Справа № 619/2218/21
Суддя: Калмикова Л. К.
Дата ухвалення: 2021-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №619/2218/21
провадження №2-а/619/183/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області в складі: головуючого-судді Калмикової Л.К. за участю секретаря судового засідання - Кравченко К.В., розглянувши адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 до Відділу прикордонної служби «Дергачі»Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління державної прикордонної служби, Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Прикордонної служби (в/ч 9951) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 з адміністративним позовом до Відділу прикордонної служби «Дергачі»Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління державної прикордонної служби, Харківського прикордонного загогу Східного регіонального управління Прикордонної служби (в/ч 9951) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30.04.2021 року позивач виїхав з тимчасово окупованої території, оскільки, залишаючись на території непідконтрольній уряду України не міг реалізувати своє право на реєстрацію шлюбу за діючим Законодавством України з ОСОБА_3 , яка теж мешкає на тимчасово окупованій території, непідконтрольній уряду України. Реєстрація шлюбу була призначена на 05.05.2021 року у Дарницькому районному у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Заява про державну реєстрацію шлюбу була зареєстрована на сайті: dracs.minjust.gov.ua, за №274/21.4-57 від 27.02.2021 року.

Зазначає, що наразі відсутня можливість вільного перетину лінії розмежування через контрольні пункти вїзду-виїзду зі сторони тимчасово окупованих територій через блокування з боку самопроголошених органів на тих територіях, інформація про що є загальновідомою. Позивач не мав можливості вчасно прибути на реєстрацію шлюбу.

З цієї причини позивачу довелося 30.04.2021 о 21.00 годині перетнути державний кордон з тимчасово окупованої території України до РФ через тимчасово непрацюючий пункт пропуску «Маринівка».

Постановою №151123 від 01.05.2021 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч1 ст.204-2 КУпАП.

У постанові зазначено, що 01.05.2021 о 14.55 в пункті пропуску через державний кордон «Гоптівка» виявлено порушення 30.04.2021 близько 21.00 ОСОБА_4 , порядку виїзду з тимчасово окупованої території України в районі пункту пропуску «Маринівка» (рух через який припинено) поза визначеним контрольними пунктами в`їзду-виїзду, чим порушив вимоги п.З Порядку затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2019 №815, відповідно до якого в ізд або виїзд до/з тимчасово окупованої території здійснюється виключно через КПВВ. Своїми діями громадян ОСОБА_5 вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.204-2. Під час розгляду справи ОСОБА_5 , факт виїзду 30.04.2021 близько 21.00 з тимчасово окупованої території КПВВ визнав .

Як вбачається з наведеного вище та наданої копії постанови, у даній справі відсутні докази взагалі.

Відсутність доказів вини позивача свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування.

Посадовою особою суб`єкта владних повноважень прийняте протиправне рішення, що у діях позивача 30.04.2021 року при перетині державного кордону України було встановлено порушення Порядку, оскільки не доведено перетинання позивачем 30.04.2021 лінії розмежування поза визначеними контрольними пунктами на лінії розмежування.

Всі пояснення позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення були ігноровані працівниками відділу прикордонної служби «Дергачі», Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Прикордонної служби та в жодній мірі не прийняті до уваги при складанні протоколу та винесенні постанови від 01.05.2021 по справі про адміністративні правопорушення, що підтверджує її незаконність та необґрунтованість.

Позивач вважає, що вказана постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню з таких підстав, що під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності допущені порушення норм чинного законодавства.

Просить скасувати постанову начальника відділу прикордонної служби «Дергачі», Харківського прикордонного загону капітана Нянчур О.С. №151123 від 01.05.2021, стягнути судовий збір.

В судове засідання позивач не з`явився, згідно заяви просить справу розглядати без його присутності.

Представник відповідача - Відділу прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління державної прикордонної служби у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка в матеріалах справи.

Представник відповідача - Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління прикордонної служби (в/ч 9951) у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся шляхом направлення повістки на електронну пошту.

На підставі ст. 205 КАС України суд розглядає справу за відсутності відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, начальником віпс (тип А) впс «Дергачі» капітаном Няньчур О.С. щодо ОСОБА_2 було винесено постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП про притягнення до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень.

