про який зазначив відповідач, відсутні. Крім того, у висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності військовослужбовцю Держспецзв`язку Управлінням Держспецзв`язку в Донецькій області зазначено про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до підпункту 2 пункту 6 Порядку 975 - у зв`язку із настанням інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з військової служби у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року, який становить 1762,00 грн (усього до виплати 123340,00 грн). Тому з урахуванням вимог законодавства, документальних матеріалів та правової позиції Управління Держспецзв`язку в Донецькій області, Адміністрацією Держспецзв`язку правомірно було видано наказ від 18 червня 2019 року №21-Ф «Про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ».

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року в задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з цим позовом відмовлено; клопотання відповідачів про залишення позову без розгляду задоволено (а.с.130-133 том 1).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.203-207 том 1).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року справу прийнято до провадження (а.с.214 том 1).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року позовну заяву залишено без руху на підставі частини тринадцятої статті 171 КАС України та позивачу встановлено п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви (а.с.223-224 том 1).

31 травня 2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду, оформлена у вигляді нової редакції позовної заяви (а.с.227-235 том 1).

Ухвалою суду від 01 червня 2021 року продовжено розгляд справи відповідно до частини чотирнадцятої статті 171 КАС України (а.с.240 том 1).

18 червня 2021 року від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву (нову редакцію) з аналогічним обґрунтуванням попередньої позиції відповідача.

Ухвалою суду від 30 червня 2021 року ОСОБА_1 поновлено строк звернення до суду та одночасно відмолено у задоволенні клопотання відповідачів про залишення позову без розгляду.

Перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 проходив військову службу в Управлінні Держспецзв`язку в Донецькій області та наказом начальника Управління Держспецзв`язку в Донецькій області від 11 вересня 2018 року №66-ос був звільнений зі служби у запас Збройних Сил України за підпунктом «б» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я) та виключений зі списків особового складу Держспецзв`язку з 30 вересня 2018 року (а.с.7 том 1).

Під час проходження військової служби ОСОБА_1 брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України з 01 червня 2016 року по 30 квітня 2018 року, а також брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення з 01 травня 2018 року по 30 вересня 2018 року, про що свідчать довідки відповідача 1 від 01 жовтня 2018 року 372 ,від 29 жовтня 2018 року №80 (а.с.5, 6 том 1).

ОСОБА_1 встановлено статус учасника бойових дій та 03 серпня 2016 року видано посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 (а.с.8 том 1).

Згідно зі свідоцтвом про хворобу №3150, затвердженим Центральною військово-лікарською комісією Міністерства оборони України 29 серпня 2018 року за результатами огляду ОСОБА_1 , вказано про причинний зв`язок захворювання з формулюванням «Так, пов`язані із захистом Батьківщини» (а.с.9-10 том 1).

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК від 21 січня 2019 року серії 12 ААА №768541 про встановлення ОСОБА_1 інвалідності III групи з 08 листопада 2018 року причина інвалідності - захворювання «Так, пов`язані із захистом Батьківщини» (а.с.11 том 1).

У зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ групи позивач через Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Донецькій області звернувся до Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №975 (а.с.80 том 1).

29 травня 2019 року Управління Держспецзв`язку в Донецькій області підготувало висновок №31/07-594 щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби - у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, тобто у сумі 123340,00 грн (а.с.76-77 том 1).

Матеріали для призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності ОСОБА_1 . Управління Держспецзв`язку в Донецькій області направило для прийняття рішення до Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (лист від 29 травня 2019 року №31/07-596 на а.с.75 том 1).

Наказом Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 18 червня 2019 року №21-ф ОСОБА_1 призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2018 року (а.с.78 том 1). 23 липня 2019 року кошти у сумі 123340,00 грн (у розмірі, встановленому зазначеним наказом від 18 червня 2019 року №21-ф) надійшли на картковий рахунок позивача (а.с.79 том 1).

Вважаючи порушеним право на виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої підпунктом 1 пункту 6 Порядку №975 в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, позивач звернувся до суду за його захистом. Тобто, фактичною причиною звернення до суду із цим позовом є незгода позивача із розміром виплаченої одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Частиною першою статті 18 Закону України від 23 лютого 2006 року №3475-IV «Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України» встановлено, що соціальний та правовий захист військовослужбовців Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та членів їхніх сімей здійснюється відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та інших законів.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 05 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до статті 41 якого виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі - Закон №2011-ХІІ).

Відповідно до статті 1 Закону №2011-ХІІ соціальним захистом військовослужбовців є діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з положеннями частини першої статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога) - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 4 частини другої зазначеної статті передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до частини третьої статті 16 Закону №2011-ХІІ військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно із частиною третьою статті 24 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Пунктом 9 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ обумовлено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 глави 4 розділу V Інструкції про грошове забезпечення та компенсаційні виплати військовослужбовцям Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, затвердженої наказом Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 13 березня 2018 року №151 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 квітня 2018 року за №404/31856) встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців здійснюється відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (із змінами) (далі також - Порядок №975, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з положеннями пункту 1 Порядку №975 цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

Пунктом 1 вказаного Порядку встановлено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

За змістом пункту 3 Порядку №975 (в редакції станом на день звернення позивача із заявою про виплату йому допомоги) днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктами 12 -14 Порядку №975 встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів). Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови. Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.

Підпунктом 2 пункту 6 Порядку №975, який застосували відповідачі, передбачено, що військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби, у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності III групи.

