Справа № 620/5649/21
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2021-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2021 року м. Чернігів Справа № 620/5649/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за участю секретаря Шевченко А.В. ,

представника відповідача Парфененка Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та просить:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком на підставі статті 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні».

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за віком на підставі статті 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» з 24 березня 2021 року;

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком на підставі статті 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» є протиправною, оскільки не грунтується на законі та порушує її права і соціальні гарантії.

Від позивача до суду надійшла заява, в якій він просить розглядати справу без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на заперечення, які викладені у відзиві на позовну заяву, що приєднаний до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Наказом голови комісії з реорганізації Талалаївської РДА № 3 від 10 березня 2021 року мене, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено з посади головного спеціаліста- головного бухгалтера з 16 березня 2021 року у зв`язку із реорганізацією фінансового відділу Талалаївської районної державної адміністрації та скороченням посади (п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу»).

На день звільнення її страховий стаж становив 39 повних років, з яких 23 роки 3 мі сяці 22 дні стажу державної служби, про що свідчать копії трудової книжки, диплому, довідки голови комісії із реорганізацією фінансового відділу Талалаївської РДА від 16.03.2021 № 23.

До досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 Закону України «Про загаль нообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058), позивачці, на день звільнення, залишалося менш ніж півтора року.

24 березня 2021 року позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою та доданими до неї документами про дострокове призначення пенсії за віком.

Листом від 16.04.2021 відповідач повідомив, що статтею 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, який набрав чинності з 01.05.2016, встановле но, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до Прикінце вих та перехідних положень вказаного Закону державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років ста жу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначе них статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених, до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менше як 20 років ста жу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про дер жавну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (який діяв до 01.05.2016) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягай віку 62 роки, та жінки, які досягай пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсій не страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час до сягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад держав них службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страху вання" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року наро дження і старші.

З урахуванням вищевикладеного, позивачці було відмовлено в призначенні пенсії за віком відпо відно до Закону України «Про державну службу», оскільки я не досягла пенсійного віку, пе редбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхуван ня».

Не погодившись з таким рішенням, позивачка оскаржила його до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. І ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працез датності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалеж них від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоп лює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втра тою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері призначення громадян України пенсії за віком є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне стра хування», відповідно до якого здійснюється призначення, перерахунок і виплати пенсій, на дання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Згідно з ст. 10 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів пра ці та інших громадян похилого віку в Україні» громадянами похилого віку визнаються особи, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також особи, яким до досягнення зазначеного пенсійного віку залишилося не більш як півтора року.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявнос ті страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 ро ку право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наяв ності страхового стажу з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років, а з 01 січня 2019 року по 31 грудня - не менше 26 років.

Ч. 1 ст. 4 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» перед бачає, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, скла дається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне стра хування, цього Закону, Законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «;Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастро фи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких нада на Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийня тих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пен сійного забезпечення в Україні.

Тобто, виходячи зі змісту вказаної норми закону, відносини у сфері пенсійного забез печення в Україні можуть бути врегульовані також іншими законами та нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до законів про пенсійне забезпечення.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» право на пенсію за віком має кожний гро мадянин похилого віку, який досяг пенсійного віку і має необхідний страховий стаж. Це пра во обумовлено трудовим внеском і не обмежується будь-якими обставинами, включаючи ная вність інших доходів.

Разом з тим, стаття 21 вказаного Закону в редакції, яка діяла до 01 січня 2015 року, передбачала, що особам, трудовий договір з якими розірвано за півтора року до досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове держа вне пенсійне страхування», або віку, що дає право на призначення пенсії відповідно до За конів України «Про державну службу», «Про статус народного депутата України», «Про про куратуру», «Про наукову і науково-технічну діяльність» (за наявності відповідних умов), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у зв`язку із змінами в організації вироб ництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності або штату працівників, а також виявленою невідповідністю працівника займаній посаді за станом здоров`я, гарантується право на дост роковий вихід на пенсію за півтора року до встановленого законодавством строку, якщо вони мають страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 49 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції, яка діяла до 01 січня 2015 року) було передбачено умову, за якої особам гарантувалося право на достроко вий вихід на пенсію за півтора року до встановленого законодавством строку, якщо вони ма ють страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, пе редбачений абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Такою умовою була реєстрація особи, трудовий договір з якими було розірвано з ініці ативи роботодавця у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі лікві дацією, реорганізацією, банкрутством, перепрофілюванням підприємств, установ, організа цій, скороченням чисельності або штату працівників, та військовослужбовцям, звільненим з військової служби у зв`язку із скороченням чисельності або штату без права на пенсію, яким на день вивільнення залишилося не більше півтора року до встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку або ві ку, що дає право на призначення пенсії відповідно до Законів України «Про державну служ бу», «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про наукову і науково- технічну діяльність», в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та відсутності підходящої роботи.

