Справа № 540/1878/21
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/1878/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродукт, ЛТД" до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки в Херсонській області про визнання протиправною скасування постанови №218143 від 20.04.2021 року,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропродукт, ЛТД" (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Херсонської області (далі - відповідач, Укртрансбезпека), у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №218143 від 20.04.2021 року, якою на Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропродукт, ЛТД" накладено адміністративно-господарський штраф в сумі 8500,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником транспортного засобу DAF номерні знаки НОМЕР_1 та напівпричепу BODEX номерні знаки НОМЕР_2 . Підставою для винесення відповідачем спірної постанови №218143 від 20.04.2021 є акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 25.03.2021. Зазначеним актом зафіксовано порушення: перевезення вантажу, з перевищенням вагових обмежень, а саме, навантаження на одиночну вісь складає 5,68%, чим порушено п.22.5 ПДР та вчинено порушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 абз.14 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт». Позивач зазначає, що суб`єктом встановленого правопорушення є саме автомобільний перевізник, а не власник. Стверджує, що у товарно-транспортній накладній №170 від 25.03.2021, яка була пред`явлена під час перевірки, чітко зазначено про те, що автомобільним перевізником є ТОВ "Агропродукт Логістик", тобто інша юридична особа, а не позивач. Крім того, відповідно до договору найму №28/12-20 від 28.12.2020 позивач передав у платне користування транспортні засоби ТОВ "Агропродукт Логістік".

Вважає постанову про накладення штрафу протиправною, просить суд поов задовольнити.

Ухвалою від 05.05.2021 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

23.06.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, згідно якого останній позовні вимоги не визнає. Вказує, що 25.03.2020 згідно направлення на перевірку від 22.03.2021 №001457 інспекторами Укртрасбезпеки проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за результатами якої складено акт №258799 від 25.03.2021. Відповідач зазначає, що в ході перевірки встановлено, що ТзОВ "Агропродукт, ЛТД" виконував вантажні перевезення з навантаженням на строєну вісь, яке склало 23,250 т при нормативно допустимому - 22 т, з перевищенням параметрів від нормативу 5,68%, у зв`язку з чим заступником начальника Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу відповідно до абз. 14 ч. 1 ст. 60 ЗУ "Про автомобільний транспорт", а саме 8500 грн. Окрім того, позивач запрошувався на розгляд справи про порушення транспортного законодавства, проте він не зв`явився та докази або пояснення щодо відсутності вини чи незаконності у діях, що спростували б доведеність факту порушення вимог чинного законодавства, не надав. Вважає, що доводи позивача безпідставними, просить суд позов не задовольняти.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив відповідача, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропродукт ЛТД» є власником:

- транспортного засобу - марки DAF XF 105.460 тип - спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е , реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі - DAF), зареєстрованого за ним відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 27.02.2019 ТСЦ №6541;

- спеціалізовано напівпричепу Н/ПР-САМОСКИД-Е, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за ним відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого 02.09.2020 ТСЦ № 6541.

25.03.2021 посадовими особами Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на 203 км + 500 м а/д М-14 Одеса - Мелітополь - Новоазовськ проведена перевірка додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт транспортного засобу марки DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіп BODEX, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

За результатами перевірки складений акт від 25.03.2021 №258799, яким встановлено порушення п.22.5 ПДР України, а саме: водій здійснював перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень на одиночну вісь, навантаження склало 1,25 т (5,68%).

У акті зазначено, що перевезення здійснювалося водієм ОСОБА_1 .

На підставі зазначеного акту 20.04.2021 винесена постанова про застосування адністративно-господарського штрафу №218143, якою до ТОВ "Агропродукт, ЛТД" застосований адміністративно-господарський штраф у сумі 8500,00 грн.

Не погодившись з зазначеною постановою, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III (далі по тексту - Закон України № 2344-III) визначено засади організації та діяльності автомобільного транспорту в Україні.

Абзацом 1 статті 2 Закон України № 2344-III, законодавство про автомобільний транспорт складається з цього Закону, законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закон України № 2344-III встановлено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103 (далі - Положення №103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно пункту 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування ,міському електричному, залізничному транспорті (підпункт 1 пункту 1 Положення №103).

Згідно п.п.2 , 9 пункту 5 Положення №103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.

