Справа № 520/7485/21
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року № 520/7485/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 21.04.2021 № 44 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком па пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом міністрів України, період роботи з 26.01.2012 по теперішній час на посаді завідувач рентгенологічного кабінету, лікар рентгенолог у Комунальному некомерційному підприємстві Мерефянської міської ради «Мерефянська центральна районна лікарня»;

- зобов`язати відповідача призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- стягнути з відповідача збитки у вигляді витрат на юридичні послуги в розмірі 10 200 гри вень;

- стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 908 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідачем протиправно прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу. На думку позивача, при зверненні до відповідача щодо призначення пільгової пенсії за віком за Списком №1 вона надала усі необхідні документи, що підтверджують її роботу у шкідливих умовах праці, а тому просить зарахувати їй до пільгового стажу період роботи з 26.01.2012 по теперішній час на посаді завідувач рентгенологічного кабінету, лікар рентгенолог у Комунальному некомерційному підприємстві Мерефянської міської ради «Мерефянська центральна районна лікарня».

По справі було відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому ст. 263 КАС України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу та отримана ним.

Відповідач проти позову заперечував, надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог та зазначив, що відповідач діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначений чинним законодавством, прийнявши рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу.

Відповідно до ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема, щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно вимог ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Позивач 13.04.2021 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», надавши необхідні документи.

Відповідачем 21.04.2021 розглянуто заяву позивача та прийнято рішення № 44 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. 1 ч. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з посиланням на відсутність необхідного пільгового стажу роботи. Період роботи з 26.01.2012 по теперішній час неможливо зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1, оскільки, посада завідувач рентгенологічного кабінету (відділення), лікар рентгенолог не атестована. Водночас, відповідачем у спірному рішенні зазначено, що страховий стаж роботи позивача на момент подання вказаної заяви склав 31 рік 11 місяців 29 днів, підтверджений документами пільговий стаж роботи по Списку № 1 3 роки 7 місяців 5 днів.

Вважаючи відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах необґрунтованою та протиправною, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Суд звертає увагу, що суть спору полягає у наявності чи відсутності правових підстав для зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 26.01.2012 по теперішній час у Комунальному некомерційному підприємстві Мерефянської міської ради «Мерефянська центральна районна лікарня», у зв`язку з невідповідністю назві займаної позивачем у спірний період посади переліку професій, що дають право на призначення пільгової пенсії за Списком № 1.

Відповідно до статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі по тексту - Закон України №1788-XII) відповідно доКонституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі по тексту - Закон України №1058-IV) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Закон України №1058-IV і Закон України №1788-XII регулюють одні і ті ж правовідносини.

Суд звертає увагу на те, що пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону України №1058-IV як акту права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону України №1788-XII підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону України №1058-IV.

У спірних правовідносинах відповідач керувався приписами статті 114 Закону України №1058-IV, який був прийнятий на зміну положенням Закону України №1788-XII.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно пункту «а» частини першої статті 13 Закону України №1788-XII, який введено у дію з 01.01.1992 вказано, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України №1058-ІV право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки після досягнення ними такого віку: 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року. За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок. Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Проведення атестації робочих місць за списками № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників передбачено положеннямистатті 13 Закону України №1788-XII.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі по тексту - Порядок №442) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі по тексту - Мінпраці) від 01.09.1992 №41 (далі по тексту - Методичні рекомендації №41).

Відповідно до зазначених нормативних актів, основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій, періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 442, відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці, тобто не відображаються в трудовій книжці.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються для обчислення стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж п`яти років після затвердження її результатів, якщо впродовж цього часу на такому підприємстві не змінювалися докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведено позачергову атестацію.

Положеннями статті 62 Закону України №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Зазначена правова норма кореспондується з пунктом 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 №58 (далі по тексту - Інструкція №58).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту - Порядок № 637).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З правового аналізу наведених норм вбачається, що застосування правових норм Порядку № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності у трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до записів у трудовій книжці з 01.07.1998 позивач працювала у Мереф`янській центральній районній лікарні: 21.06.2008 була переведена на посаду лікаря-рентгенолога, 26.01.2012 - переведена на посаду завідувача рентгенологічного кабінету, лікарем рентгенологом, 10.07.2019 - переведена на 1,0 ставку посади завідувача, лікаря-рентгенолога рентгенологічного відділення.

Крім того, з уточнюючої довідки, підтверджуючої особливий характер роботи та умови праці, необхідні для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 розділу XIX, підрозділ 19, код КП 2229.2 Постанови КМ України № 461 від 24.06.2016, виданої комунальним некомерційним підприємством Мереф`янської міської ради «Мереф`янська центральна районна лікарня» від 19.03.2021 № 01-14/756 вбачається, що з 21.06.2008 позивач постійно та безперервно працювала повний робочий день на посаді лікаря-рентгенолога рентгенологічного кабінету Мереф`янської центральної районної лікарні, у сфері іонізованого випромінювання, робота якої дає право, необхідне для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, як передбачено Списком № 1, розділ XIX, підрозділ 19, код КП 2229.2 Постанови КМ України від 24.06.2016 № 461.

З 26.01.2012 позивач була переведена на посаду завідувача рентгенологічного кабінету, лікарем рентгенологом з виконанням обов`язків лікаря-рентгенолога, працювала повний робочий день відповідно до табелю обліку робочого часу. Перебувала на робочому місці під дією шкідливих факторів не менше 80 % робочого часу.

