Справа № 440/7022/21
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

30 червня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/7022/21

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Слободянюк Н.І., розглянувши матеріали позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до Горішньоплавнівського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про встановлення факту, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Горішньоплавнівського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про:

- визнання факту існування незалежної від ОСОБА_1 причини неотримання документа про припинення громадянства Російської Федерації - перевищення вартості оформлення виходу із громадянства Російської Федерації половини розміру мінімальної заробітної плати, установленого Законом України на момент набуття громадянства України 27 червня 2019 року;

- визнання протиправними дій Горішньоплавнівського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області в частині відмови від прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства;

- зобов`язання Горішньоплавнівського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області прийняти декларацію ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

У ході з`ясування вищенаведених питань суддею встановлено наступне.

Відповідно до частин першої та шостої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Також згідно із частинами першою та четвертою статті 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на положення наведених норм, позивачі мають право об`єднувати в адміністративному позові лише ті позовні вимоги, які належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Заявлення у такому позові позовних вимог, які належить розглядати в порядку іншого судочинства (цивільного, кримінального або господарського та адміністративного), не допускається, якщо інше не встановлено законом.

Із змісту позовної заяви судом встановлено, що позивачем заявлено вимоги: 1) про встановлення юридичного факту, а саме: визнання факту існування незалежної від ОСОБА_1 причини неотримання документа про припинення громадянства Російської Федерації - перевищення вартості оформлення виходу із громадянства Російської Федерації половини розміру мінімальної заробітної плати, установленого Законом України на момент набуття громадянства України 27 червня 2019 року; 2) визнання протиправними дій Горішньоплавнівського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області в частині відмови від прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства; 3) зобов`язання Горішньоплавнівського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області прийняти декларацію ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктами 1 та 2 частини першої статті 4 цього Кодексу адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; а публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 цього ж Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб, а також органів, яким законом надане право на представництво інтересів інших осіб, з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

При цьому критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Таким чином, необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення цим суб`єктом публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або надання адміністративних послуг, при цьому ці управлінські функції чи адміністративні послуги суб`єкт здійснює саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

У постанові від 21 травня 2020 року у справі №826/16196/18 Верховний Суд зазначив, що неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень щодо здійснення ними управлінських функцій на підставі законодавства або надання адміністративних послуг підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Водночас відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частинами другою та сьомою вказаної статті встановлено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, окремого провадження.

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частиною першою статті 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої зазначеної статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частин першої та другої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, вимоги щодо встановлення факту, що мають юридичне значення, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про визнання протиправними дій Горішньоплавнівського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області в частині відмови від прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства та зобов`язання прийняти декларацію позивача про відмову від іноземного громадянства підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, тоді як вимогу позивача про визнання факту існування незалежної від позивача причини неотримання документа про припинення громадянства Російської Федерації - перевищення вартості оформлення виходу із громадянства Російської Федерації половини розміру мінімальної заробітної плати, установленого Законом України на момент набуття громадянства України 27 червня 2019 року належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, наявні підстави вважати, що у поданій позовній заяві позивачем об`єднано позовні вимоги, які належить розглядати в порядку різного судочинства, що згідно положень Кодексу адміністративного судочинства України не допускається.

Відповідно до пункту 6 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Оскільки у позовній заяві позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Крім того, у прохальній частині позовної заяви позивачем заявлено клопотання про заборону вчиняти будь-які дії щодо підготовки, затвердження чи направлення будь-яких документів чи матеріалів щодо оформлення втрати громадянства України ОСОБА_1 до набрання законної сили рішенням у цій справі.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною першою статті 152 вказаного Кодексу заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити: 1) найменування суду; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Частиною четвертою цієї статті встановлено, що до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Частиною третьою статті 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 132 цього Кодексу розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 6 пункту 3 частини другої цієї статті за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення доказів або позову, заяви про видачу виконавчого документа на підставі рішення іноземного суду, заяви про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення встановлюється ставка судового збору в розмірі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2270,00 грн.

Таким чином, за подання до адміністративного суду клопотання про забезпечення позову позивач повинен сплатити судовий збір в сумі 681,00 грн /2270,00 грн х 0,3/.

До позовної заяви, в якій позивачем заявлено клопотання про забезпечення позову, позивачем додано квитанцію АТ КБ "ПриватБанк" №0.0..1 від 22 червня 2021 року про сплату судового збору за позовом ОСОБА_1 в сумі 908,00 грн. При цьому документа про сплату судового збору за подання клопотання про забезпечення позову до позовної заяви або документів, що підтверджують підстави її звільнення від його сплати, не додано.

Таким чином, клопотання позивача про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною сьомою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, клопотання позивача про заборону вчинення дій підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Керуючись статтями 21, 152, 154, 169, 172, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України,-

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Горішньоплавнівського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про встановлення факту, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Клопотання ОСОБА_1 про заборону вчинення дій повернути заявнику без розгляду.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.І. Слободянюк