Справа № 200/8498/20-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року справа №200/8498/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Гайдара А.В.,

суддів Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д.,

секретар судового засідання Харечко О.П.,

за участю представника відповідача Отюніної Н.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Управління муніципального розвитку Бахмутської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року (повний текст складено 24 грудня 2020 року в м. Слов`янськ Донецької області) та додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року (повний текст складено 04 січня 2021 року в м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 200/8498/20-а (головуючий суддя І інстанції Стойка В.В.) за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Управління муніципального розвитку Бахмутської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до Управління муніципального розвитку Бахмутської міської ради (далі відповідач), в якій просила визнати дії протиправними та зобов`язати погодити розміщення тимчасових споруд у АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 через центр адміністративних послуг звернулась до Управління муніципального розвитку Бахмутської міської ради з заявами про можливість розміщення тимчасових споруд у АДРЕСА_1 , надавши при цьому всі передбачені чинним законодавствам документи. На вказані заяви позивач отримав відмову відповідача у розміщені тимчасових споруд. Відмова відділу архітектури і містобудування Управління муніципального розвитку Бахмутської міської ради є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки всі необхідні документи були надані, а в місці, де було відмовлено у розміщені тимчасових споруд, вже видавались дозволи на їх розміщення.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління муніципального розвитку Бахмутської міської ради щодо відмови фізичній особі підприємця ОСОБА_1 у розміщені тимчасової споруди по АДРЕСА_1 .

Визнано протиправними дії Управління муніципального розвитку Бахмутської міської ради щодо відмови фізичній особи підприємця ОСОБА_1 у розміщені тимчасової споруди на лівому березі набережної р.Бахмутка у м.Бахмут Донецької області.

Зобов`язано Управління муніципального розвитку Бахмутської міської ради повторно розглянути заяви фізичної особи підприємця ОСОБА_1 від 30.07.2020 про можливість встановлення тимчасових споруд по АДРЕСА_1 з урахуванням висновків суду.

Додатковим рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 4204,00 грн.

Не погодившись з такими рішеннями, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування апеляційних скарг зазначено, що передбачуване місце розташування тимчасових споруд належить до рекреаційної зони озеленених територій загального користування Р-З(Р-Зп), та прибережної захисної смуги р. Бахмутка, визначених відповідно до Плану зонування території міста Бахмут Донецької області, затвердженого рішенням Бахмутської міської ради від 26.02.2020 №6/140-2938. Рекреаційні зони озеленених територій загального користування Р-3 (Р-Зп) - зона призначена для організації повсякденного відпочинку населення. До зони входять парки, сквери, бульвари, міські ліси, водойми, пляжі, лугопарки, гідропарки, меморіальні та інші спеціалізовані парки, що активно використовуються населенням для відпочинку. Тому територія не передбачена для встановлення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності.

На теперішній час поняття «мала архітектурна форма» та «тимчасова споруда» розділено та її встановлення регулюються різними законодавчими актами. Передбачуване місце розташування тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності на набережній АДРЕСА_2 належить до прибережної захисної смуги р. Бахмутка, що визначена містобудівною документацією - Планом зонування території міста Бахмут Донецької області, затвердженим рішенням Бахмутської міської ради від 26.02.2020 №6/140-2938.

За таких обставин, позов не підлягає задоволенню, а судові витрати розподілу.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи апеляційних скарг, просила їх задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшов наступних висновків.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.

30.07.2020 ОСОБА_1 через Центр надання адміністративних послуг звернулась до Управління муніципального розвитку Бахмутської міської ради з заявами:

- № 05-13/9018 щодо розгляду можливості розташування тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності на набережній АДРЕСА_2 ;

- № 05-13/9006, щодо розгляду можливості розташування тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності по АДРЕСА_2 .

Листом від 12.08.2020 № 01-1041-08 Управління муніципального розвитку Бахмутської міської ради відмовлено ОСОБА_1 у розміщенні тимчасової споруди на АДРЕСА_2 .

Підставою відмови слугувало те, що місце розташування ТС належить до рекреаційної зони озеленених територій загального користування та прибережної захисної смуги р. Бахмутка, яка є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності, планувальною організацією благоустрою АДРЕСА_2 не передбачено місць для встановлення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності.

Крім того, відповідно до науково-проектної документації «Історико-архітектурний опорний план, межі та режими використання зон охорони пам`яток та історичних ареалів міста Артемівська Донецької області», затвердженої наказом Міністерства культури України від 29.09.2015 № 766, передбачуване місце розташування тимчасової споруди належить до зони регулювання забудови (далі - ЗРЗ) та ділянки археологічного культурного шару міста та пам`ятки археології « ІНФОРМАЦІЯ_1 « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». На ділянках ЗРЗ, що розташовані за межами історичного ареалу будівництво, реконструкція, земляні та інші роботи повинні здійснюватися за проектами, погодженими з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини, забороняються містобудівні, архітектурні чи ландшафтні перетворення, будівельні, меліоративні, шляхові, земляні роботи без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини (Закон України «Про охорону культурної спадщини»).

Також листом від 12.08.2020 № 01-1040-08 Управління муніципального розвитку відмовлено ОСОБА_1 у розміщенні тимчасової споруди по АДРЕСА_2 .

Підставою відмови слугувало те, що передбачуване місце розташування ТС належить до рекреаційної зони озеленених територій загального користування, планувальною організацією Центрального парку культури та відпочинку (нижній парк) не передбачено місць для встановлення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, відповідно до п.8.4.3. ЖБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» у зонах відпочинку доцільно передбачити розміщення закладів і підприємств обслуговування, шляхом формування громадських центрів з відповідним розміром територій залежно від функціонального призначення громадського центру. Крім того, відповідно до науково-проектної документації «Історико-архітектурний опорний план, межі та режими використання зон охорони пам`яток та історичних ареалів міста Артемівська Донецької області», затвердженої наказом Міністерства культури України від 29.09.2015 № 766, передбачуване місце розташування тимчасової споруди належить до історичного ареалу, зони регулювання забудови (далі - СРЗ), комплексної охоронної зони центральної частини міста. Всі роботи з будівництва, реконструкції, земляні та інші роботи повинні здійснюватися за проектами, погодженими з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини, забороняються містобудівні, архітектурні чи ландшафтні перетворення, будівельні, меліоративні, шляхові, земляні роботи без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини (Закон України «Про охорону культурної спадщини»).

Вважаючи такі відмови необґрунтованими та незаконними, ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що передбачувані місця розташування тимчасових споруд розміщені в рекреаційній зоні озеленених територій загального користування Р-З(Р-Зп), визначеної відповідно до Плану зонування території міста Бахмут Донецької області, затвердженого рішенням Бахмутської міської ради від 26.02.2020 №6/140-2933.

Рекреаційні зони озеленених територій загального користування Р-3 (Р-Зп) - зона призначена для організації повсякденного відпочинку населення. До зони входять парки, сквери, бульвари, міські ліси, водойми, пляжі, лугопарки, гідропарки, меморіальні та інші спеціалізовані парки, що активно використовуються населенням для відпочинку.

Переважні види використання:

зелені насадження загального користування: міські парки, у т.ч. спеціалізовані: спортивні, дитячі, меморіальні, зоологічні, ботанічні, виставкові;

лісопарки, гідропарки; сквери, бульвари;

доріжки, майданчики для відпочинку; набережні, пірси, причали.

Супутні види використання: водні поверхні;

допоміжні споруди та інфраструктура для відпочинку; ігрові майданчики; спортивні майданчики;

пункти прокату ігрового та спортивного інвентарю; комплекси атракціонів; танцювальні майданчики, дискотеки; літні театри, естради;

підприємства громадського харчування (заклади ресторанного господарства); малі архітектурні форми, визначені відповідно Закону України «Про благоустрій населених пунктів»;

скульптурні композиції, об`єкти декоративно-монументального мистецтва.

Як встановлено під час розгляду справи судом першої інстанції позивач мав намір розмістити тимчасові споруди з продажу кави, які належать до підприємств громадського харчування (заклади ресторанного господарства) та малі архітектурні форми. При цьому, матеріалами справи не підтверджено, що тимчасова споруда з продажу кави є підприємством громадського харчування (закладом ресторанного господарства).

Підприємство харчування (заклад РГ) - організаційно-структурна одиниця у сфері РГ, яка здійснює виробничо-торговельну діяльність: виробляє і (або) доготовляє, продає і організує споживання продукції власного виробництва і закупних товарів, може організувати дозвілля споживачів. Заклад РГ розміщується в окремій капітальній будівлі або спеціально обладнаному приміщенні іншої капітальної або некапітальної споруди виробничих підприємств, установ, навчальних, лікувальних, оздоровчих закладів, готелів, магазинів, закладів культури, або у вагонах залізничного, салонах авіа-, авто- та водного транспорту тощо.

