Справа № 640/1249/20
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2021-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2021 року м. Київ № 640/1249/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., суддів Добрівської Н.А., Кузьменко А.І., вирішивши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк»

до Національного банку України

про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Міжнародний інвестиційний банк» (далі також - позивач, АТ «МІБ», Банк) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національного банку України (далі також - відповідач, НБУ, Національний банк), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Національного банку України «Про накладення штрафу на Акціонерне товариство «Міжнародний інвестиційний банк» за порушення вимог нормативно-правового акта Національного банку України» від «17» липня 2019 року № 303/БТ.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що за результатами аналізу дотримання позивачем вимог банківського законодавства України з використанням статистичної звітності, НБУ встановлено не включення Банком до файлу статистичної звітності 4СХ «Дані про пов`язаних з банком осіб» станом на 01.02.2019 року, 01.03.2019 року, 01.04.2019 року та 01.05.2019 року клієнта Банку, визнаного НБУ пов`язаною з Банком особою згідно з рішенням Комісії з питань визначення пов`язаних із Банком осіб і перевірки операцій Банків з такими особами від 24.06.2016 року №49.

Позивачем зазначено, що відповідачем накладено на Банк штраф не за порушення вимог нормативно-правового акта НБУ, яким врегульовано порядок заповнення та подання статистичної звітності НБУ, а за невиконання (неналежне виконання) банком інших вимог нормативно-правових актів НБУ відповідно до абзацу 2 частини другої пункту 6 глави 2 розділу ІІ Положення про визначення пов`язаних з банком осіб, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 12.05.2015 року №315, що, зокрема, спричинило неправильний розрахунок суми штрафу, застосованого НБУ оскаржуваним рішенням.

На переконання позивача, відповідно до мотивувальної частини оскаржуваного рішення, відповідачем фактично встановлено, що порушення, яке, на думку НБУ, допущено позивачем, є несуттєвим, оскільки у Клієнта Банку відсутня будь-яка заборгованість перед Банком та Банк не здійснював операції з цим Клієнтом.

Водночас, всупереч частині першій статті 73 Закону України «Про банки і банківську діяльність» НБУ, не обґрунтувавши законну необхідність стягнення з позивача штрафу, застосовано захід впливу, що не є адекватним, вчиненому позивачем, правопорушенню.

Крім того, ухвалюючи оскаржуване рішення НБУ керувався підпунктом 1 пункту 18 розділу ІІ Положення про Комітет з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 24.07.2015 року №477, яка є нечинною, оскільки не є опублікованою.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити та скасувати рішення Національного банку України від 17.07.2019 року № 303/БТ «Про накладення штрафу на Акціонерне товариство «Міжнародний інвестиційний банк» за порушення вимог нормативно-правового акта Національного банку України» у зв`язку із його протиправністю.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.01.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 26.20.2020 року. Пунктом 6 резолютивної частини ухвали встановлено відповідачу п`ятнадцять днів з дня вручення (отримання) цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву з доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Через канцелярію суду 12.02.2020 року відповідачем подано клопотання про продовження процесуальних строків.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.02.2020 року клопотання Національного банку України від 12.02.2020 року задоволено повністю. Розгляд справи №640/1249/20 ухвалено здійснити у закритому підготовчому засіданні 26.02.2020 року. Продовжено процесуальний строк подання відзиву до початку закритого підготовчого засідання до 26.02.2020 року.

У закрите підготовче засідання 26.02.2020 року прибув представник позивача. Належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення закритого підготовчого засідання відповідачем участь уповноваженого представника не забезпечено, вимог ухвали суду від 23.01.2020 року про відкриття провадження у справі в частині надання доказів не виконано.

Заслухавши думку представника позивача, судом відкладено підготовче засідання до 02.04.2020 року та попереджено відповідача про наслідки невиконання ухвали суду, запропоновано відповідачу надати пояснення щодо невиконання ухвали суду від 23.01.2020 року про відкриття провадження у справі.

Через канцелярію суду 26.02.2020 року надійшов відзив на позовну заяву.

НБУ проти позовних вимог заперечує, оскільки AT «МІБ», в порушення вимог нормативно-правового акту НБУ, а саме, Положення про застосування Національним банком України заходів впливу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 12.05.2015 року №315, у січні 2019 року самостійно визначено ТОВ «САЛОН-МАГАЗИН «AЛEKO» непов`язаною з Банком особою і тільки 19.04.2019 року листом Банку №137/І-БТ подано до Національного банку клопотання про внесення змін до рішення Комісії з питань визначення пов`язаних із банками осіб і перевірки операцій банків з такими особами від 24.06.2016 року № 49 в частині виключення ТОВ «САЛОН-МАГАЗИН «АЛЕКО» із переліку пов`язаних із AT «МІБ» осіб.

На підставі положень Регламенту застосування НБУ заходів впливу / пред`явлення вимоги, затвердженого постановою Правління НБУ від 02.12.2002 року №460, пунктів 9.1 та 9.28 Положення про застосування Національним банком України заходів впливу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17.08.2012 року №346, сума штрафу, застосованого до позивача складає 27 406,50 грн.

Враховуючи, що статистичну звітність (файл 4СХ «Дані про пов`язаних із банком осіб» станом на 01.02.2019 року, 01.03.2019 року, 01.04.2019 року та 01.05.2019 року) Банком подано своєчасно та вона не містила суттєвих помилок, у НБУ відсутні підстави для застосування до Банку штрафу саме за порушення вимог нормативно-правового акта Національного банку, що регулює порядок заповнення та подання статистичної звітності Національному банку, як помилково вважає позивач.

Зокрема, НБУ наділено виключними повноваженнями самостійно визначати адекватність застосованого заходу впливу виявленим порушенням, оскільки саме НБУ як суб`єкт владних повноважень наділений правом та має об`єктивні можливості безпосередньо оцінювати показники діяльності банку.