Відповідно пункту 15 Порядку здійснення контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок №1567), під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Згідно статті 34 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Статтею 48 зазначеного Закону передбачено те, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

З спірної постанови №171924 від 02.02.2021 року вбачається, що адміністративно-господарська санкція була застосована до позивача у зв`язку з порушенням Закону України «Про автомобільний транспорт» відповідальність за що передбачена абзацом 14 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

За змістом абзацу 14 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення є саме автомобільний перевізник, тому спірним питанням в межах даної справи є встановлення факту чи позивач є перевізником в розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт".

За визначеннями, наведеними у ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послуги згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах ( ст. 33 Закону України "Про автомобільний транспорт").

Таким чином, системний аналіз вищевказаних правових норм свідчить про те, що відповідальності за порушення вимог законодавства в сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів підлягають саме перевізники, а не власники транспортних засобів за умови, що вони не використовують транспортний засіб, а лише володіють майновими правами на нього у відповідності до ст. 1 Правил дорожнього руху України.

Тому, вирішальним при розгляді даної справи є встановлення факту чи є ТОВ "Агропродукт ЛТД" у спірних правовідносинах автомобільним перевізником в розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт".

Судом встановлено, що позивач є власником транспортного засобу - марки DAF XF 105.460 тип - спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е , реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі - DAF), зареєстрованого за ним відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 27.02.2019 ТСЦ №6541 та спеціалізовано напівпричепу-спеціалізованого Н/ПР-САМОСКИД-Е, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за ним відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого 02.09.2020 року ТСЦ №6514.

28.12.2020 між ТОВ "Агропродукт ЛТД" (наймодавець) та ТОВ "Агропродукт Логістік" (наймач) було укладено договір найму №28/12-20, за змістом якого наймодавець зобов`язується передати за плату наймачеві у строкове користування, а наймач зобов`язується прийняти у строкове користування автотранспортний засіб, зокрема, автомобіль DAF XF 105.460, шасі НОМЕР_5 , 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіп марка BODEX модель KIS 3В № шасі НОМЕР_6 , 2020 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до п.7 Договору, наймач має право використовувати транспорті засоби у відповідності до мети користування, визначеної у цьому Договорі.

25.03.2021 року під час вчинення порушення водієм ОСОБА_1 на транспортному засобі марки DAF XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснювалось транспортування вантажу - силос кукурудзи 2020, згідно товарно-транспортної накладної №170 від 25.03.2021 року.

Вказана товарно-транспортна накладна є документом, який у розумінні ст. ст. 908, 909 ЦК України, ст. 50 Закону України "Про автомобільний транспорт" підтверджує факт укладення договору перевезення вантажу між перевізником та відправником (вантажовідправником).

При цьому, відповідно до зазначеної товарно-транспортної накладної, автомобільним перевізником є ТОВ "Агропродукт Логістік".

Відповідно до відомостей, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ТОВ "Агропродукт Логістік" () зареєстроване за адресою: 73003, м. Херсон, вул. Віктора Гошкевича,12. Основний вид його діяльності становить КВЕД 49.41 - вантажні перевезення автомобільним транспортом.

З наведеного слідує, що ТОВ "Агропродукт ЛТД" у спірних правовідносинах не є перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", оскільки його транспортний засіб фактично використовувався іншою особою, у той час як за ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт покладено виключно на автомобільного перевізника.

Відповідно п.25 Порядку№1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Таким чином, 20.04.2021 року при розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, на підставі вищевказаного акту рейдової перевірки, відповідачем визначено не автомобільного перевізника, відтак не встановлено належних обставин справи та не забезпечено гарантування дотримання основоположних прав та інтересів охоронюваних Конституцією та законами України позивача.

Встановлені судом обставини є самостійною підставою для визнання протиправним та скасування спірного рішення. Судом не надається юридична оцінка суті порушення визначеного в спірній постанові, оскільки позивач не має обов`язку доводити чи спростовувати суть господарського порушення, яке він не вчиняв.

Окрім того слід відмітити, що частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 77 КАС України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, у яких обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

На виконання цих вимог відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали суду жодних доказів, які б спростовували твердження позивача, а відтак, не довели правомірності спірного рішення та фактично визнали позовні вимоги.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу №218143 від 20.04.2021 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродукт, ЛТД" (, м.Херсон, вул.В.Гошкевича, 12) сплачений судовий збір у сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) ( ; 03135, м.Київ, пр.Перемоги, 14).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Ковбій

кат. 113070000