Підприємства харчування (заклади РГ) складаються з двох функціональних груп приміщень: а) призначених для обслуговування відвідувачів (розділ 6.2); 5ї призначених для виготовлення кулінарної продукції (розділ 6.3). Відповідно до цього величина підприємств харчування (закладів РГ) характеризується місткістю (кількістю місць в обідній залі) і продуктивністю (кількістю страв, що випускаються в зміну). Місткість і продуктивність підприємств харчування (закладів РГ) визначаються завданням на проектування або проектом.

Дозволений (переважний та супутній) вид використання території - використання, яке відповідає переліку переважних та супутніх видів використання для відповідної зони, встановленої в Зонінгу відповідно до містобудівної документації.

Супутній вид використання території (земельної ділянки) - вид використання, який є дозволенним та необхідним для забезпечення функціонування переважного виду використання земельної ділянки (не потребує спеціального погодження).

До переважних видів використання територіальної зони можуть встановлюватися супутні. За відсутності на земельній ділянці переважного виду використання, супутній вид не допускається. До супутніх видів переважного використання можуть відноситися: 1) об`єкти, що технологічно пов`язані з об`єктами переважних видів або сприяють їх безпеці, в тому числі протипожежні, у відповідності до чинної нормативно-технічної документації; 2) споруди, що призначені для охорони об`єктів переважного чи дозволеного виду використання; 3) об`єкти інженерної інфраструктури: 20 - автостоянки, - гаражі, - паркінги; 4) об`єкти благоустрою (дитячі, спортивні майданчики, місця для відпочинку); 5) громадські туалети.

До того ж відповідно до Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244, замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС, до заяви додаються графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування ТС, виконані замовником у довільній формі на топографо-геодезичній основі М 1:500 кресленнями контурів ТС з прив`язкою до місцевості: реквізити замовника (найменування, П.І.Б., адреса, контактна інформація), цей перелік є вичерпним. Можливість розміщення ТС розглядається відповідним органом з питань містобудування та архітектури з урахуванням відповідності намірів замовника щодо місця розташування ТС будівельним нормам, з урахуванням всіх наявних планувальних обмежень, передбачених будівельними нормами, містобудівною документацією на місцевому рівні (Генеральний план м.Бахмут план зонування території м.Бахмут).

Невідповідність намірів замовника щодо місця розташування тимчасової споруди (ТС) комплексній схемі розміщення ТС, якщо така схема розроблена, іншій містобудівній документації, будівельним нормам або іншим вимогам законодавства є підставою для відмови у наданні (продовженні дії) паспорта прив`язки розміщення ТС.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.112019 у справі № 520/9231/18.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, а саме Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244.

Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів».

Відповідно до п. 2. ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» мала архітектурна форма - це елемент декоративного чи іншого оснащення об`єкта благоустрою.

Отже правове регулювання щодо малих архітектурних форм належить до питань благоустрою. Це стосується насамперед дозвільної процедури їх встановлення. Таким чином, на теперішній час чинним законодавством поняття «мала архітектурна форма» та «тимчасова споруда» розмежовані та їх встановлення регулюються різними законодавчими актами.

Основними законодавчими та нормативно-правовими актами, які регулюють встановлення тимчасових споруд (ТС) є: Закон України «Про благоустрій населених пунктів" від 06.09.2005 № 2807-ІV; Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 № 3038-VІ; Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства «Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності» від 21.10.2011 №244.

Рішенням Бахмутської міської ради від 28.03.2012 № 6/21-354 затверджено Тимчасовим положенням про регулювання забудови м.Бахмут. Метою Положення є встановлення в місті Бахмут єдиного тимчасового порядку розробки, погодження та затвердження містобудівної документації, вирішення питань планування, забудови та благоустрою території міста.

Забудова території міста здійснюється згідно з цим Положенням на основі затвердженої містобудівної документації, програм соціально-економічного розвитку міста, проектів забудови та реконструкції кварталів (мікрорайонів), з дотриманням державних будівельних, протипожежних, санітарних, екологічних, інших норм

Положення розроблено відповідно до Законів України: від 21.03.1991 №875~ХІІ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» із внесеними до нього змінами, від 16.11.92 № 2780-ХІІ Про основи містобудування, від 20.05.1999 № 687-ХІV «Про архітектурну діяльність», від 06.09.2005 №2807-ІV «Про благоустрій населених пунктів», від 17.02.2011 № 3038-VІ «Про регулювання містобудівної діяльності», Наказу державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 №127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», Наказів Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 № 109 «Про затвердження Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст» із внесеними до нього змінами, від 21.10.2011 №244 «Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності», Правил благоустрою у м. Артемівську(нині Бахмут), затверджених рішенням Бахмутської міської ради від 28.02.2007 № 5/12-278.