Відповідачем також звернуто увагу, що при прийнятті оскаржуваного рішення НБУ враховано те, що Банком свідомо, а не помилково не включено ТОВ «САЛОН-МАГАЗИН «AЛEKO» до файлів статистичної звітності 4СХ «Дані про пов`язаних із банком осіб» станом на 01.02.2019 року, 01.03.2019 року, 01.04.2019 року, 01.05.2019 року у зв`язку із самостійним визначенням його у січні 2019 року непов`язаною з Банком особою, всупереч вимогам нормативно-правового акту НБУ, і що допущені через це Банком помилки у файлах статистичної звітності не є суттєвими, а також вплив на фінансовий стан/діяльність Банку застосування штрафу у визначеному розмірі.

Крім цього, відповідачем наголошується, що Положення про Комітет з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 24.07.2015 року №477 є розпорядчим актом НБУ з питань організаційно-розпорядчого характеру, а постанова, якою затверджено вказане положення, набуває чинності з дня її підписання.

Враховуючи вищезазначене, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню.

Через канцелярію суду 11.03.2020 року позивачем подано відповідь на відзив, обґрунтування якого є тотожними позовній заяві.

Через канцелярію суду 31.03.2020 року відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із встановленням постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантином.

У закрите підготовче засідання 02.04.2020 року прибув представник позивача.

Судом задоволено клопотання відповідача від 31.03.2020 року та відкладено підготовче засідання на 28.05.2020 року.

У закрите підготовче засідання 28.05.2020 року прибув представник позивача.

Судом задоволено клопотання позивача, заявлене у підготовчому засіданні про відкладення розгляду справи у зв`язку із встановленим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантином та відкладено підготовче засідання на 02.07.2020 року.

Через канцелярію суду 03.06.2020 року відповідачем подано заяву за підписом Голови Національного Банку України Я. Смолія про відвід судді.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.07.2020 року визнано заяву Голови Національного банку України Я. Смолія від 03.06.2020 року про відвід судді Маруліної Л.О. необґрунтованою. Передано заяву Голови Національного банку України Я. Смолія про відвід судді Маруліної Л.О. для вирішення питання про відвід до автоматичного розподілу для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу щодо розгляду заяви про відвід.

Через канцелярію суду 02.07.2020 року відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, в яких підтримано правову позицію, викладену у відзиві.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Шевченко Н.М. від 09.07.2020 року у задоволенні заяви Національного банку України про відвід судді Окружного адміністративного суду міста Києва Маруліної Л. О. від розгляду справи №640/1249/20 відмовлено.

Судом призначено наступну дату закритого підготовчого засідання на 07.09.2020 року, про що сторін повідомлено у порядку, встановленому статтею 124 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до Довідки секретаря судового засідання від 07.09.2020 року, справу знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному.

Відповідно до Довідки секретаря судового засідання від 23.11.2020 року справу знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді у відпустці.

У закрите підготовче засідання 21.01.2021 року прибули представники сторін.

Судом поставлено на обговорення питання про закриття закритого підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.01.2021 року закрито підготовче провадження. Призначено справу до колегіального розгляду за головуванням судді Маруліної Л.О. Призначено закрите судове засідання для розгляду справи по суті на 18.03.2021 року.

У закрите судове засідання 18.03.2021 року прибули представники сторін.

Представником позивача надано пояснення по суті позову та на стадії запитань, які представнику позивача запропоновано судом скласти письмово з метою отримання повних письмових відповідей відповідача для долучення останніх до матеріалів справи та на цій стадії відкладено закрите судове засідання на 08.04.2021 року.

Відповідно до Довідки секретаря судового засідання від 08.04.2021 року у зв`язку із перебування головуючого судді на лікарняному, справи, призначені до слухання 08.04.2021 року знято з розгляду.

Наступне закрите судове засідання призначено на 24.06.2021 року, про що судом повідомлено сторін у встановленому Кодексом адміністративного судочинства України порядку.

Через канцелярію суду 19.04.2021 року відповідачем подано письмові пояснення.

У закрите судове засідання 24.06.2021 року прибули представники сторін, якими подано заяву про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

На підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України судом ухвалено продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Рішенням Комісії з питань визначення пов`язаних із банками осіб і перевірки операцій банків з такими особами Національного банку України від 24.06.2016 року №49 «Про визначення осіб пов`язаними з ПАТ «МІБ»», вирішено визначити пов`язаними з Банком особами наступних контрагентів, зокрема, Товариство з обмеженою відповідальністю «САЛОН-МАГАЗИН «АЛЕКО», код за (ознаки пов`язаності згідно з Постанови №315: 124, 126, 141, 529).

Листом НБУ від 05.04.2019 року №26-0008/18798 АТ «МІБ» повідомлено, що Управлінням моніторингу пов`язаних з банками осіб (далі - Управління) при здійснення банківського нагляду за результатами аналізу статистичної звітності АТ «МІБ» встановлено, що, ТОВ «САЛОН-МАГАЗИН «АЛЕКО» (), яке визначено пов`язаною з Банком особою рішенням Комісії з питань визначення пов`язаних із банком осіб та перевірки операцій банків із такими особами від 24.06.2016 року №49 «Про визначення осіб пов`язаними з ПАТ «МІБ»», не включено Банком до файлу статистичної звітності 4СХ «Дані про пов`язаних з банком осіб» станом на 01.02.2019 року та 01.03.2019 року. З огляду на зазначене, НБУ виставлено вимогу у строк до 10.04.2019 року надати підтверджуючі документи та письмові пояснення щодо обставин та причин не включення Банком ТОВ «САЛОН-МАГАЗИН «АЛЕКО» до зазначеної звітності, або навести аргументовані пояснення щодо причин подання до НБУ статистичної звітності з помилками.

Листом АТ «МІБ» від 10.04.2019 року вих.№122/І-БТ «Про виключення з переліку пов`язаних із банком осіб», в якому надано інформацію та документи, які підтверджують спростування ознак пов`язаності ТОВ «САЛОН-МАГАЗИН «АЛЕКО» (далі - Клієнта) з Банком і відповідно до яких Банком визначено Клієнта непов`язаною з Банком особою. Зокрема, повідомлено, що у січні 2019 року Банком визначено ТОВ «САЛОН-МАГАЗИН «АЛЕКО» непов`язаною із Банком особою, з огляду на що не включено останнє до файлу статистичної звітності 4СХ «Дані про пов`язаних із банком осіб» станом на 01.02.2019 року та 01.03.2019 року.

Листом АТ «МІБ» від 19.04.2019 року вих.№137/І-БТ «Про виключення з переліку пов`язаних із банком осіб» в доповнення до листа від 10.04.2019 року вих.№122/І-БТ просить ініціювати внесення змін до рішення Комісії з питань визначення пов`язаних із банками осіб і перевірки операцій банків із такими особами від 24.06.2016 року №49 щодо виключення ТОВ «САЛОН-МАГАЗИН «АЛЕКО» () із переліку пов`язаних із Банком осіб.

Комітетом з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем складено Доповідну записку від 12.07.2019 року №В/126-0007/54238/БТ, Управлінням моніторингу пов`язаних з банками осіб внесено на розгляд Комітету питання про застосування до Банку заходу впливу у вигляді штрафу за порушення підпункту 1 абзацу 2 пункту 6 глави 2 розділу ІІ Положення про визначення пов`язаних із банком осіб, затвердженого постановою правління Національного банку України від 12.05.2015 року №315.

Згідно з Електронним повідомленням Департаменту банківського нагляду Національного банку України №В/20-0009/53832/БТ від 11.07.2019 року на лист Управління моніторингу пов`язаних з банками осіб №В/26-0007/53155/БТ від 09.07.2019 року, НБУ дійшов висновку, що застосування до Банку штрафу у зазначеному вище розмірі суттєво не вплине на фінансовий стан/діяльність Банку.

Рішенням Комісії з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайтів) платіжних систем Національного банку України від 17.07.2019 року № 303/БТ «Про накладення штрафу на Акціонерне товариство «Міжнародний інвестиційний банк» за порушення вимог нормативно-правового акта Національного банку України» накладено на Акціонерне товариство «Міжнародний інвестиційний банк» (місцезнаходження: 01015, м. Київ, вул. Лаврська, буд. 16, ідентифікаційний код: 35810511) штраф за порушення підпункту 1 абзацу другого пункту 6 глави 2 розділу ІІ Положення про визначення пов`язаних із банком осіб, затвердженого постановою правління Національного банку України від 12.05.2015 року №315. Розрахункова сума штрафу відповідно до вимог пункту 9.28 глави 9 розділу ІІ Положення про застосування Національним банком України заходів впливу, затвердженого постановою Національного банку України від 17.08.2012 року №346, складає 274065000, 00 грн. х 0,01/100 = 27 406, 50 грн.

Вважаючи рішення Комісії з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайтів) платіжних систем Національного банку України від 17.07.2019 року №303/БТ протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, відповідь на відзив, заперечення, додаткові пояснення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 07.12.2000 року №2121-III «Про банки і банківську діяльність» (із змінами і доповненнями) (далі також - Закон №2121), Законом України від 20.05.1999 року №679-XIV «Про Національний банк України» (із змінами і доповненнями) (далі також - Закон №679), Положенням про застосування Національним банком України заходів впливу, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 17.08.2012 року №346, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.09.2012 року за № 1590/21902 (далі також - Порядок №346), Положення про визначення пов`язаних із банком осіб, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 12.05.2015 року №315 (далі також - Положення №315).

Відповідно до абзацу 1 статті 2 Закону №679 Національний банк України (далі - Національний банк) є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Згідно з пунктами 8, 29 статті 7 Закону №679 Національний банк виконує такі функції, зокрема, здійснює банківське регулювання та нагляд на індивідуальній та консолідованій основі; здійснює нагляд (оверсайт) платіжних систем та систем розрахунків;

Відповідно до змісту статті 66 Закону №2121 державне регулювання діяльності банків здійснюється Національним банком України у таких формах, зокрема, адміністративного регулювання: 1) реєстрація банків і ліцензування їх діяльності; 2) встановлення вимог та обмежень щодо діяльності банків; 3) застосування санкцій адміністративного чи фінансового характеру; 4) нагляд за діяльністю банків; 5) надання рекомендацій щодо діяльності банків.

Частиною першою статті 55 Закону №2121 передбачено, що головна мета банківського регулювання і нагляду - безпека та фінансова стабільність банківської системи, захист інтересів вкладників і кредиторів.

Згідно з пунктом 7 статті 15 Закону №679 Правління Національного банку видає нормативно-правові акти Національного банку.

Відповідно до абзацу 2 статті 56 Закону №679 Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

Постановою Правління Національного банку України від 20.12.1995 року № 313 затверджено Інструкцію про порядок підготовки, видання, реєстрації, надсилання та систематизації нормативних документів Національного банку України (із змінами і доповненнями) (далі також - Інструкція).

Згідно з пунктами 1.2., 1.3. Інструкції нормативний акт Національного банку України - це офіційний документ, юридична форма правотворчої діяльності Національного банку України. Він містить правові норми з основних питань банківської діяльності, регулює відносини в межах банківської системи та містить у собі певні правила її діяльності.

Нормативний акт є обов`язковим для виконання всіма банками, а також юридичними і фізичними особами під час здійснення банківських операцій.

Національний банк України видає такі нормативні акти: положення, інструкції, правила довгострокового чи короткострокового застосування; спільні з іншими міністерствами та відомствами правові акти.

Положення - це правовий акт, який визначає і регулює окремі види банківської діяльності.

Нормативні документи затверджуються постановами Правління НБУ.

Постанови, накази, розпорядження, листи, телеграми є правозастосовуючими документами розпорядчого характеру і видаються на виконання законодавства та нормативних актів НБУ.

Так, постановою Правління Національного банку України від 12.05.2015 року №315 затверджено Положення про визначення пов`язаних із банком осіб.

