Справа № 140/4105/21
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року ЛуцькСправа № 140/4105/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Волинській області, пенсійний орган) про визнання протиправним та скасувати рішення Відділу перерахунків №1 Управління пенсійного забезпечення Головного ГУ ПФУ у Волинській області від 16 березня 2021 року №0300-0305-8/12341; зобов`язати відповідача перевести її з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця за віком з часу звернення 01 березня 2021 року відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889 VIII.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та з 20 листопада 2001 року одержує пенсію по ІІ групі інвалідності.

01 березня 2021 року звернулася до пенсійного органу із заявою про переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VІІ (далі - Закон №889-VІІ), однак відповідач листом від 16 березня 2021 року №0300-0305-8/12341 повідомив, що рішенням №4 від 09 березня 2021 року відмовлено в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VII з тих підстав, що раніше уже було призначено їй пенсію по інвалідності згідно із Законом України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» (далі - Закон №3723-ХІІ).

Таке рішення позивач вважає протиправним та вказала, що після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України №889-VII) право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ зберігають лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Зауважила, що на час звернення із заявою про переведення на пенсію за віком нею дотримано умови, визначені законодавцем у пункті 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VII, за яких зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ: у неї наявний стаж державної служби 32 роки 7 місяців, страховий стаж 38 років 7 місяців та відповідний вік.

Окрім того, в жодному із зазначених Законів не обумовлено, що таке право особа набуває, якщо їй раніше пенсія за Законом №3723-ХІІ не призначалася.

Вважає рішення пенсійного органу про відмову в переведенні на пенсію за віком протиправним, не обґрунтованим та таким, що порушує її законні права на соціальний захист, з огляду на що просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

ГУ ПФУ у Волинській області у відзиві на позовну заяву від 20 травня 2021 року №0300-0802-7/22272 позовні вимоги не визнало, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію по інвалідності другої групи відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ (далі - Закон №3723-ХІІ ) в розмірі 90 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Згідно документів пенсійної справи загальний трудовий стаж позивача та стаж на посадах державної служби становить 32 роки 7 місяців 29 днів.

Позивач 01 березня 2021 року звернулася до пенсійного органу із заявою щодо переведення її з пенсії по інвалідності другої групи відповідно до Закону №3723-XII на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII. За результатами розгляду заяви відповідачем прийнято рішення про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки ОСОБА_1 вже була призначена пенсія по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу» з 28 листопада 2001 року.

Зазначає, що згідно з пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За змістом положень пункту 3 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622, право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, мають жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якщо до набрання чинності Законом №889-VIII їм не призначалася пенсія відповідно до Закону.

На думку пенсійного органу, оскільки ОСОБА_1 було вже призначено пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу» з 28 листопада 2001 року, то кожна наступна зміна виду пенсії є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не новим її призначенням, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії. Законодавець оперує лише поняттям призначення пенсії, яким є первинне її призначення, та поняттям переведення пенсії з виду на вид, яким є всі подальші зміни виду пенсії.

Так як, на момент призначення пенсії по інвалідності позивач не набула права на пенсію за віком, остання скористалася правом на вибір виду пенсії, дотримуючись умов, з якими законом пов`язує право на той чи інший вид пенсії.

Зауважує, що станом на момент виникнення спірних правовідносин є чинним Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII, який не передбачає переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

З наведених підстав просить у задоволенні позову відмовити (арк. спр. 25-28).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 22).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року вирішено судовий розгляд даної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у межах строку розгляду справи, передбаченого частиною першою статті 258 КАС України (арк. спр. 34).

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, частини п`ятої статті 262 КАС України дану справу, як справу незначної складності, розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, з урахуванням строків, визначених статтею 258 КАС України.

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії МСЕ №046356 (арк. спр. 13).

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та з 29 листопада 2001 року отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 13 січня 2009 року серії НОМЕР_2 (арк. спр. 12).

ОСОБА_1 01 березня 2021 року звернулася до пенсійного органу із заявою про перехід на інший вид пенсії пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» (арк. спр. 31).

Як убачається із рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 09 березня 2021 року №4 ОСОБА_1 отримує пенсію по ІІ групі інвалідності призначену з 29 листопада 2001 року відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-XII тому позивач не має права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ, в зв`язку з тим що їй призначена пенсія по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ про що повідомив листом від 16 березня 2021 року №0300-0305-8/12341, в якому підставою відмови у переведенні на пенсію за віком вказано лише ту обставину, що позивачу раніше вже призначалась пенсія по інвалідності відповідно до Закону №3723-ХІІ (арк. спр. 8-9, 32-33).

