Справа № 638/4374/21
Суддя: Цвіра Д. М.
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/4374/21
Провадження № 2-а/638/279/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2021 року

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Цвіри Д.М.

за участю секретаря Варданян К.Г.,

представника позивача Чухраєвої Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Харківської області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття справи про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції Харківської області Департаменту патрульної поліції, в якому просить суд:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ДП 18 № 477178 від 15.02.2021 року, передбачене ч. 8 ст.121 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення щодо позивача закрити.

Позов обґрунтований тим, що в порушення вимог КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, посадова особа органу патрульної поліції винесла постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення, без складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, що позбавило позивача можливості надати відповідні пояснення по справі, та висловити свою незгоду із визнанням його винуватим. Крім того, під час виявлення адміністративного правопорушення та складання постанови про накладення адміністративного стягнення, інспектор поліції вказав використання інформації з митних баз даних, яка є інформацією з обмеженим доступом, та позивача з такими даними ознайомлено не було. Також, переконаний, що правопорушення, передбачене ч. 8 ст.121 КУпАП не є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, оскільки не впливає на безпеку дорожнього руху та вона не є об`єктом цього правопорушення.

Посилаючись на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення був проведений без всебічного, повного та об`єктивного засування всіх обставин справи, та вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення не підтверджена жодними належними та допустимими доказами, наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі посилаючись на те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, останнього було ознайомлено з правами передбаченими ст. 63 Конституції України, ст.ст. 268,288,289 КУпАП, з матеріалами справи, та вирішено питання про притягнення його до адміністративної відповідальності у виді штрафу. Під час розгляду справи, посадовою особою відповідача були досліджені докази та ІПНП «Армор», згідно вимог ст. 245 КУпАП були своєчасно, всебічно, у повному обсязі, та об`єктивно з`ясовані обставини справи.

Посилаючись на ненадання позивачем жодних доказів на спростування факту вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 8 ст.121 КУпАП, а також на те, що оскаржуване рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності було ухвалено відповідачем правомірно, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився. У судовому засіданні представник позивача Чухраєва Н.С. позов підтримала та наполягала на його задоволенні з підстав аналогічних наведеним у позовній заяві.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 205 КАС України, за якими неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд приходить до висновку про проведення розгляду справи у відсутності представника відповідача, за наявними матеріалами.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із постановою від 15.02.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 15.02.2021 року о 23.07 год. за адресою: вул. Клочківська, 111 А інспектором взводу №1 роти №1 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП лейтенантом поліції Андрущенком О.С. було винесено постанову серії ДП 18 №477178 відносно ОСОБА_1 , про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП, у виді штрафу.

В постанові зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Mondeo, н.з. НОМЕР_1 , 15.02.2021 року о 22-43 год. м. Харків, вул. Клочківська, 111 А, щодо якого порушені обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: перевищено строк тимчасового ввезення на митну територію України до 1-го року. Транспортний засіб ввезено 04.01.2020 року гр. ОСОБА_2 , при цьому використовувався ОСОБА_1 , який не ввозив його на митну територію України, чим порушив вимоги ст. 380 Митного кодексу України та статей 16, 31 Закону України «Про дорожній рух», чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України "Про дорожній рух".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про дорожній рух" цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з ст.16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Частина 8 статті 121 КУпАП передбачає, що керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз наведених норм у сукупності та в контексті запровадження заборони керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, та цілей Закону України "Про дорожній рух", свідчить про те, що порушення вказаної заборони, посягає на безпеку дорожнього руху, отже адміністративне правопорушення передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У зв`язку із наведеним суд відхиляє доводи позивача стосовно того, що порушення, передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП не є правопорушенням в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також про неправомірність застосовування посадовою особою відповідача під час ухвалення оскаржуваного рішення норм Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395.

Відповідно до ст. 23 Закону України Про Національну поліцію, поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Відповідно до ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-21 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

За приписами частин 2 та 3 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Оскільки адміністративне правопорушення передбачене ч. 8 ст.121 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, обов`язковою умовою для застосування ч. 5 ст.258 КУпАП щодо констатації наявності в уповноваженої посадової особи обов`язку скласти протокол про адміністративне правопорушення є те, що особа оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення.

В позовній заяві ОСОБА_1 наголошено на тому, що під час складання спірної постанови його не було запитано про те чи визнає він себе винуватим у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП, та оскільки протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався, позивач був позбавлений можливості висловити свої заперечення та незгоду із вчиненням порушення.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Положеннями статей 245, 251, 252 КУпАП закріплено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що в якості доказу на підтвердження вини позивача відповідачем долучений відеозапис з нагрудної камери поліцейського. Жодних інших доказів не зазначено, та суду не представлено.

Разом з тим суд зазначає, що з дослідженого в ході судового розгляду представленого відповідачем відеозапису, вбачається, що зафіксований лише рух та зупинка транспортного засобу, та запис не містить даних, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП, та він не може бути самостійною підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Пленум Верховного суду України у пункті 24 постанови від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За положеннями ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

За змістом норм ч.1, ч.2 ст.7, ст.245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання принципу законності. Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною 1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті закріплено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи (ч. 3 ст. 77 КАС України).

Оскільки відповідачем не представлено жодних беззаперечних доказів, які слугували підставою для прийняття оскаржуваної постанови, і, відповідно, підтверджували б факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП, зокрема, не надано результатів відеофіксації такого порушення, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчинені передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП правопорушення недоведеною.

Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Як вже було зазначено вище, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення, від 15.02.2021 року серії ДП18 №477178 не містить зазначення доказів на підтвердження наявності в діях/бездіяльності позивача адміністративного правопорушення, та винуватості ОСОБА_1 в його вчиненні. Не надано таких доказів відповідачем і до суду.

Поряд із цим, як вже було зазначено вище, сама по собі постанова не може беззаперечно свідчити про вчинення особою адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідачем, на якого імперативними нормами покладений обов`язок доказування правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано жодних доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися законним.

Наведені законодавчі норми та встановлені обставини свідчать про те, що оскаржувана постанова не відповідає встановленим вимогам законодавства та критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС України, а відтак, таке рішення суб`єкта владних повноважень є протиправним, та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи скасування постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення, з огляду на її протиправність, справа про адміністративне правопорушення відносно позивача підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позов судом задоволений у повному обсязі, суд приходить до висновку, що з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань як суб`єкта владних повноважень, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 454,00 грн. (а.с. 1), який був сплачений позивачем при зверненні до суду із даним позовом.

Керуючись ст.ст. 2,5-14,19-22,72-78,94,132-143,159-165,241-247,250,286 КАС України, ст.ст. 38, 121, 258, 279, 280, 283 КУпАП, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції Харківської області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: вул. Шевченка, буд. 315-А, м. Харків, 61033) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття справи про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 № 477178 від 15 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 8 ст.121 КУпАП скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 8 ст. 121 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції Харківської області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 22 червня 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Повний текст рішення складений 24 червня 2021 року.

Суддя Д.М. Цвіра