Згідно з пунктами 1, 2, 3 розділу І Положення це Положення розроблено відповідно до Законів України «Про Національний банк України», «Про банки і банківську діяльність» (далі - Закон), інших законодавчих актів України з метою визначення пов`язаних із банком осіб, порядку подання банками інформації Національному банку України (далі - Національний банк) про таких осіб, а також ознак, за наявності яких Національний банк має право визначити фізичних та юридичних осіб такими, що є пов`язаними з банком особами.

Банк забезпечує актуальність інформації про пов`язаних із банком осіб на підставі змін інформації щодо особи, визначеної пов`язаною з банком, визначення нових осіб пов`язаними з банком особами тощо. Банк зобов`язаний уживати заходів для відповідності операцій з пов`язаними особами вимогам законодавства з моменту виникнення ознак пов`язаності фізичної або юридичної особи із банком. Банк має право відмовитися від здійснення операцій з особами, щодо яких визначити існування чи відсутність пов`язаності із банком складно чи неможливо.

Банк зобов`язаний надавати Національному банку інформацію (звітність) про пов`язаних із банком осіб за формою та в строки, визначені нормативно-правовим актом Національного банку з питань організації статистичної звітності, що подається до Національного банку.

Правління банку забезпечує актуальність інформації (звітності) про пов`язаних із банком осіб, що надається банком Національному банку.

Відповідно до статті 52 Закону №2121 для цілей цього Закону пов`язаними з банком особами є: 1) контролери банку; 2) особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку; 3) керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку; 4) споріднені та афілійовані особи банку, у тому числі учасники банківської групи; 5) особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку; 6) керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб; 7) асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 1-6 цієї частини; 8) юридичні особи, в яких фізичні особи, зазначені в цій частині, є керівниками або власниками істотної участі; 9) будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у цій частині, та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини.

Банк зобов`язаний подавати Національному банку України інформацію про пов`язаних із банком осіб у порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України.

Національний банк України при здійсненні банківського нагляду має право визначати пов`язаними з банком особами фізичних та юридичних осіб, зазначених у пунктах 1-9 частини першої цієї статті, за наявності ознак, визначених у нормативно-правових актах Національного банку України, з урахуванням характеру взаємовідносин, операцій та наявності інших зв`язків із банком. Про таке рішення Національний банк України не пізніше наступного робочого дня повідомляє відповідний банк. У такому разі особа вважається пов`язаною з банком, якщо банк протягом 15 робочих днів із дня отримання повідомлення Національного банку України про визначення особи пов`язаною з банком не доведе протилежного.

Особа, визначена рішенням Національного банку України пов`язаною з банком особою, чи такий банк можуть оскаржити в установленому законом порядку рішення Національного банку України про визначення особи пов`язаною з банком особою, а в разі притягнення такої особи до передбаченої законом відповідальності - оспорити підстави рішення Національного банку України про її визначення пов`язаною з банком особою.

Угоди, що здійснюються з пов`язаними з банком особами, не можуть передбачати умови, що не є поточними ринковими умовами.

Угоди, укладені банком із пов`язаними з банком особами на умовах, що не є поточними ринковими умовами, визнаються недійсними з моменту їх укладення.

Поточними ринковими умовами не вважаються, зокрема: 1) прийняття меншого забезпечення виконання зобов`язань, ніж вимагається від інших клієнтів; 2) придбання у пов`язаної з банком особи майна низької якості чи за завищеною ціною; 3) здійснення інвестиції в цінні папери пов`язаної з банком особи, яку банк не здійснив би в інше підприємство; 4) оплата товарів і послуг пов`язаної з банком особи за цінами вищими, ніж звичайні, або за таких обставин, коли такі самі товари і послуги іншої особи взагалі не були б придбані; 5) продаж пов`язаній з банком особі майна за вартістю, що є нижчою, ніж та, яку банк отримав би від продажу такого майна іншій особі; 6) нарахування відсотків та комісійних за послугами, наданими банком пов`язаним із банком особам, які є меншими, ніж звичайні; 7) нарахування відсотків за вкладами (депозитами), залученими банком від пов`язаних із банком осіб, які є більшими, ніж звичайні.

Банку забороняється надавати кредити будь-якій особі для погашення цією особою будь-яких зобов`язань перед пов`язаною з банком особою; придбання активів пов`язаної з банком особи, за винятком продукції, що виробляється цією особою; придбання цінних паперів, розміщених чи підписаних пов`язаною з банком особою.

Національний банк України здійснює контроль за операціями банків із пов`язаними з банком особами.

Національний банк України має право встановлювати обмеження на операції банків із пов`язаними з банком особами.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що під час здійснення банківського нагляду НБУ в особі Управління моніторингу пов`язаних із банками осіб за результатами аналізу статистичної звітності позивача встановлено не включення останнім до файлу статистичної звітності 4СХ «Дані про пов`язаних з банком осіб» станом на 01.02.2019 року, 01.03.2019 року, 01.04.2019 року та 01.05.2019 року ТОВ «САЛОН-МАГАЗИН «АЛЕКО» (), визначене рішенням Комісії з питань визначення пов`язаних із банками осіб і перевірки операцій банків з такими особами Національного банку України від 24.06.2016 року №49 «Про визначення осіб пов`язаними з ПАТ «МІБ»» пов`язаною з Банком особою.

Позивач, в свою чергу, проти твердження відповідача, викладеного у спірному рішенні, щодо вчинення АТ «МІБ» правопорушення не заперечує, зокрема, на вимогу НБУ від 05.04.2019 року №26-0008/18798 листом АТ «МІБ» від 10.04.2019 року вих.№122/І-БТ повідомлено відповідача про самостійне визначення ТОВ «САЛОН-МАГАЗИН «АЛЕКО» непов`язаною з Банком особою з тих підстав, що з січня 2019 року ТОВ «САЛОН-МАГАЗИН «АЛЕКО» не має ознак пов`язаності із Банком.