При цьому, «Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони», затверджені Постановою КМУ № 198 від 30.03.1994 року, на які послався суд першої інстанції, визначаючи поняття мала архітектурна форма для провадження підприємницької діяльності, розповсюджують свою дію на автомобільні (позаміські) дороги, міські вулиці і дороги загального користування,залізничні переїзди (далі - дорожні об`єкти) в межах смуги їх відчуження та червоних ліній і є обов`язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об`єктів і користувачів, тобто застосування норм зазначених Єдиних правил до спірних правовідносин є неприйнятним.

За таких обставин колегія суддів зазначає, що Єдині правила не є нормативно-правовим актом, яким Управління керувалось чи мало б керуватися при розгляді відповідей-відмов та таким, що регулює встановлення тимчасових споруд у передбачуваних місцях розташування, вказаних в заявах позивача.

Таким чином, ці правила не розповсюджують свою дію на спірні правовідносини.

Щодо незгоди апелянта з визнанням протиправними відмов з підстав неможливості розміщення тимчасових споруд в прибережній захисній смузі р.Бахмутка, суд зазначає наступне.

Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації (ст. 60 Земельного кодексу України, ст. 88 Водного кодексу України). Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках усіх категорій земель, крім земель морського транспорту. Проекти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг (з установленою в них пляжною зоною) розробляються в порядку, передбаченому законом.

У матеріалах справи наявна копія Плану зонування території міста Бахмут Донецької області, який є містобудівною документацією, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. Термін передбачає практику створення мап зонування, що регулюють використання форму, дизайн та сумісність територій, що розвиваються. Юридично план зонування надає законну силу відповідним містобудівним розробкам.

Статтею 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що - зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів та підлягає стратегічній екологічній оцінці. План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації. Зонування л: теорії здійснюється з дотриманням таких вимог: 1) урахування попередніх рішень щодо планування і забудови території; 2) виділення зон обмеженої містобудівної діяльності; 3) відображення існуючої забудови територій, інженерно-транспортної інфраструктури, а також основних елементів планувальної структури територій; 4) урахування місцевих умов під час зазначення функціональних зон; 5) установлення для кожної зони дозволених і допустимих видів використання територій для містобудівних потреб, умов та обмежень щодо їх забудови; 6) узгодження меж зон з межами територій природних комплексів, смугами санітарно-захисних, санітарних, охоронних та інших зон обмеженого використання земель, червоними лініями; 7) відображення меж прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об`єктів; 8) відображення обмежень (у тому числі меж) використання приаеродромної території, встановлених відповідно до Повітряного кодексу України. Параметри використання території та будівель, запропонованих для розташування у межах декількох земельних ділянок або окремої земельної ділянки, зокрема функціональне призначення, граничні поверховість та площа забудови, можливе розміщення на ділянці, є обов`язковими для врахування під час зонування відповідної території. Перелік зазначених параметрів визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Внесення змін до плану зонування території допускається за умови їх відповідності генеральному плану населеного пункту. Склад, зміст, порядок розроблення плану зонування території визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. За порушення вимог, встановлених планом зонування території фізичні та юридичні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

На підставі наведеного, враховуючи викладені норми права та обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що позивачу правомірно відмовлено у погодженні встановлення тимчасових споруд по АДРЕСА_2 , оскільки вказані території не передбачені для встановлення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності

Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції не правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, тому вона підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню.

З приводу доводів апеляційної скарги про наявність підстав для скасування додаткового судового рішення, суд зазначає наступне.

Главою 8 Розділу I Кодексу адміністративного судочинства України регламентовано процесуальні питання, пов`язані зі сплатою судового збору та розподілом судових витрат.

За приписами ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. (ч. 3 ст. 139 КАС України)

Аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку, що розподіл судових витрат є частиною відновлення порушеного права.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку, що права ОСОБА_1 відповідачем не порушені, відсутні підстави для розподілу понесених позивачем судових витрат.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Таким чином, колегія суддів вважає необхідним скасувати додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року в справі № 200/8498/20-а.

Керуючись статями 139, 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Управління муніципального розвитку Бахмутської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року та додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року в справі № 200/8498/20-а задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року та додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року в справі № 200/8498/20-а скасувати.

Постановити нове рішення.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління муніципального розвитку Бахмутської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії відмовити повністю.

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 01 липня 2021 року.

Повний текст судового рішення складено 01 липня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів А. В. Гайдар

Е. Г. Казначеєв

І. Д. Компанієць