Відповідно до штатного розпису лікарні, посаду завідуючого рентгенологічним кабінетом займає лікар-рентгенолог, який згідно з посадовою інструкцією організовує діагностичну, профілактичну та адміністративно-господарську діяльність відділення, проводить кваліфіковане рентгенологічне обстеження, впроваджує у практику нові високоефективні методи досліджень, контролює реєстрацію та облік рентгенологічних досліджень, співпрацює з іншими підрозділами закладу, забезпечує надання якісної діагностичної медичної допомоги населенню, виявляє та аналізує причини розбіжностей висновків рентгенологічного обстеження та результатів інших діагностичних, клінічних і морфологічних досліджень, бере участь у проведенні клінічних розборів, клініко - рентгенологічних конференцій, тощо, систематично проводе аналіз кількісних та якісних показників своєї діяльності. Має оплату лікаря - рентгенолога, доплату за завідування - 10 %, доплату за шкідливість - 15 %, за медичний стаж - 30 %.

Вищевказане підтверджується табелями обліку робочого часу, листами спостереження індивідуальної фотографії робочого часу, штатним розписом, посадовою інструкцією, тарифікаційними списками працівників,

Таким чином, як завідуючий рентгенологічного кабінету, позивач фактично виконувала трудову функцію лікаря-рентгенолога, при цьому, виконуючи функції завідуючого рентгенологічним кабінетом.

Разом з тим, довідкою Комунального некомерційного підприємства Мереф`янської міської ради «Мереф`янська центральна районна лікарня» підтверджується, що згідно зі ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та атестації робочих місць Мереф`янської ЦРЛ (наказ від 08.04.2008 року № 168, наказ від 20.04.2013 року № 171-а, наказ від 05.01.2018 року № 194) лікар-рентгенолог має право на призначення пільгової пенсії за віком за важкі та шкідливі умови праці, що передбачене Списком № 1 розділ XIX підрозділ 19 код КП 2229.2 Постанови КМ України від 24.06.2016 № 461, списків виробництв, робіт, професій, посад зайнятість яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Вищевказане підтверджується копіями наказів про проведення атестацій.

При цьому, як зазначалось вище, обов`язок проведення атестації робочих місць та відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладено на керівників підприємств, тому не проведення чи несвоєчасне проведення роботодавцем такої атестації у визначені законодавством строки не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист, зокрема на пенсію за віком на пільгових умовах.

Верховний Суд України раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 16 вересня 2014 року (справа № 21-307а 14) зазначив, що аналіз положень Порядку проведення атестації та розроблених на виконання цієї постанови Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41, дає підстави вважати, що якщо атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами атестації.

Аналогічний підхід застосування означених норм права висловлений і Верховним Судом, зокрема, у постанові від 21 лютого 2018 року (справа № 352/547/16-а).

Щодо позовної вимоги з приводу зарахування до пільгового стажу роботи, що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах період роботи з 26.01.2012 по теперішній час, суд вказує, що рішення в адміністративній справі повинно бути законним та обґрунтованим, а також чітким та таким, що виключає подвійне тлумачення понять.

Отже, з метою забезпечення ефективного захисту порушеного права позивача та його відновлення, суд вважає за необхідне визначити в рішенні період роботи, який повинен бути включений до пільгового стажу, а саме, з 26.01.2012 по 29.04.2021 (дата подання до суду адміністративного позову).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що рішення відповідача від 21.04.2021 № 44 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є необґрунтованим та підлягає скасуванню, а відновленням порушеного права позивача суд вбачає зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах період роботи на посаді завідувач рентгенологічного кабінету, лікар рентгенолог у Комунальному некомерційному підприємстві Мерефянської міської ради «Мерефянська центральна районна лікарня» з 26.01.2012 по 29.04.2021.

Щодо позовних вимог у частині зобов`язання відповідача призначити пенсію суд зазначає наступне.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Таким чином, повноваження Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо призначення пенсії є дискреційними повноваженнями такого органу державної влади, тобто відносяться до його виключної компетенції, а тому адміністративний суд не може перебирати на себе його функцій, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Приписами статті 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки питання призначення пенсії віднесено до виключної компетенції відповідача, у даному випадку ефективним способом захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Водночас, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача збитків у вигляді витрат на юридичні послуги в розмірі 10 200 гривень.

Згідно зі ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Вказаний перелік судових витрат є вичерпним, та суд зазначає, що до нього не включено такий вид судових витрат, як витрати на юридичні послуги.

Такі витрати на юридичні послуги могли б бути віднесені судом до витрат на професійну правничу допомогу при наявності кваліфікуючих ознак такої правничої допомоги, понесені при розгляді даної справи позивачем у розмірі 10 200 гривень.

Відповідно до частини першої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

За частиною третьою статті 132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів частин 1-5 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Здійснюючи системний аналіз вказаних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що кваліфікуючою ознакою витрат на професійну правничу допомогу є надання такої правничої допомоги виключно адвокатом.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження отримання юридичних послуг надано договір про надання юридичних послуг від 22.04.2021 № М-726 та акт про надання юридичних послуг від 27.04.2021, які підписані з боку виконавця касиром адміністратором.

Враховуючи те, що вказані юридичні послуги надані не адвокатом, вказані витрати не можуть вважатися витратами на професійну правничу допомогу, а отже не є судовими витратами в розумінні ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, та не можуть бути компенсовані позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Враховуючи викладене, позовна вимога щодо стягнення з відповідача збитків у вигляді витрат на юридичні послуги в розмірі 10 200 гривень не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 257, 262, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) від 21.04.2021 № 44 про відмову в призначенні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком па пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом міністрів України, період роботи з 26.01.2012 по 29.04.2021 на посаді завідувач рентгенологічного кабінету, лікар рентгенолог у Комунальному некомерційному підприємстві Мерефянської міської ради «Мерефянська центральна районна лікарня».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 13.04.2021 з приводу призначення пенсії, з урахуванням висновків суду у даній справі.

У решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 908,00 гривень (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 30 червня 2021 року.

Суддя Заічко О.В.