Водночас, відповідно до пункту 6 глави 2 розділу ІІ Положення №315 Банк зобов`язаний враховувати у своїй діяльності рішення Національного банку про визначення особи пов`язаною з банком з першого робочого дня після завершення строку, визначеного абзацом першим пункту 4 глави 2 розділу II цього Положення, а в разі подання банком до Національного банку в строк, визначений абзацом першим пункту 4 глави 2 розділу II цього Положення, клопотання про визначення відсутності ознак пов`язаності особи з банком з обґрунтуванням та підтвердними документами - з першого робочого дня після отримання повідомлення Національного банку, визначеного абзацом другим пункту 5 глави 2 розділу II цього Положення, щодо залишення Комітетом без змін рішення про визначення особи пов`язаною з банком.

Банк має право визначити непов`язаною із банком фізичну або юридичну особу, яка була визначена Національним банком пов`язаною з банком, у таких випадках: 1) відповідно до рішення Комітету про скасування/припинення дії/зміну рішення про визначення особи пов`язаною з банком; 2) у зв`язку з припиненням цивільної правоздатності фізичної або юридичної особи.

Банк у випадку, зазначеному в підпункті 2 пункту 6 глави 2 розділу ІІ цього Положення, не пізніше наступного робочого дня після припинення визнання особи пов`язаною з банком письмово повідомляє про це Національний банк.

Згідно з пунктом 3 глави 1 розділу ІІ Положення №315 Банк зобов`язаний надавати Національному банку інформацію (звітність) про пов`язаних із банком осіб за формою та в строки, визначені нормативно-правовим актом Національного банку з питань організації статистичної звітності, що подається до Національного банку.

Правління банку забезпечує актуальність інформації (звітності) про пов`язаних із банком осіб, що надається банком Національному банку.

З матеріалів справи судом встановлено, що цивільна правоздатність ТОВ «САЛОН-МАГАЗИН «АЛЕКО» станом на січень 2019 року не припинялася, зокрема, рішень про скасування / припинення дії / зміни рішення від 24.06.2016 року №49 «Про визначення осіб пов`язаними з ПАТ «МІБ» Комісією з питань визначення пов`язаних із банками осіб і перевірки операцій банків з такими особами Національного банку України не приймалося.

Отже, самостійне визначення Банком відсутності ознак пов`язаності особи ТОВ «САЛОН-МАГАЗИН «АЛЕКО» з підстав, вказаних позивачем у листі АТ «МІБ» від 10.04.2019 року вих.№122/І-БТ шляхом не включення ТОВ «САЛОН-МАГАЗИН «АЛЕКО» до статистичної звітності станом на 01.02.2019 року, 01.03.2019 року, 01.04.2019 року є недотриманням Банком вимог Положення №315.

Так, із відповідним клопотанням про визначення відсутності ознак пов`язаності особи ТОВ «САЛОН-МАГАЗИН «АЛЕКО» з банком АТ «МІБ» вперше звернувся листом від 19.04.2019 року №137/І-БТ.

Згідно з пунктами 4, 5 глави 2 розділу ІІ Положення №315 Банк має право протягом 15 робочих днів із дня отримання повідомлення Національного банку про визначення особи пов`язаною з банком подати до Національного банку клопотання про визначення відсутності ознак пов`язаності особи з банком з обґрунтуванням і підтвердними документами.

Банк має право подати до Національного банку клопотання про визначення відсутності ознак пов`язаності особи з банком з обґрунтуванням і підтвердними документами після завершення 15 робочих днів із дня отримання повідомлення Національного банку про визначення особи пов`язаною з банком у разі втрати цією особою ознак пов`язаності після такого визначення.

Національний банк: 1) протягом 60 календарних днів із дня отримання клопотання про визначення відсутності ознак пов`язаності особи з банком розглядає його щодо обґрунтованості на підставі наданих банком підтвердних документів; 2) має право запитати в банку додаткові підтвердні документи, що містять інформацію, потрібну для прийняття Національним банком рішення про визначення відсутності ознак пов`язаності особи з банком, та встановити строк їх подання; 3) має право продовжити строк розгляду клопотання банку за наявності обґрунтованих підстав і встановити строк, на який продовжено строк розгляду (рішення приймає Комітет); 4) повідомляє банк про продовження строку розгляду клопотання і строк, на який його продовжено, не пізніше наступного робочого дня після прийняття такого рішення.

Комітет має право прийняти рішення про скасування/припинення дії/зміну або залишення без змін рішення про визначення особи пов`язаною з банком.

Національний банк не пізніше наступного робочого дня після прийняття Комітетом рішення, визначеного абзацом першим пункту 5 глави 2 розділу ІІ цього Положення, засобами електронного зв`язку доводить його до відома банку або надсилає в письмовій формі.

Отже, висновується, що мінімальним строком розгляду поданого позивачем клопотання та прийняття відповідного рішення з питання визначення відсутності ознак пов`язаності особи з банком від 19.04.2019 року є 60 - денний термін.

Враховуючи викладене, не включення ТОВ «САЛОН-МАГАЗИН «АЛЕКО» до статистичної звітності станом на 01.05.2019 року у зв`язку із визначенням позивачем відсутності ознак пов`язаності ТОВ «САЛОН-МАГАЗИН «АЛЕКО» з Банком є порушенням вимог Положення №315 та свідчить про невиконання позивачем обов`язку щодо врахування у своїй діяльності рішення Комісії з питань визначення пов`язаних із банками осіб і перевірки операцій банків з такими особами Національного банку України від 24.06.2016 року №49 «Про визначення осіб пов`язаними з ПАТ «МІБ»».

Згідно з пунктом 7 глави 2 розділу ІІ Положення №315 Національний банк має право за невиконання банком рішення Національного банку щодо визначення фізичних та/або юридичних осіб пов`язаними з банком особами застосувати до банку відповідні заходи впливу.

Відповідно до пунктів 1.1., 1.2, 2.1 розділу І Положення №346 це Положення розроблено відповідно до Законів України «Про Національний банк України», «Про банки і банківську діяльність» (далі - Закон про банки), «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (далі - Закон про запобігання легалізації), Закону України «Про валюту і валютні операції» (далі - Закон про валюту), законодавства України про господарські товариства, інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Національного банку України (далі - Національний банк).

