Справа № 300/2192/21
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2021-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" липня 2021 р. справа № 300/2192/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
Суддя Матуляк Я.П.,
за участю секретаря Бойко Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменка Дениса Олеговича про визнання протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 64530494 від 16.02.2021 та постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП № 64530494 від 25.02.2021, -
ВСТАНОВИВ:
13.05.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменка Д.О., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" про визнання протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 64530494 від 16.02.2021 та постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП № 64530494 від 25.02.2021.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.05.2021 задоволено частково заяву позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення у виконавчому провадженні ВП № 64530494.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків.
14.06.2021 позивачем зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки усунуті.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.06.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи на 09:30 год. 01.07.2021.
Позивач в судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомляла.
Відповідач в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, хоча судом вживались заходи щодо належного повідомлення передбачені частиною 1 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом направлення позову та ухвали про відкриття провадження на електронну адресу відповідача та шляхом поштового відправлення.
Також, відповідачем на виконання ухвали суду про відкриття провадження не направлено на адресу суду витребовувані матеріали виконавчого провадження. Однак, зважаючи на встановлені процесуальним законом обмеження щодо строків розгляду справ даної категорії, судом ухвалено проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами.
Як наслідок, зважаючи на те, що учасники справи, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи відповідно до положень частини 1 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України, не з`явилися, у зв`язку з чим та на підставі частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за їх відсутності та відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
25.02.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Єфіменко Д.О. прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №64530494, яка направлена для виконання за місцем роботи ОСОБА_1 , до Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області (а.с.9,10).
Вважаючи вказані постанови протиправними, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження".
Статтею 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчі написи нотаріусів віднесено до виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону №1404-VIII, у виконавчому документі зазначаються:
1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;
2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;
4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);
реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);
5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;
6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);
7) строк пред`явлення рішення до виконання.
У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону №1404-VIII, у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.
Частиною 1 ст. 5 Закону №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 Закону України від 02.06.2016 №1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі - Закон №1403-VIII), про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. У повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються зокрема виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.
Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 23 Закону №1403-VIII у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Відповідно до частини 1 статті 25 вказаного Закону виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Згідно відомостей Єдиного реєстру приватних виконавців України виконавчим округом приватного виконавця Єфименка Дениса Олеговича визначено місто Київ.
Частиною 2 статті 25 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України Про виконавче провадження знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України Про виконавче провадження приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що Закон №1404 визначає вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.
Якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та, відповідно, на яку розповсюджуються компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх примусового виконання.
Суд зазначає, що спірні відносини виникли з приводу примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу.
Як попередньо встановлено судом, відповідно до інформації Єдиного реєстру приватних виконавців України виконавчим округом приватного виконавця Єфименка Д.О. є м. Київ.
Згідно з наявної в матеріалах справи копії постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №64530494, боржником є ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 .
При цьому, як слідує зі змісту вказаної постанови, відповідачу було достеменно відомо, що ОСОБА_1 працює на території Івано-Франківської області.
Судом встановлено, що фактичне місце проживання позивача як на момент вчинення виконавчого напису так і на момент винесення оскаржуваних постанов АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання (а.с.14).
У той же час, будь-яких відомостей на підтвердження того, що місцем проживання боржника є АДРЕСА_2 , відповідачем не надано.
Відповідно до абз. 9 ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", документами, до яких вносяться відомості про місце проживання є - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.
Як зазначено судом вище, згідно з наявної в матеріалах справи копії довідки про реєстрацію місця проживання №323 від 28.02.2020, адресою місця проживання ОСОБА_1 у період з 29.07.2019 та по даний час є АДРЕСА_1 .
Такі ж відомості містяться в паспорті громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_1 (а.с.11).
Тобто, як на час вчинення виконавчого напису, так і на час винесення відповідачем оскаржуваних постанов, боржник була зареєстрований за адресою, яка не відноситься до виконавчого округу відповідача.
Також, суд зауважує, що доказів про наявність будь-якого майна у позивача (боржника) у м. Києві (в межах виконавчого округу відповідача) до матеріалів справи не долучено.
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач відкрив виконавче провадження з порушенням вимог Закону №1404-VIII щодо прийняття до виконання виконавчих документів.
Аналогічні висновки щодо правомірності прийняття до виконання виконавчих документів за відсутності доказів, які б підтверджували місце проживання, перебування боржника містяться у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 29.01.2020 по справі №804/476/17 та від 30.04.2020 у справі № 580/3311/19.
Отже, виконавчий документ прийнято відповідачем до виконання з порушенням вимог закону щодо місця виконання.
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, а тому постанови приватного виконавця Єфіменка Дениса Олеговича про відкриття виконавчого провадження ВП № 64530494 від 16.02.2021 та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП № 64530494 від 25.02.2021 є протиправними та підлягають до скасування.
При цьому, суд зауважує, що стягувач не позбавлений права повторно пред`явити виконавчий напис до виконання згідно з вимог Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про нотаріат".
За ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Положеннями ч. 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На переконання суду, відповідач як суб`єкт владних повноважень покладений на нього обов`язок доказування не виконав.
Враховуючи викладене, адміністративний позов підлягає задоволенню.
Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як наслідок, на користь позивача за з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1816,00 грн., сплачений згідно квитанцій від 05.05.2021 та від 07.06.2021 за подання позову та 681,00 грн., за подання заяви про забезпечення позову (а.с.1,2), а всього в розмірі 2 497,00 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 9, 14, 77, 78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменка Дениса Олеговича (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) про визнання протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 64530494 від 16.02.2021 та постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП № 64530494 від 25.02.2021 - задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменка Дениса Олеговича про відкриття виконавчого провадження ВП № 64530494 від 16.02.2021.
Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменка Дениса Олеговича про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП № 64530494 від 25.02.2021.
Стягнути за рахунок приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменка Дениса Олеговича (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) судові витрати у розмірі 2497 (дві тисячі чотириста дев`яносто сім) грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Матуляк Я.П.