У постанові зазначено, що 01.05.2021 о 14.55 в пункті пропуску через державний кордон «Гоптівка» виявлено порушення 30.04.2021 близько 21.00 ОСОБА_4 , порядку виїзду з тимчасово окупованої території України в районі пункту пропуску «Маринівка» (рух через який припинено) поза визначеним контрольними пунктами в`їзду-виїзду, чим порушив вимоги п.З Порядку затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2019 №815, відповідно до якого в ізд або виїзд до/з тимчасово окупованої території здійснюється виключно через КПВВ. Своїми діями громадян ОСОБА_5 вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.204-2. Під час розгляду справи ОСОБА_5 , факт виїзду 30.04.2021 близько 21.00 з тимчасово окупованої території КПВВ визнав, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 204-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Отже, вказана норма є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях»порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином ст. 12 Закону відсилає до іншого нормативно-правового акту - «Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815, який регулює процедуру в`їзду/виїзду осіб і транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, і переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях (далі Порядок).

Яку конкретно норму вказаного Порядку порушено в постанові не зазначено, що є істотним порушенням.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова про адміністративне правопорушення не містить посилань на докази, на підставі яких зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з належних від нього причин.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17).

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які достовірні і достатні докази наявності в діях ОСОБА_2 того складу адміністративного правопорушення, який вказано в оскаржуваній постанові.

Суд критично сприймає зазначені в оскаржуваній постанові фактичні дані щодо визнання позивачем своєї вини, оскільки позивач вказує, що вину не визнавав та надавав відповідні пояснення, звернувся до суду з позовом про скасування зазначеної постанови.

Щодо розгляду справи, який відбувся на місці скоєння адміністративного правопорушення без складання протоколу, внаслідок чого були порушені права позивача передбачені ст. 268 КпАП України, суд виходить з наступного.

Рішенням Конституційного суду України по справі №5-рп/2015 від 26.05.2015 визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи).

Так ст.ст. 33, 245, 256, 268 КпАП України визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Статтею 258 КУпАП України визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За КУпАП України до цього переліку належать, зокрема, порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї (ст. 204-2 КУпАП України).

Скорочене провадження у справі про зазначене адміністративне правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова відносно ОСОБА_2 винесена з процесуальними порушеннями, оскільки ОСОБА_2 заперечував вчинення ним адміністративного правопорушення. За таких обставин, розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся з істотними порушеннями ст. ст. 245, 256, 268 КУпАП України.

За таких обставин суд виходить з положень ст. 77 КАСУ.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, постанова, яка складена відносно позивача не містить доказів підтвердження вини позивача у вчинені адміністративного правопорушення, тому є необґрунтованою, а лише факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення, як про те вказано в постанові про адміністративне правопорушення, не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень та не звільняє останнього від доведення його правомірності (таку ж позицію висловив Верховний Суд в Постанові від 15 травня 2019 року, справа № 537/2088/17).

Враховуючи викладене, факт вчинення позивачем вказаного правопорушення є недоведеним, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується на користь позивача.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, істотні порушення з якими складена постанова, а також те, що відповідач не довів належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що заявлені позовні вимоги про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, за відсутності достатніх даних про вчинення позивачем правопорушення, постанову необхідно скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до вимог ст.139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 77, 139, 246, 286 КАС України, ст.ст. 7, 247, 251, 280 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 до Відділу прикордонної служби «Дергачі»Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління державної прикордонної служби, Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Прикордонної служби (в/ч 9951) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову №151123 від 01.05.2021 про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_2 у вигляді штрафу в розмірі 1700.00 гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Стягнути з Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Прикордонної служби (в/ч 9951) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 908.00 гривні.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН НОМЕР_1 , адреса:

АДРЕСА_2 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Харківський прикордонний загін Східного регіонального управління Прикордонної служби (в/ч 9951), адреса місцезнаходження: м.Харків, вул. Клочківська, 228.

Повний текст рішення виготовлено 02.07.2021.

Суддя Л. К. Калмикова