Це Положення визначає підстави і порядок застосування Національним банком заходів впливу, фінансових санкцій за порушення банками, філіями іноземних банків та іншими особами, які охоплюються наглядовою діяльністю Національного банку, банківського, валютного законодавства, нормативно-правових актів Національного банку, його вимог, установлених відповідно до статті 66 Закону про банки, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, а саме: Закону про запобігання легалізації, Закону про банки в частині запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, нормативно-правових актів Національного банку, що регулюють діяльність банків у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення (далі -законодавство з питань фінансового моніторингу), або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, а також у разі застосування іноземними державами або міждержавними об`єднаннями або міжнародними організаціями санкцій до банків чи власників істотної участі в банках, що становлять загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку та/або стабільності банківської системи (далі - застосування іноземних санкцій).

Національний банк застосовує до банків заходи впливу, передбачені статтею 73 Закону про банки.

Щодо твердження позивача про протиправність визначення підстави накладення штрафу та, як наслідок, суми визначеного штрафу, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 73 Закону №2121 у разі порушення банками або іншими особами, які можуть бути об`єктом перевірки Національного банку України відповідно до цього Закону, банківського, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, нормативно-правових актів Національного банку України, його вимог, встановлених відповідно до статті 66 цього Закону, або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, застосування іноземними державами або міждержавними об`єднаннями або міжнародними організаціями санкцій до банків чи власників істотної участі у банках, що становлять загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку та/або стабільності банківської системи, Національний банк України адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози має право застосувати заходи впливу, до яких належать, зокрема, накладення штрафів на банк відповідно до положень, затверджених Правлінням Національного банку України, але у розмірі не більш як 1 відсоток суми зареєстрованого статутного капіталу.

Згідно із змістом пункту 9.1 глави 9 розділу II Положення №349 Національний банк накладає штрафи в разі встановлення факту здійснення ризикової діяльності або допущення, зокрема, таких порушень, як порушення інших вимог нормативно-правових актів Національного банку.

Пунктом 9.28 глави 9 розділу II Положення №349 штраф за невиконання (неналежне виконання) банком інших вимог нормативно-правових актів Національного банку (крім із питань фінансового моніторингу та валютного законодавства) накладається на банк за кожне порушення в розмірі 0,01 відсотка від суми зареєстрованого статутного капіталу банку.

Відповідно до змісту оскаржуваного рішення, за порушення АТ «МІБ» підпункту 1 абзацу 2 пункту 6 глави 2 розділу ІІ Положення №315, НБУ накладено штраф на АТ «МІБ» за порушення вимог нормативно-правового акта Національного банку України у розмірі 27 406,50 грн., що дорівнює 0,01 відсоток від суми зареєстрованого статутного капіталу позивача, який складає 274065000, 00 грн.

Проте, на переконання позивача, штраф відповідачем мало бути накладено за порушення вимог нормативно-правового акта Національного банку, що регулює порядок заповнення та подання статистичної звітності Національному банку, що передбачено пунктом 9.1 глави 9 розділу II Положення №349.

Так, згідно з абзацами другим, п`ятим пункту 9.1 глави 9 розділу II Положення №349 Національний банк накладає штрафи в разі встановлення факту здійснення ризикової діяльності або допущення, зокрема, таких порушень, як порушення вимог нормативно-правового акта Національного банку, що регулює порядок заповнення та подання статистичної звітності Національному банку, а саме: за неподання/несвоєчасне подання статистичної звітності або подання недостовірної статистичної звітності.

Згідно з абзацом 5 пункту 9.8 глави 9 розділу II Положення №349 штраф за порушення нормативно-правового акта Національного банку, що призвели до подання до Національного банку статистичної звітності (крім звітності про валютні операції та з питань фінансового моніторингу), у якій виявлено помилки, які не є суттєвими (порушення порядку формування даних статистичної звітності), накладається на банк у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, але не більше одного відсотка від суми зареєстрованого статутного капіталу банку.

Постановою Правління Національного банку України від 13.11.2018 року №120 «Про затвердження Правил організації статистичної звітності, що подається до Національного банку України» (із змінами і доповненнями) (далі також - Правила №120).

Згідно з пунктами 2, 5, 6 розділу І Правил №120, ці Правила визначають загальні вимоги до складання статистичної звітності, порядок її підписання та подання до Національного банку України (далі - Національний банк).

Ці Правила є обов`язковими для виконання всіма респондентами (постачальниками статистичної звітності).

Респонденти (постачальники статистичної звітності) складають дані статистичної звітності з урахуванням правил бухгалтерського обліку, а також міжнародних стандартів щодо складання Національним банком грошово-кредитної та фінансової статистики, статистики платіжного балансу, міжнародної інвестиційної позиції, зовнішнього боргу, банківської статистичної інформації.

Згідно з пунктом 43 розділу VI Правил №120 дані статистичної звітності є недостовірними (неповними), тобто дані звітності не відповідають дійсності, у разі невиправлення респондентом (постачальником статистичної звітності) виявлених суттєвих помилок у строки, установлені в пункті 42 розділу VI цих Правил.

Надання респондентами (постачальниками статистичної звітності) даних статистичної звітності з помилками, які не є суттєвими, є порушенням порядку формування даних статистичної звітності.

Вимоги пункту 43 розділу VI цих Правил не поширюються на статистичну звітність про валютні операції та з питань фінансового моніторингу.

Відповідно до пункту 44 розділу VI Правил №120 помилки у файлі статистичної звітності є суттєвими, якщо: 1) виправлення помилок призведе до невиконання хоча б одного з економічних нормативів, установлених Інструкцією про порядок регулювання діяльності банків України, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 28 серпня 2001 року № 368, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 26 вересня 2001 року за № 841/6032 (зі змінами) (які до виправлення помилок виконувалися), або 2) сума операцій, що належать до активів, зобов`язань, капіталу, доходів, витрат, позабалансових активів, позабалансових пасивів, за якими у файлі статистичної звітності надана інформація (метрики, параметри, некласифіковані реквізити показників), що не відповідає дійсності, становить один відсоток і більше в підсумку відповідно до всіх активів, зобов`язань, капіталу, доходів, витрат, позабалансових активів, позабалансових пасивів, або 3) сума операцій, що належать до активів, зобов`язань, капіталу, доходів, витрат, позабалансових активів, позабалансових пасивів, за якими у файлі статистичної звітності не надана інформація (метрики, параметри, некласифіковані реквізити показників), яка відповідно до вимог цих Правил підлягає відображенню, становить один відсоток і більше в підсумку відповідно до всіх активів, зобов`язань, капіталу, доходів, витрат, позабалансових активів, позабалансових пасивів.

З аналізу вказаних положень Правил №120 суд дійшов висновку, що накладення штрафу за неподання/несвоєчасне подання статистичної звітності або подання недостовірної статистичної звітності є порушеннями порядку формування даних статистичної звітності, в той час, як Банком не внесено до статистичної звітності відомостей про ТОВ «САЛОН-МАГАЗИН «АЛЕКО» як пов`язаної з Банком особи на тій підставі, що Банком самостійно, в порушення Положення №315, виключено ТОВ «САЛОН-МАГАЗИН «АЛЕКО» як пов`язаної з Банком особи, що мало наслідком умисне не включення останньої до статистичної звітності станом на 01.02.2019 року, 01.03.2019 року, 01.04.2019 року та 01.05.2019 року.

Зокрема, НБУ встановлено відсутність заборгованості у ТОВ «САЛОН-МАГАЗИН «АЛЕКО» перед Банком, та Банк не здійснює операцій з вказаною особою, що виключає підстави для визначення помилок у статистичній звітності станом на 01.02.2019 року, 01.03.2019 року, 01.04.2019 року та 01.05.2019 року та визнання їх суттєвими позаяк Порядок №120 не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Таким чином, на переконання суду, НБУ дійшов правильного висновку щодо класифікації порушення, допущеного позивачем, як порушення Положення №315 та застосовування заходу впливу на позивача в порядку статті 73 Закону №2121 з урахуванням пункту 9.28 глави 9 розділу ІІ Положення №346.

Щодо адекватності застосованого відповідачем штрафу порушенню, допущеного позивачем, суд зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 17.06.2020 року у справі №826/11415/16 проаналізувавши положення частини першої статті 73 Закону №2121 дійшов висновку, що саме Національний банк України як орган з конституційним статусом уповноважений застосовувати заходи впливу до банків, які порушують банківське законодавство, та визначати адекватність таких заходів. У питанні обрання конкретного заходу впливу Національний банк України має дискрецію.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Прийняття рішення про застосування до банку одного із заходів впливу є дискреційними повноваженнями Національного банку України, які не можуть бути реалізовані іншими особами, у тому числі судом.

Водночас, акти Національного банку України не можуть бути поза судовим контролем, якщо особа вважає, що вони порушують її права та законні інтереси.

Так, згідно з абзацом 5 пункту 3.1 глави 3 розділу І Положення №346 Національний банк застосовує заходи впливу за порушення банками, їх відокремленими підрозділами, філіями іноземних банків, банківськими групами, відповідальними особами банківських груп, іншими учасниками банківських груп чи іншими особами, які є об`єктом перевірки Національного банку згідно із Законом про банки (далі - банки), банківського, валютного законодавства, законодавства з питань фінансового моніторингу або здійснення ризикової діяльності, що загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку (далі - ризикова діяльність), або в разі застосування іноземних санкцій, на підставі результатів (матеріалів) аналізу дотримання банками вимог банківського законодавства з використанням статистичної звітності, щомісячних і щоденних балансів тощо.

Відповідно до пункту 3.2, абзацу 1 пункту 3.3. глави 3 розділу І Положення №346 3.2. заходи впливу, що застосовуються Національним банком до банків, мають бути адекватними конкретним порушенням, які ними були допущені.

Вибір адекватних заходів впливу, які застосовуються до банків відповідно до Закону про банки та цього Положення, має здійснюватися з урахуванням: характеру допущених банком порушень; причин, які зумовили виникнення виявлених порушень; загального фінансового стану банку; розміру можливих негативних наслідків для кредиторів і вкладників; інформації Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) щодо порушення банками вимог, установлених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон про систему гарантування), результатів перевірки банків Фондом гарантування.

Рішення про застосування заходу впливу приймає Правління Національного банку або Комітет з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем (далі - Комітет з питань нагляду) відповідно до цього Положення.

Порядок роботи Правління Національного банку та його комітетів, зокрема, Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем, визначено у статті 17 Закону №679.

Згідно з пунктами 3.4, 3.5, 3.8 глави 3 розділу І Положення №346 обов`язок довести, що в діях клієнта або банку немає ознак здійснення ризикової діяльності, покладається на банк.

Рішення Національного банку про застосування заходу впливу має містити зміст (назву) заходу впливу, що застосовується до банку, реквізити документа, у якому зафіксовані порушення або зазначені ознаки здійснення банком ризикової діяльності/який містить інформацію про застосування іноземних санкцій, опис порушення (із зазначенням норм законів України, нормативно-правових актів Національного банку, які порушено)/ризикової діяльності/інформації про застосування іноземних санкцій або вчинених дій (бездіяльності) банку, що призвели до порушення або до здійснення ризикової діяльності. Рішення Національного банку про застосування заходу впливу оформляється в установленому Національним банком порядку та є обов`язковим для виконання.

Рішення Національного банку про застосування заходу впливу може бути оскаржене в судовому порядку, виключно з метою встановлення законності таких рішень. Оскарження не зупиняє виконання рішення.

Дослідивши зміст оскаржуваного рішення, вбачається, що останнє ґрунтується на встановлених Управлінням моніторингу пов`язаних з банками осіб фактах порушення Банком підпункту 1 абзацу 2 пункту 6 глави 2 розділу ІІ Положення №315, зафіксованих у Доповідній записці від 24.06.2019 року №В/26-0007/48556/БТ, висновки якої відповідають встановленим судом обставинам під час розгляду справи по суті. Зокрема, оскаржуване рішення відповідає вимогам, встановленим пунктом 3.4 глави 3 розділу І Положення №346.

Зокрема, приймаючи оскаржуване рішення відповідачем встановлено, що застосування до Банку штрафу у розмірі 0,01 відсотка від суми зареєстрованого статутного капіталу Банку суттєво не вплине на фінансовий стан / діяльність Банку, інформацію про що надано Департаментом банківського нагляду НБУ за даними характеристики показників статистичної звітності, яка складається та подається Банком до НБУ станом на 01.07.2019 року.

Крім того, судом звернуто увагу як на причини порушення так і на те, що таке порушення чинного рішення Комісії з питань визначення пов`язаних із банками осіб і перевірки операцій банків з такими особами від 24.06.2016 року № 49, допущене Банком в частині самостійного виключення ТОВ «САЛОН-МАГАЗИН «АЛЕКО» із переліку пов`язаних із AT «МІБ» осіб, мало систематичний характер - з січня 2019 року по 19.04.2019 року, що, на переконання суду, підтверджує висновок відповідача, викладений в оскаржуваному рішенні щодо адекватності застосованого заходу впливу.

В свою чергу, твердження позивача, що допущене ним порушення не є суттєвим позаяк НБУ мало б бути застосовано такий захід впливу, як письмове застереження в якості альтернативи застосуванню штрафу відповідно до частини першої статті 73 Закону №2121, є суб`єктивним, та не містить належного обґрунтування.

Зокрема, суд бере до уваги, що за пунктом 9.28 глави 9 розділу ІІ Положення №346 визначено лише один вид санкції - штраф в розмірі 0,01 відсотка від суми зареєстрованого статутного капіталу банку, що відповідає заходу впливу, передбаченому абзацом 3 пункту 9 статті 73 Закону №2121, та додатково свідчить про правомірність обраного відповідачем заходу впливу.

Таким чином, судом встановлено відсутність порушення принципу адекватності застосованого заходу впливу оскаржуваним рішенням на Банк відповідачем.

Щодо посилання позивача на нечинність застосованого відповідачем під час прийняття оскаржуваного рішення Положення про Комітет з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 24.07.2015 року №477, оскільки останнє офіційно не опубліковано, суд зазначає наступне.

Відповідно до абзаців 3 статті 56 Закону №679 Національний банк видає розпорядчі акти з питань організаційно-розпорядчого характеру або індивідуальної дії, які не є нормативно-правовими актами. Розпорядчі акти оприлюднюються та набирають чинності в порядку, встановленому Національним банком.

Згідно із абзацом 4 статті 17 Закону №679, Правління Національного банку має право утворити Комітет з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем та делегувати йому повноваження щодо здійснення банківського регулювання та нагляду, в тому числі застосування до банків та інших осіб, які можуть бути об`єктом перевірки Національного банку України, заходів впливу (санкцій), передбачених законами України, крім заходів, передбачених пунктами 11-1-13 частини першої статті 73 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

До матеріалів справи відповідачем долучено електронну копію розпорядчого акта -Положення про Комітет з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 24.07.2015 року №477 (далі також - Постанова №477), відповідно до змісту якого, останнім визначено статус Комітету, його завдання та повноваження, а також організаційні засади діяльності.

Разом з тим, норми, обов`язкові для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб, Постанова №477 не містить, з огляду на що, Постанова №477 не є нормативним-правовим актом НБУ в розумінні абзацу 2 статті 56 Закону №679, як-то помилково вважає позивач.

Зокрема, в обґрунтування свого твердження позивач посилається на абзац 6 статті 56 Закону №679, відповідно до змісту якого нормативно-правові акти Національного банку (крім нормативно-правових актів, які містять інформацію з обмеженим доступом) набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо більш пізній строк набрання чинності не передбачений у такому акті. Офіційним опублікуванням нормативно-правового акта Національного банку вважається перше опублікування його повного тексту в одному з періодичних друкованих видань - «Офіційному віснику України», газетах «Урядовий кур`єр», «Голос України» або перше розміщення на сторінці Офіційного інтернет-представництва Національного банку України.

Водночас, з аналізу вказаного положення Закону №679, частиною шостою статті 56 врегульовано процес набрання чинності нормативно-правовим актом НБУ, в той час, як набрання чинності розпорядчими актами НБУ не пов`язано з їх офіційним опублікуванням, а набирають чинності в порядку, встановленому Національним банком.

Так, відповідно до пункту 7 Постанови №477, остання набирає чинності з дня її підписання, з огляду на що, Постанова №477 набрала чинності 24.07.2015 року, що спростовує доводи позивача.

Крім того, згідно з абзацом 9 статті 56 Закону №679 акти Національного банку можуть бути оскаржені відповідно до законодавства України.

Разом з тим, доказів скасування Постанови №477, зокрема, в судовому порядку, або втратою чинності цієї Постанови на час прийняття оскаржуваного рішення позивачем суду не надано, в той час, як оскарження Постанови №477 не є предметом спору.

Відповідно до змісту частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що судом встановлено дотримання відповідачем положень законодавства України в частині прийняття оскаржуваного позивачем рішення, позовні вимоги задоволенню не підлягають як не обґрунтовані.

Керуючись статтями 2, 5, 6, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк» відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту до підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 03.10.2017 року №2147-VIII (редакція діє з 15.12.2017 року), установити, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Акціонерне товариство «Міжнародний інвестиційний банк» (, адреса: 01015, м. Київ, вул. Лаврська, 16);

Відповідач: Національний банк України (, адреса: 01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9).

Повне рішення складено 01.07.2021 року.

Головуючий суддя Л.О. Маруліна

Суддя Н.А. Добрівська

Суддя А.І. Кузьменко