Пунктом 26 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які ' шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 20131 року № 198 було передбачено, що клопотання про достроковий вихід на пенсію безробітного до управління Пенсійного фонду України надається центром зайнятості безробітному за його особистою заявою.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 травня 2015 року № 334 «Про внесення змін до Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу» розділ «Достроковий вихід на пенсію безробітних» було виключено із Порядку ре єстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, в тому числі і вищезазначений пункт 26.

Крім того, постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року №13-2 "Про затвердження Змін до Порядку подання та оформлення документів для призна чення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове держав не пенсійне страхування" виключено пункт 6 розділу II Порядку подання та оформлення до кументів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яким передбачалось, що до заяви про призна чення пенсії за віком додається клопотання (направлення) про достроковий вихід на пенсію (для призначення пенсії відповідно до ст.49 Закону України "Про зайнятість населення").

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, де яких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VIII, який набрав чинності 01 січня 2015 року, а саме: підпунктом 3 пункту 12 розділу І виключено ст. 21 Закону Украї ни «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» та підпунктом 2 пункту 39 розділу І виключено ст. 49 Закону України «Про зайня тість населення», у зв`язку із чим особи похилого віку та ветерани праці позбавлялися права призначення дострокової пенсії за віком на підставі ст. 21 Закону України «Про основні заса ди соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні».

Крім того, аналогічні зміни були внесенні до підзаконних нормативно-правових актів, якими врегульовувались спірні правовідносини.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України №5-р/2018 від 22 травня 2018 року у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 12 розділу І Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконс титуційним), підпункт 3 пункту 12 розділу І Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII.

Конституційний Суд України зазначив, що гарантування державою права на достроко вий вихід на пенсію громадянам похилого віку було спрямоване на убезпечення цих грома дян від такого соціального ризику, як безробіття з незалежних від них обставин, і забезпе чення сприятливих умов для їх повноцінного та гідного життя у старості.

Враховуючи наведене, Конституційний Суд України дійшов висновку, що право на дос троковий вихід на пенсію, яке мали громадяни похилого віку на підставі ст. 21 Закону Украї ни «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» до внесення змін Законом 76-VIII, було гарантією ефективної реалізації конститу ційних прав громадян, закріплених у статтях 46, 48 Основного Закону України.

З врахуванням вищезазначеного рішення Конституційного Суду України, у спірних правовідносинах при вирішенні питання щодо призначення пенсії необхідно керуватися по ложеннями Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», які на час розгляду цієї справи є чинними в силу визнання неконституційним положень Закону, якими їх було виключено.

Оскільки ст. 49 Закону України «Про зайнятість населення» була виключена внаслідок прийняття Закону № 76-VIII, то призначення пенсії на підставі ст. 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» є можливим без обов`язкового подання клопотання про достроковий вихід на пенсію.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд повинен керуватись принципом юридичної визначеності. Цей принцип означає, що зацікавлені особи повинні ма ти змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання міс тяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначе ного принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, держава чи орган вважати муться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведін ки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунто ваних сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

В даному конкретному випадку така концепція схвалена у Законі України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні».

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та орга ни місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а згідно пункту 1 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина.

З матеріалів справи слідує, що станом на 24 березня 2021 року (на дату звернення з заявою про призначення пенсії) вік позивачки становив 59 років (тобто не більше 1,5 роки до дося гнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). Позивачка мала необхідний для призначення пенсії за віком стра ховий стаж, є звільненою з роботи у зв`язку зі скороченням посади.

Враховуючи наведене вище, у відповідача не існувало будь-яких об`єктивних та за конних підстав для того, щоб відмовляти позивачці в призначенні пенсії відповідно до статті 21 За кону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян по хилого віку в Україні».

Наведені обставини підтверджуються копіями документів, на які йдеться поси лання в обґрунтування позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул.П`ятницька, 83-А,м.Чернігів,14005) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чер нігівській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком на підставі статті 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за віком на підставі статті 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» з 24 березня 2021 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 02 липня 2021 року.

Суддя С.Л. Клопот