Справа № 296/10756/16-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 296/10756/16-а

30 червня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Іваненко Т.В. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення контролю за виконанням судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, за участю третьої особи: Академія Державної прикордонної служби України, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 05.10.2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у включення до розміру пенсії ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації грошового забезпечення за останні 24 місяці його військової служби та одноразової допомоги при звільнені протиправними.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області включити до розміру пенсії ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, індексацію грошового забезпечення за останні 24 місяці його військової служби в розмірах 6628,13 грн., 2250,00 грн., 2690,19 грн. відповідно та одноразову грошову допомогу при звільнені в розмірі 42014,00 грн.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1 , починаючи з 01.10.2016 року, з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації грошового забезпечення за останні 24 місяці його військово служби в розмірах 6628,13 грн., 2250,00 грн., 2690,19 грн. відповідно та одноразову грошову допомогу при звільнені в розмірі 42014,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області було подано апеляційну скаргу.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задоволено частково, скасовано постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 05 жовтня 2017 року.

Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у включення до розміру пенсії ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації грошового забезпечення за останні 24 місяці його військової служби.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області включити до розміру пенсії ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, індексацію грошового забезпечення за останні 24 місяці його військової служби в розмірах 6628,13 грн., 2250,00 грн., 2690,19 грн. відповідно.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1 , починаючи з 01.10.2016 року, з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації грошового забезпечення за останні 24 місяці його військової служби в розмірах 6628,13 грн., 2250,00 грн., 2690,19 грн. відповідно.

В решті постанову залишено без змін.

На виконання Указу Президента України "Про ліквідацію апеляційних адміністративних судів та утворення апеляційних адміністративних судів в апеляційних округах" від 29.12.2017 №455/2017, наказу ДСА України "Про забезпечення Указу Президента України від 29.12.2017 №455/2017" від 20.09.2018 № 476 та розпорядження голови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2018 адміністративні справи, що перебували в провадженні Житомирського апеляційного адміністративного суду передано до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

ОСОБА_1 звернувся до Сьомого апеляційного адміністративного суду із клопотанням про встановлення судового контролю за виконанням постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року у справі №296/10756/16-а.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначає, що постанова Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року у справі №296/10756/16-а відповідачем не виконана, безпідставно не проведено перерахунок пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення. Тому, просить суд апеляційної інстанції встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в порядку визначеному ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до статті 382 КАС України, питання про встановлення судового контролю вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін. Неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.

З урахуванням наведених норм КАС України та обставин справи, колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності учасників справи, які в судове засідання не прибули.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 зазначив, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції», пункт 68).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.05.2002 у справі «Бурдов проти Росії» визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова «судового розгляду».

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 у справі «Класс та інші проти Німеччини» «із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури».

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

У Рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Положеннями ст. 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо.

Відтак, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Як встановлено з матеріалів справи постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року, задоволено частково апеляційну скаргу відповідача, оскаржуване рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково. Постанова набрала законної сили 20 лютого 2018 року.

На підставі вказаної вище постанови суду апеляційної інстанції 14 березня 2018 року видані виконавчі листи №296/10756/16-а.

Відповідно до постанов від 25.06.2018 ВП №55984964 та від 19.07.2018 ВП №55985102, прийнятих старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Сладь Т.П. виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів №296/10756/16-а від 14.03.2018 закінчено у зв`язку з фактичним виконання рішення суду боржником.

Враховуючи те, що позивач, відповідно до порядку примусового виконання рішень, встановленого Законом України «Про виконавче провадження», скористався своїм правом та звернув рішення суду до примусового виконання, а виконавче провадження закінчено у зв`язку з фактичним виконанням цього рішення, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за його виконанням.

Керуючись ст.ст. 243, 325, 328, 329, 382 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року у справі №296/10756/16-а.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Іваненко Т.В. Сушко О.О.