ОСОБА_1 не погоджується з таким рішенням пенсійного органу та звернулась за захистом своїх соціальних прав до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV передбачений порядок переведення з одного виду пенсії, передбаченої цим Законом, на інший. Зокрема, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Як вже установлено судом та не заперечується сторонами, 01 березня 2021 року позивач звернулася до відповідача із заявою про перехід на інший вид пенсії - пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». На цей час вона отримувала пенсію по інвалідності за нормами Закону №3723-ХІІ.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом №889-VIII, який набрав чинності 01 травня 2016 року.

Статтею 90 Закону №889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закон №1058-IV.

До 01 травня 2016 року діяло законодавство у сфері державної служби, яке передбачало право державного службовця на призначення пенсії на умовах, визначених статтею 37 Закону №3723-VIII.

Згідно з частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Також згідно з пунктом 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону №3723-ХІІ передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені вище норми законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Такі ж висновки щодо застосування норм права неодноразово висловлювалися Верховним Судом, зокрема, у постановах від 03 липня 2018 року у справі №265/3709/17, від 19 березня 2019 року у справі №357/1457/17, від 15 серпня 2019 року у справі №676/6166/17, від 01 квітня 2020 року у справі №607/9429/17.

Вимоги щодо віку для призначення пенсій визначає стаття 26 Закону №1058-ІV. За загальним правилом особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років (абзац перший частини першої статті 26 Закону №1058-ІV).

На момент звернення із заявою про перехід на пенсію за віком ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) позивач досягла віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV.

Встановлені судом обставини у справі вказують на те, що позивач досягла пенсійного віку, встановленого Законом №1058-ІV, та згідно матеріалів пенсійної справи має необхідний страховий стаж, в тому числі 32 роки 7 місяців 29 днів стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби (при необхідних 20 років). Отже, з урахуванням положень пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII ОСОБА_1 має право на пенсію за віком на підставі статті 37 Закону №3723-XII.

При цьому суд відхиляє доводи Головного управління ПФУ у Волинській області з посиланням на пункт 3 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622, про те, що особи, яким до набрання чинності Законом №889-VIII призначалася пенсія відповідно до Закону №3723-ХІІ, не мають права на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону.

Суд наголошує, що ні статтею 37 Закону №3723-ХІІ, ні Законом №889-VIII такі обмеження не встановлені. Тому інше тлумачення відповідачем положень закону не відповідає принципу верховенства права.

Кожна наступна зміна виду пенсії є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не новим її призначенням чи перерахунком, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії. Законодавець оперує лише поняттям призначення пенсії, яким є первинне її призначення, та поняттям переведення пенсії з виду на вид, яким є всі подальші зміни виду пенсії.

Пенсія за віком та по інвалідності є різними видами пенсій. При цьому на момент призначення пенсії по інвалідності позивач не набула права на пенсію за віком. Позивач скористалася правом на вибір виду пенсії, дотримуючись умов, з якими законом пов`язує право на той чи інший вид пенсії.

Також суд зауважує, що лист відповідача від 16 березня 2021 року №0300-0305-8/12341, яким ОСОБА_1 повідомлено про прийняте рішення за результатами розгляду її заяви від 01 березня 2021 року, за визначенням, наведеним у пункті 19 частини першої статті 4 КАС України, не є актом індивідуальної дії. Таким актом є рішення від 09 березня 2021 року №4 за результатами розгляду заяви про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" №889-VIII.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 з урахуванням положень пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII має право на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, то рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 09 березня 2021 року №4 за результатами розгляду заяви позивача від 01 березня 2021 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Зважаючи на зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи, з метою ефективного захисту права позивача на отримання пенсії за віком відповідно до норм Закону №3723-XII з урахуванням положень Закону №889-VIII та виходячи з повноважень суду, визначених частиною другою статті 245 КАС України, позов належить задовольнити шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 09 березня 2021 року №4 та зобов`язання відповідача перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком згідно зі статтею 37 Закону №3723-XII з 01 березня 2021 року.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статями 243, 245, 246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про державну службу», суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 09 березня 2021 року №4 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VIII.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком за нормами Закону України «Про державну службу» з 01 березня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 30 червня 2021 року.