Справа № 300/2196/20
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 300/2196/20 пров. № А/857/6786/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року (головуючий суддя: Скільський І.І., місце ухвалення - м. Івано-Франківськ) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 05.08.2020.

Обґрунтовує позов тим, що за результатами перевірки господарської одиниці магазину позивача « ІНФОРМАЦІЯ_2 », відповідачем незаконно прийнято податкове повідомлення-рішення № від 05.08.2020, яким застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в сумі 25055 грн, оскільки позивачем ведеться у встановленому законодавством порядку, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, і здійснюється продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. Вказує, що на момент перевірки Книга обліку доходів і витрат була не заповненою за 15 днів серпня 2020 року, у зв`язку з перебуванням позивача на стаціонарному лікуванні та проведенням їй операції, проте у позивача були наявні всі документи, що підтверджують походження товару (накладні, видаткові накладні), які були надані контролюючому органу під час проведення перевірки продавцем, а всі товари, що реалізувалися були внесені до РРО, що відображено у звіті наданому податковому органу. Крім цього, зазначає, що невнесення до Книги обліку доходів і витрат відомостей щодо обліку товару не є обставиною про реалізацію платником податку не облікованого товару, а положення статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» не передбачають відповідальності платника податку за неведення або неналежне ведення Книги обліку доходів і витрат.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС України в Івано-Франківській області № від 05.08.2020 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в розмірі 25054 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове, яким в позові відмовити повністю.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що оскільки позивачка є фізичною особою-підприємцем, яка перебуває на загальній системі оподаткування, у зв`язку з чим має обов`язок вести облік товарних запасів. Отже, враховуючи положення статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», у зв`язку з не відображенням позивачкою обліку товарних запасів за місцем їх реалізації в Книзі обліку доходів і витрат, до ОСОБА_1 підлягають застосуванню штрафні санкції.

Адвокат Гавриленко В.Г., 18.05.2021 подав від імені позивачки відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Однак, суд апеляційної інстанції не бере до уваги вказаний відзив, оскільки такий підписаний особою, яка не має повноважень на представництво ОСОБА_1 у Восьмому апеляційному адміністративному суді, так як в матеріалах справи наявний ордер серії ІФ № 047599 від 27.08.2020 на надання правової допомоги лише в Івано-Франківському окружному адміністративному суді.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що посадовими особами Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області проведено фактичну перевірку господарської одиниці магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою АДРЕСА_1 , що належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 .

Під час здійсненні перевірки посадовими особами відповідача встановлено ряд порушень, серед яких зокрема:

- порушення вимог пунктів 1, 2, 12 та 13 статті 3 Закону № 265/95-ВР;

- пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України, Наказу № 481, а саме: виявлено порушення встановленого порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані в установленому порядку, а саме : не відображення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації у Книзі обліку доходів і витрат. Вартість товару отриманих до реалізації становить 12 527 грн;

- порушення порядку проведення розрахунків: проведення розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункових операцій, невидача розрахункового документа встановленого зразка, невідповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків.

Контролюючому органу, 21.07.2020 були надані письмові пояснення до акту перевірки, відповідно до яких позивачка не погодилась з виявленим порушення та вказала на фізичну неможливість заповнення Книги доходів і витрат, оскільки з 16 червня по 22 червня 2020 року перебувала на стаціонарному лікуванні в Калуській ЦРЛ, де їй було проведено операцію, а з 01 липня по 20 липня 2020 року знаходилась на стаціонарному лікуванні КМП «Районна лікарня Калуської районної ради», стан післяопераційний.

На підтвердження вказаних обставин нею надано заповнену Книгу обліку доходів і витрат, виписку з історії хвороби № 3731 та довідку КМП «Районна лікарня Калуської районної ради» від 20.07.2020 № 12.

За результатами вказаної перевірки відповідачем складено акт про результати фактичної перевірки від 17.07.2020 за № 090123, на підставі якого податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 05.08.2020, яким застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в сумі 25055 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом під час проведення перевірки не зазначено залишки запасів на початок звітної дати та вибуття (реалізація) запасів за визначений період, що взагалі виключає можливість вирахування нестачі (залишків) товару, а тому визначення відповідачем суми необлікованого товару в розмірі 12257 грн є безпідставним, крім цього, представником відповідача не подано жодних доказів, а акт фактичної перевірки, не містить відомостей про те, які саме товари не обліковані, яких надлишок чи які необліковані товари реалізовані та на яку суму.

Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки в ході розгляду справи, встановлено порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів, відповідальність за які передбачено пунктом 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», податкове повідомлення-рішення № від 05.08.2020 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1 гривня, прийнято правомірно.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, відповідачем оскаржувалася в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, отже, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення суду, лише в цій частині.

Обов`язки платника податків встановлено статтею 16 Податкового кодексу України.

Так, платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів (підпункт 16.1.2. пункту 16.1 статті 16 ПК України), а також забезпечувати збереження документів, пов`язаних з виконанням податкового обов`язку, протягом строків, установлених цим Кодексом (підпункт 16.1.12 пункту 16.1. статті 16 ПК України).

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (пункт 44.1. статті 44 Податкового кодексу України).

Пунктом 177.10 статті 177 Податкового кодексу України визначено, що фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

У відповідності до вказаної правової норми Податкового кодексу України, наказом Міністерства доходів і зборів України № 481 від 16.09.2013 затверджено Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, які обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність.

Згідно пункту 1 Порядку № 481, фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (надалі по тексту також - самозайняті особи), зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат (надалі по тексту також - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі-Закон № 265/95-ВР) передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Згідно зі статтею 20 Закону № 265/95-ВР, до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (далі-Закон № 996-ХІV).

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закон № 996-ХІV бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; облікова політика - сукупність принципів, методів і процедур, що використовуються підприємством для складання та подання фінансової звітності.

Відповідно до приписів частин 1, 2 та 5 статті 8 Закону № 996-ХІV, бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно: визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства, обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних.

Відповідно до статті 9 Закону № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Проаналізувавши вищенаведені норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що документами, що є підставою для внесення записів до бухгалтерського обліку є накладні, витратні накладні, товарно-транспортні накладні, тощо.

Натомість, законодавством не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання повинні зберігатись оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей, які є підставою для бухгалтерського обліку, ведення якого відповідно до ст. 8 Закону № 996-ХІV, покладено на уповноважену особу.

Крім цього, сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 30 квітня 2020 року справа № 803/954/14.

Судом апеляційної інстанції проаналізовано наявні у матеріалах справи накладні, видаткові накладні надані позивачкою і на думку суду такі свідчать про проведення обліку ОСОБА_1 товарних запасів за місцем їх реалізації і спростовують покликання контролюючого органу про не облікований товар на загальну суму 12257 грн.

Крім цього, суд апеляційної інстанції вважає, що не заповнення Книги обліку доходів та витрат та/або невнесення до цієї книги відомостей щодо обліку товару не є обставиною, що свідчить про реалізацію платником податку не облікованого товару.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що контролюючим органом під час проведення перевірки не зазначено залишки запасів на початок звітної дати та вибуття (реалізація) запасів за визначений період, що взагалі виключає можливість вирахування нестачі (залишків) товару, а тому визначення відповідачем суми необлікованого товару в розмірі 12257 грн є безпідставним, крім цього, представником відповідача не подано жодних доказів, а акт фактичної перевірки, не містить відомостей про те, які саме товари не обліковані, яких надлишок чи які необліковані товари реалізовані та на яку суму.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що твердження контролюючого органу про порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку, а саме невідповідність обліку товарних запасів за місцем їх реалізації у Книзі обліку доходів і витрат, та притягнення позивача до відповідальності за статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» є протиправним, а тому прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення № від 05.08.2020, в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в розмірі 25054 грн підлягає скасуванню.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління ДПС в Івано-Франківській області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року у справі № 300/2196/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш