Справа № 280/1836/21
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

29 червня 2021 року о/об 10 год. 11 хв.Справа № 280/1836/21 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Новіковій Д.А., за участю представника відповідача Коротич Р.О., розглянувши у місті Запоріжжі у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (69035, Запорізька область, м.Запоріжжя, проспект Соборний, буд.168; ), Державної судової адміністрації України (01201, м.Київ, вул.Липська, буд.18/5; )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (69107, Запорізька область, м.Запоріжжя, проспект Соборний, буд.168; )

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (надалі відповідач, ТУ ДСА України в Запорізькій області), Державної судової адміністрації України (далі співвідповідач, ДСА України), в якому позивач просить суд: 1) визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області щодо нарахування та виплати судді Веселівського районного суду Запорізькій області ОСОБА_1 суддівської винагороди за квітень, травень, червень, липень (по 21 липня включно) місяці 2020 року із застуванням обмеження, встановленого ч.1, ч.3 ст.29 Закону України "Про Державний бюджет України не 2020 рік" від 14.11.2019 за №294-ІХ, тобто у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2020; 2) зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області нарахувати та виплатити судді Веселівського районного суду Запорізькій області ОСОБА_1 суддівську винагороду за квітень, травень, червень, липень (по 21 липня включно) місяці 2020 року згідно вимог ст.135 Закону України Про судоустрій і статус суддів виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2020, та доплати за вислугу років, з урахуванням виплачених сум суддівської винагороди, без застосування обмеження, встановленого ч.1, ч.3 ст.29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 за №294-ІХ; 3) стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 недоплачені у зв`язку з обмеженням кошти суддівської винагороди за квітень, травень, червень, липень (по 21 липня включно) місяці 2020 року у загальній сумі 93615,61 грн., з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів.

У позовній заяві зазначено наступне. Позивач працював на посаді судді. Згідно наказу Веселівського районного суду Запорізької області від 21.07.2020 за №8-О «Про відрахування зі складу Веселівського районного суду Запорізької області судді Потапової О.М.» позивача відраховано зі складу Веселівського районною суду Запорізької області 21.07.2020 у зв`язку із звільненням з посади судді відповідно до рішення Вищої ради правосуддя «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Веселівського районного суду Запорізької області у зв`язку з поданням заяви про відставку» від 16.07.2020 за №2153/0/15-20, у зв`язку з поданням заяви про відставку. Днем звільнення слід вважати 21.07.2020 - останній день частини щорічної додаткової відпустки. 12.03.2020 набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 за №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», якою з 12.03.2020 на всій території України установлено карантин, кінцева дата якого з урахуванням внесених до даної Постанови змін неодноразово змінювалася, збільшуючи строк дії карантину. 18.04.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік"» від 13.04.2020 за №553-IX, яким Закон України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" доповнено статтею 29. Конституційний Суд України у Рішенні від 28.08.2020 за №10-р/2020 визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення: - частин першої, третьої статті 29 Закону України „Про Державний бюджет України на 2020 рік від 14.11.2019 за №294-IX зі змінами; - абзацу дев`ятого пункту 2 розділу II „Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13.04.2020 за №553-IX. З 18.04.2020 по 21.07.2020 позивач отримав суддівську винагороду з урахуванням вказаних змін у Закон України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", тобто у меншому розмірі. Нараховуючи та виплачуючи позивачу суддівську винагороду із застуванням ст.29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв з порушенням вимог ст.130 Конституції України та ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що призвело до порушення прав позивача та гарантій незалежності судді.

Позивач підтримав позовні вимоги.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» набрав чинності 18.04.2020. Тобто, з 18.04.2020 нарахована заробітна плата, грошове забезпечення працівників, суддівська винагорода були обмежені максимальним розміром 47230,00 грн. на місяць. Таким чином, з 18.04.2020 ТУ ДСА України в Запорізькій області, як орган державної влади, було зобов`язане безумовно виконувати положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік». Дія ч.1, ч.3 ст.29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 за №294-ІХ зі змінами та абзацу дев`ятого п.2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»» від 13.04.2020 за №553-ІХ припинилася з 28.08.2020. Рішення Конституційного Суду України від 28.08.2020 за №10-р/2020 на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки правовідносини у даній справі виникли до прийняття такого рішення, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував.

Співвідповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. ТУ ДСА України в Запорізькій області як розпорядник коштів нижчого рівня не мало правових підстав для виплати суддівської винагороди без застосування обмежень, встановлених Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік". Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України положення ч.1, ч.3 ст.29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" (у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік"» від 13.04.2020 за №553-IX) на майбутнє, проте фактично визнав їх чинність до ухвалення ним рішення. Таким чином, у період з 18.04.2020 до 28.08.2020 положення ч.1, ч.3 ст.29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" (у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік"» від 13.04.2020 за №553-IX) були чинними і на підставі них здійснювалось нарахування та виплата позивачу суддівської винагороди. За таких обставин, рішення Конституційного Суду України від 28.08.2020 за №10-р/2020 на спірні правовідносини з 18.04.2020 до 28.08.2020 не може вплинути, оскільки правовідносини у даній справі виникли до прийняття такого рішення, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до прийняття такого рішення.

Співвідповідач проти позову заперечував.

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Головним управлінням Державної казначейської служби України у Запорізькій області (надалі ГУ ДКСУ у Запорізькій області) подано до суду письмові пояснення, в яких зазначено наступне. Взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України і розпорядниками бюджетних коштів та одержувачами бюджетних коштів, відокремленими структурними підрозділами розпорядників бюджетних коштів, підприємствами, установами, організаціями і фізичними особами-підприємцями, а також органами, що контролюють справляння надходжень бюджету та органами місцевого самоврядування в процесі відкриття (закриття) рахунків регламентуються «Порядком відкриття та закриття рахунків у національній валюті в органах Державної казначейської служби України», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22.06.2012 за №758, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.07.2012 за №1206/21518. Пунктом 1.8 цього Порядку передбачено, що розрахунково-касове обслуговування клієнтів здійснюється органами Державної казначейської служби України відповідно до умов договорів та додаткових договорів між органом Державної казначейської служби України і клієнтами. Відповідно до Договору від 05.01.2015 за №37 «Про здійснення розрахунково-касового обслуговування» розрахунково-касове обслуговування Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області здійснюється ГУ ДКСУ у Запорізькій області.

У вказаних письмових поясненнях зазначено про розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Ухвалою судді від 15.03.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 21.04.2021.

21.04.2021 ухвалою суду продовжено підготовче провадження на тридцять днів та відкладено розгляд справи на 07.06.2021.

07.06.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.06.2021.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

Позивач працював на посаді судді в період з 05.07.2001 по 21.07.2020.

Згідно з ст.130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

У ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначено: «1.Суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. 2.Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. 3.Базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; … 4.До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб; 2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб; 3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб. У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду. 5.Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу. 6.Суддям, які обіймають посади заступника голови суду, секретаря, голови судової палати, секретаря Пленуму Верховного Суду, секретаря Великої Палати Верховного Суду, виплачується щомісячна доплата в розмірі 5 відсотків посадового окладу судді відповідного суду, голові суду 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду. 7.Суддям виплачується щомісячна доплата за науковий ступінь кандидата (доктора філософії) або доктора наук із відповідної спеціальності в розмірі відповідно 15 і 20 відсотків посадового окладу судді відповідного суду. 8.Суддям виплачується щомісячна доплата за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, у розмірі залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "Цілком таємно", - 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "Таємно", - 5 відсотків посадового окладу судді відповідного суду. 9.Обсяги видатків на забезпечення виплати суддівської винагороди здійснюються за окремим кодом економічної класифікації видатків. 10.Суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу».

12.03.2020 набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 за №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», якою з 12.03.2020 на всій території України установлено карантин, кінцева дата якого з урахуванням внесених до даної Постанови змін неодноразово змінювалася, збільшуючи строк дії карантину.

18.04.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік"» від 13.04.2020 за №553-IX, яким Закон України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" доповнено ст.29 наступного змісту: «Стаття 29. Установити, що у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, заробітна плата, грошове забезпечення працівників, службових і посадових осіб бюджетних установ (включаючи органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування) нараховуються у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року. При цьому у зазначеному максимальному розмірі не враховуються суми допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та оплата щорічної відпустки. Зазначене обмеження не застосовується при нарахуванні заробітної плати, грошового забезпечення особам із числа осіб, зазначених у частині першій цієї статті, які безпосередньо задіяні у заходах, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС). Перелік відповідних посад встановлюється Кабінетом Міністрів України. Обмеження, встановлене у частині першій цієї статті, застосовується також при нарахуванні заробітної плати, суддівської винагороди, грошового забезпечення відповідно народним депутатам України, суддям, суддям Конституційного Суду України, членам Вищої ради правосуддя, членам Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, прокурорам, працівникам, службовим і посадовим особам Національного банку України, а також іншим службовим і посадовим особам, працівникам, оплата праці яких регулюється спеціальними законами (крім осіб, встановлених у переліку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до частини другої цієї статті)».

Конституційний Суд України у Рішенні від 28.08.2020 за №10-р/2020 вирішив: «1.Визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення: - частин першої, третьої статті 29 Закону України „Про Державний бюджет України на 2020 рік від 14 листопада 2019 року №294-IX зі змінами; - абзацу дев`ятого пункту 2 розділу II „Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13 квітня 2020 року №553-IX. 2.Положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2020 рік від 14 листопада 2019 року №294-IX зі змінами, Закону України «Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13 квітня 2020 року №553-IX, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. 3.Закрити конституційне провадження у справі щодо перевірки на відповідність Конституції України (конституційність) положень підпунктів 5, 6, 7, 14 пункту 3, абзацу шостого пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України „Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів від 20 травня 2020 року №392, пунктів 10, 17 Порядку здійснення протиепідемічних заходів, пов`язаних із самоізоляцією, затвердженого цією постановою, на підставі пункту 5 статті 62 Закону України „Про Конституційний Суд України - втрата чинності актом (його окремими положеннями), щодо якого порушено питання відповідності Конституції України».

При цьому, у Рішенні Конституційного Суду України від 28.08.2020 за №10-р/2020 зазначено: «… Проаналізувавши юридичні позиції щодо незалежності суддів, Конституційний Суд України дійшов висновку, що гарантії незалежності суддів зумовлені конституційно визначеною виключною функцією судів здійснювати правосуддя; законодавець не може свавільно встановлювати або змінювати розмір винагороди судді, використовуючи свої повноваження як інструмент впливу на судову владу (абзаци сьомий, восьмий підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 11 березня 2020 року №4-р/2020). Отже, обмеження суддівської винагороди є посяганням на гарантії незалежності суддів. Таким чином, положення частин першої, третьої статті 29 Закону №294 суперечать статтям 1, 6, частинам першій, другій статті 8, частині другій статті 19, частинам першій, другій статті 55, частинам першій, другій статті 126, статті 130 Конституції України. 4.3.Конституційний Суд України вважає, що обмеження відповідних виплат є допустимим за умов воєнного або надзвичайного стану. Однак такого роду обмеження має запроваджуватися пропорційно, із встановленням чітких часових строків та в жорсткій відповідності до Конституції та законів України. Таке обмеження також може застосовуватися й до суддів, однак після закінчення терміну його дії втрачені у зв`язку з цим обмеженням кошти необхідно компенсувати відповідними виплатами, оскільки суддівська винагорода є складовим елементом статусу судді, визначеного Конституцією України. …».

Як вбачається з матеріалів справи, загальний розмір суддівської винагороди, який було обмежено на підставі ст.29 Закону України „Про Державний бюджет України на 2020 рік, за період з 18.04.2020 по 21.07.2020 становить 93615 грн. 61 коп. (без відрахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору).

Представник відповідача у судовому засіданні підтвердив вказану суму суддівської винагороди, яка була обмежена позивачу на підставі ст.29 Закону України „Про Державний бюджет України на 2020 рік, за період з 18.04.2020 по 21.07.2020.

Суд погоджується з позицією відповідача та співвідповідача, що у період з 18.04.2020 по 21.07.2020 ТУ ДСА України в Запорізькій області здійснювало обмеження суддівської винагороди на виконання вимог ст.29 Закону України „Про Державний бюджет України на 2020 рік, що їх не дотримання могло б мати негативні наслідки для службових осіб відповідача.

Водночас, суд вважає, що відповідачем не обґрунтовано не поновлено за період з 18.04.2020 по 21.07.2020 права та інтереси позивача з 28.08.2020 дня прийняття Конституційним Судом України Рішення за №10-р/2020, з огляду на зазначене у даному Рішенні: «… однак після закінчення терміну його дії втрачені у зв`язку з цим обмеженням кошти необхідно компенсувати відповідними виплатами, оскільки суддівська винагорода є складовим елементом статусу судді, визначеного Конституцією України. …».

У ч.3 ст.148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначено, що функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють: 1) Верховний Суд - щодо фінансового забезпечення його діяльності; 1-1) вищий спеціалізований суд - щодо фінансового забезпечення його діяльності; 2) Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України; 3) Вища рада правосуддя - щодо фінансового забезпечення її діяльності.

Згідно з ч.4 ст.148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Враховуючи матеріали справи та наведені норми права, приписи ч.2 ст.9, ч.2 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), на думку суду, права та інтереси позивача будуть захищені якщо з відповідача буде стягнуто на користь позивача недоплачену суддівську винагороду у сумі 93615 грн. 61 коп. за період з 18.04.2020 по 21.07.2020.

Водночас, співвідповідач має бути зобов`язаний здійснити фінансування ТУ ДСА України в Запорізькій області з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, коштів для проведення виплати позивачу недоплаченої суддівської винагороди у сумі 93615 грн. 61 коп. за період з 18.04.2020 по 21.07.2020.

Аналогічне застосування норм права відображено у постанові Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №280/788/19 (адміністративне провадження №К/9901/30751/19).

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню. Доводи позивача, відповідача, співвідповідача частково не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Позивачем не надано до суду доказів понесення судових витрат по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (69035, Запорізька область, м.Запоріжжя, проспект Соборний, буд.168; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) недоплачену суддівську винагороду у сумі 93615 грн. 61 коп. за період з 18.04.2020 по 21.07.2020.

Зобов`язати Державну судову адміністрацію України (01201, м.Київ, вул.Липська, буд.18/5; ) здійснити фінансування Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (69035, Запорізька область, м.Запоріжжя, проспект Соборний, буд.168; ) з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, коштів для проведення виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) недоплаченої суддівської винагороди у сумі 93615 грн. 61 коп. за період з 18.04.2020 по 21.07.2020.

В іншій частині позовної заяви відмовити.

В частині стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (69035, Запорізька область, м.Запоріжжя, проспект Соборний, буд.168; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) суддівської винагороди у межах суми стягнення за один місяць рішення підлягає негайному виконанню.

У стягненні на користь позивача судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, співвідповідача - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Рішення виготовлено у повному обсязі 02.07.2021.

Суддя О.О. Прасов