У свою чергу підпунктом 1 пункту 6 Порядку №975 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі, зокрема, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Системний аналіз положення підпункту 1 пункту 6 Порядку №975 дає змогу дійти висновку, що для призначення і виплати військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби) одноразової грошової допомоги необхідна наявність однієї із наступних умов: настання інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, або ж настання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, або ж встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, або ж встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

Згідно з частиною сьомою статті 16-3 Закону №2011-ХІІ, якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.

У цій справі не є спірними обставини, що позивач виконував обов`язки військової служби та у період з 01 червня 2016 року по 30 квітня 2018 року та з 01 травня 2018 року по 30 вересня 2018 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції в місті Краматорськ та місті Маріуполь Донецької області, у здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганських областях, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів у місті Маріуполь Донецької області.

У той же час з 18 листопада 2018 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності (вперше, до 01 грудня 2019 року), причина інвалідності - захворювання, так, пов`язані із захистом Батьківщини, тобто пов`язані із виконанням військового обов`язку.

Формулювання для постанов військово-лікарських комісій про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв визначені главою 21 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800 (далі - Положення про ВЛК).

Згідно з підпунктом «ґ» пункту 21.5 Положення про ВЛК постанови ВЛК приймаються в формулюванні «захворювання, так, пов`язане із захистом Батьківщини», якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби. Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті «а» цього пункту.

Підпунктом «а» пункту 21.5 Положення про ВЛК передбачено, що постанови ВЛК приймаються в формулюванні «поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

У постанові від 15 листопада 2019 року у справі №761/31180/16-а Верховний Суд вказав, що поняття «військовий обов`язок» включає у себе поняття «захист Батьківщини» та «захист Вітчизни». Верховний Суд дійшов висновку, що оскільки поняття «захист Батьківщини» є синонімом «захисту Вітчизни», включає в себе захист незалежності та територіальної цілісності України, то позивач як інвалід ІІ групи, інвалідність якого настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, має право на одноразову правову допомогу, яка повинна бути призначена та виплачена на підставі підпункту 1 пункту 6 Порядку №975.

Зважаючи на вищевикладене та встановлені обставини, зокрема те, що позивач є учасником бойових дій, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, у забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, суд вважає, що захворювання ОСОБА_1 пов`язане з виконанням ним обов`язків військової служби, а тому він має право на отримання одноразової грошової допомоги на підставі підпункту 1 пункту 6 Порядку №975.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 08 червня 2021 року у справі справа №440/692/19, а також у постанові від 29 квітня 2021 року у справі №440/1661/19 за обставин, подібних із обставинами у цій справі.

Як визначено частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Зазначеному праву кореспондує повноваження суду у разі задоволення позову прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Закріплений статтею 9 КАС України принцип диспозитивності передбачає, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина друга означеної статті).

Право особи звернутися до суду з самостійно визначеними позовними вимогами узгоджується з обов`язком суду здійснити розгляд справи в межах таких вимог. Вихід за межі позову можливий у виняткових випадках, зокрема, коли повний та ефективний захист прав, свобод та інтересів неможливий у заявлений позивачем спосіб. Такий вихід за межі позовних вимог має бути пов`язаний із захистом саме тих прав, свобод та інтересів, щодо яких подана позовна заява (постанова Верховного Суду від 24 вересня 2019 року у справі №819/1420/15).

У постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі №752/18396/16-а сформульована правова позиція, що принцип диспозитивності в адміністративному процесі має своє специфічне змістове наповнення, пов`язане з публічно-правовим характером адміністративного позову та активною участю суду в процесі розгляду адміністративних справ, тому адміністративний суд може та зобов`язаний в окремих випадках вийти за межі позовних вимог, якщо спосіб захисту, який обрав позивач, є недостатнім для захисту його прав, свобод і законних інтересів.

З огляду на викладене суд зазначає, що наслідком задоволення в адміністративному судочинстві позовних вимог є відновлення фактично порушених прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин. Суд при прийнятті рішення про задоволення позовних вимог має не лише вирішити позовні вимоги відповідно до принципів верховенства права, а й обрати найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права, тобто такий, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду та здійснювалося примусове виконання рішення. Суд може та зобов`язаний в окремих випадках вийти за межі позовних вимог, якщо спосіб захисту, який обрав позивач, є недостатнім для захисту його прав, свобод і законних інтересів.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази відповідачів як суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій, суд у цій справі дійшов висновку про задоволення позову та вважає, що за встановлених обставин, враховуючи положення пунктів 12-14 Порядку №975 належним способом захисту прав позивача є прийняття рішення про визнання протиправним та скасування наказу від 18 червня 2019 року №21-ф «Про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 », зобов`язання відповідача 1 підготувати та подати Адміністрації Держспецзв`язку висновок щодо можливості виплати позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої підпунктом 1 пункту 6 Порядку №975, в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму та зобов`язання відповідача 2 розглянути цей висновок та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Донецькій області (84301, Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Ярослава Мудрого, будинок 56А, ідентифікаційний код юридичної особи 34798832), Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (03110, місто Київ, вулиця Солом`янська, будинок 13, ідентифікаційний код юридичної особи 34620942) про зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 18 червня 2019 року №21-ф «Про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ».

Зобов`язати Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Донецькій області підготувати та подати Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України висновок щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої підпунктом 1 пункту 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму.

Зобов`язати Адміністрацію Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України розглянути висновок Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Донецькій області щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до підпункту 1 пункту 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк