Справа № 697/609/21
Суддя: Скирда Б. К.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 697/609/21
провадження № 2-а/697/9/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Скирди Б.К.,

за участю секретаря с/з Васянович Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Канів в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до відповідача Управління патрульної поліції у місті Києві (далі також УПП у м. Києві, відповідач), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив: - визнати незаконною та скасувати постанову відповідача в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 3970925 від 25.03.2021 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн. за порушення пункту 2.9 «в» Правил дорожнього руху, а саме: керування транспортним засобом з номерним знаком закритим іншим предметом чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знаку з відстані двадцяти метрів; - провадження по адміністративній справі закрити, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову зазначив, що 26.03.2021 із сайту адміністративної практики йому стало відомо, що постановою серії ЕАН № 3970925 від 25.03.2021 на нього було накладено штраф в сумі 850 грн. за порушення ним вимог п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху, а саме: керування транспортним засобом з номерним знаком іншим предметом чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знаку з відстані двадцяти метрів. Вказав про те, що протоколу про адміністративне правопорушення на підставі якого була винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення йому не оголошено та копія протоколу надана не була, чим грубо порушено права позивача.

Вказаного правопорушення, за твердженнями ОСОБА_1 , він не вчиняв. При керуванні транспортним засобом номери були брудні лише частково (номер читався), а тому Правил дорожнього руху не порушив. Однак, дані зауваження та пояснення інспектором ДПС взагалі взяті до уваги не були. Крім того, за доводами позивача, він не здійснював керування транспортним засобом, автомобіль був припаркований на узбіччі, а він разом зі свідками поруч з транспортним засобом пив каву.

Крім цього, позивач зазначив, що положення ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України поліцейським роз`яснено не було, свідків порушення Правил дорожнього руху та скоєння ним адміністративного правопорушення не було, у постанові зазначень про надання протоколу про адміністративне правопорушення немає.

Просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3970925 від 25.03.2021 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. за адміністративне правопорушення передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП.

У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії:

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 05.04.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, у зв`язку з відсутністю доказів сплати ним судового збору за подання вищевказаної позовної заяви (а.с.9-10).

Вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху позивачем виконано, про що 08.04.2021 через канцелярію суду подано заяву та квитанцію про сплату судового збору (а.с.12-13).

12.04.2021 ухвалою судді відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 21.04.2021 (а.с.14).

21.04.2021 позивачем через канцелярію суду було подано клопотання про витребування від відповідача постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності та доказів на підставі яких була прийнята оскаржувана постанова (а.с.17).

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21.04.2021 клопотання позивача про витребування доказів задоволено та витребувано від Управління патрульної поліції в м. Києві постанову (належним чином завірену її копію) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 серії ЕАН № 3970925 від 25.03.2021 та докази на підставі яких була винесена зазначена постанова про адміністративне правопорушення (а.с.19-20). У зв`язку з цим, відкладено розгляд справи до 28.05.2021, про що Канівським міськрайонний судом Черкаської області постановлено ухвалу від 14.05.2021 (а.с.25).

14.05.2021 до Канівського міськрайонного суду Черкаської області надійшов відзив з додатками УПП у м. Києві Департаменту патрульної поліції на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні його адміністративного позову (а.с.27-32).

18.05.2021 на адресу суду надійшла заява відповідача про долучення до матеріалів справи DVD-диску та належним чином завіреної копії оскаржуваної постанови (а.с.35-38).

28.05.2021 позивачем до суду подано клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату за станом здоров`я на підтвердження чого надано довідку з лікувального закладу від 24.05.2021 № 2518 (а.с.40-41).

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28.05.2021 відкладено судове засідання у вказаній справі до 09.06.2021 (а.с.43).

09.06.2021 позивачем до суду подано уточнення до його позовної заяви (а.с.45-49) та клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з наданням матеріалів справи для ознайомлення (а.с.50).

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09.06.2021 відкладено судове засідання у справі до 30.06.2021 (а.с.52).

В судове засідання, 30.06.2021 позивач не з`явився з невідомих для суду причин про судове засідання був повідомлений належним чином, про що матеріали справи містять відповідну розписку.

Відповідач також належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, переглянувши відеозапис, який надано відповідачем, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3970925 від 25.03.2021, о 15:19 год. у м. Києві, просп. Валерія Лобановського, 8/10, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chevrolet Orlando, д.н.з. НОМЕР_1 із забрудненим номерним знаком, що не дає чітко визначити символи на відстані 20 метрів, чим порушив вимоги п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за що відповідальність передбачена за ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Вказаною постановою на позивача накладено стягнення у виді штрафу в сумі 850 гривень.

Не погодившись з вищевказаною постановою відповідача, позивач оскаржив її в судовому порядку.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд виходить з наступних мотивів.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно з п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що:

- не належить цьому засобу;

- не відповідає вимогам стандартів;

- закріплений не в установленому для цього місці;

- закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м;

- неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Згідно з п. 30.2 Правил дорожнього руху, на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка, а в правій верхній частині вітрового скла (на внутрішньому боці) транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, закріплюється самоклейна мітка радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом (крім причепів і напівпричепів).

На трамваях і тролейбусах наносяться реєстраційні номери, що надаються відповідними уповноваженими на те органами.

Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені.

В свою чергу, ч. 6 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Стаття 278 КУпАП зобов`язує орган, який розглядає справу, з`ясувати ряд обставин, які мають значення для правильного її вирішення. Відповідно до положень ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Згідно з ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як зазначено вище, конструкція диспозиції ч. 6 ст. 121 КУпАП, передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

При цьому, суд наголошує, що об`єктивна сторона зазначеного правопорушення, тобто сукупність зовнішніх ознак, що характеризують дане правопорушення, має прояв у двох способах: керування водієм транспортним засобом

- з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи

- забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Як вбачається з оскаржуваної постанови відповідача про накладення на позивача адміністративного стягнення за порушення ним Правил дорожнього руху серії ЕАН № 3970925, така постанова винесена у зв`язку з тим, що водій керував ТЗ із забрудненим номерним знаком, що не дає чітко визначити символи на відстані 20 м, чим порушив вимоги п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху.

З метою всебічного та об`єктивного дослідження обставин у справі судом переглянуто відеозапис подій, який зафіксований 25.03.2021 за допомогою службової нагрудної відеокамери на одязі поліцейських, за участю позивача (а.с.32).

Так, за результатами перегляду відеозапису судом встановлено, що працівниками поліції вказано позивачу на порушення ним п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху не у зв`язку з тим, що він керував ТЗ із забрудненим номерним знаком, а у зв`язку з тим, що він керував ТЗ, номерні знаки якого було закриті іншим предметом, а саме: захисною решіткою сіткою (запис відео: 0:02:23 0:02:30; назва файлу: ).

Відтак, інспектором поліції при складанні спірної постанови нечітко визначено об`єктивну сторону правопорушення, оскільки способи вчинення не розмежовано інкриміновано позивачу керування 25.03.2021 транспортним засобом із забрудненим номерним знаком, що не дає чітко визначити символи на відстані 20 м, проте з наданого відповідачем відео видно, що порушення п. 2.9 «в» працівник поліції вбачав саме в тому, що на транспортному засобі позивача державний номерний знак був закритий сторонніми предметами, а саме: металевою решіткою (проте не зазначено, чи ця решітка перешкоджає або ускладнює ідентифікацію номерного знака за будь-якої відстані), що не дає чітко розпізнати символи на відстані 20 метрів (однак це є ознакою іншого способу вчинення, адже за змістом диспозиції ч. 6 ст. 121 КУпАП, неможливість чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів має бути наслідком забруднення номерного знака, а не застосування матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, для яких неважлива відстань для констатації неможливості ідентифікації символів номерного знаку).

Крім цього, суд звертає увагу на те, що п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху та ч. 6 ст. 121 КУпАП, згідно яких позивача притягнуто до адміністративної відповідальності передбачають саме керування водієм транспортним засобом, чого з наданого відповідачем відео не вбачається.

Більше того, як видно з наданого відповідачем відеозапису з нагрудної камери поліцейського, на ньому зображено лише момент розмови позивача з працівниками поліції біля автомобіля, який стояв поблизу автомийки та не встановлено саме факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який було зупинено працівниками поліції.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Матеріали справи не містять жодних доказів того, що позивач саме здійснював керування транспортним засобом в якого номерний знак закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м, та дана обставина не визнавалася водієм під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським, що підтверджується відеозаписом.

З наданого відповідачем відеозапису із нагрудної камери поліцейського, вбачається, що відповідачем лише зафіксовано розмову працівника поліції з позивачем біля автомобіля останнього, тобто вже зафіксовано розгляд справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, суд враховує, що згідно з частиною другою статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, недоведення відповідачем факту порушення позивачем п. 2.9 «в» ПДР України відповідно свідчить про недоведення наявності підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вказане порушення ПДР.

Суд звертає увагу на те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Аналогічної правової позиції дотримується також і Верховний Суд про що вказується у постанові від 14 травня 2020 року у справі №240/12/17.

Отже, з огляду на те, що відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч. 6 ст. 121 КУпАП, суд дійшов висновку, що підстави для прийняття оскаржуваної постанови у відповідача були відсутні.

З урахуванням недоведеності складу правопорушення в діях позивача, суд вважає дану обставину достатньою для задоволення позову.

У відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, судом відхиляються доводи позивача про те, що інспектор патрульної поліції під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності не надав можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

У частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу (рішення Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 14.02.2018 по справі № 536/583/17 (провадження №К/9901/4973/18).

Положеннями КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень ч. 4 ст. 258 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи "Максименко проти України" обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ст. 121 КУпАП України не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Однак, спростування вказаних доводів позивача не є підставою для відмови в задоволенні його позову та не впливає на незаконність оскаржуваної постанови відповідача.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 шляхом визнання протиправною та скасування постанови відповідача про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3970925 від 25 березня 2021 року, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 необхідно закрити.

Керуючись ст.ст. 7, 121, 247, 293 КУпАП, ст.ст. 72, 77, 243-244, 246, 262, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3970925 від 25 березня 2021 року.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, вул. Народного Ополчення, 9, м. Київ, 03151.

Головуючий Б . К . Скирда