Справа № 620/613/21
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Тихоненко О.М.
ПОСТАНОВА
30 червня 2021 року Справа № 620/613/21
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Епель О.В.,
суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року у справі
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
Історія справи.
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі відповідач) про:
- визнання протиправними дій відповідача, вчинені на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.04.2020 по справі № 620/1403/19 щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром;
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії по втраті годувальника ОСОБА_2 у зв`язку із збільшенням мінімальної пенсії за віком починаючи з 01.11.2011;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити пенсію по втраті годувальника ОСОБА_2 у зв`язку із збільшенням мінімальної пенсії за віком починаючи з 01.11.2011.

Приймаючі таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що при виконанні рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.04.2020, з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2020 у справі № 620/1403/19, відповідачем було протиправно обмежено пенсію позивача максимальним розміром в десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Крім того, суд зазначив, що відповідач всупереч рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.04.2020 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2020 провів виплату пенсії ОСОБА_1 з обмеженням, а саме з урахуванням максимального розміру пенсії 17120,00 грн., тобто вказане рішення та постанова повністю не виконані, виплата пенсії ОСОБА_1 не проведена з нарахованого пенсійним органом загального розміру пенсії.

Водночас, судом було враховано, що до звернення з позовом у цій справі позивач подав у справі № 620/1403/19 заяву в порядку ст. 383 КАС України, але постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2020 відмолено в задоволенні такої заяви правовідносини, які виникли на підставі здійсненого перерахунку/виплати пенсії на виконання рішення суду, які не були предметом розгляду по суті спору та судом не розглядались (правовідносини між позивачем та ГУ ПФУ в Чернігівській області з приводу обмеження розміру його пенсії виникли поза межами правовідносин, що були предметом судового розгляду у справі), можуть бути предметом оскарження дій/бездіяльності відповідача у новому спорі.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог відповідач зазначає, що законодавством передбачено обмеження пенсій максимальним розміром і відповідні законодавчі норми є чинними та неконституційними не визнавалися.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що судом першої інстанції було ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2021 відкрито провадження за цією апеляційною скаргою, учасникам справи встановлено строк на подачу відзиву, та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, наводячи доводи, аналогічні тим, що викладені в її позові.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів цієї справи, з грудня 2003 року позивач перебуває на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУ ПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію по 3 групі інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.04.2020 у справі № 620/1403/19 було:

- зобов`язано ГУ ПФУ в Чернігівській області здійснити перерахунок розміру пенсійного забезпечення позивача, починаючи з 01.01.2018 на підставі довідки про його грошове забезпечення від 18.04.2019, надісланої 23.04.2019 Чернігівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки;

- зобов`язано ГУ ПФУ в Чернігівській області здійснити позивачу перерахунок пенсії з 05.03.2019, з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, та виплату, з урахуванням виплачених сум.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2020 вказане судове рішення:

- в частині визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо зменшення позивачу розміру пенсії з 05.03.2019 за рахунок виплати 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 та зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області здійснити позивачу перерахунок пенсії з 05.03.2019 з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, та виплату, з урахуванням виплачених сум змінено в резолютивній частині;

- викладено абзац третій та п`ятий резолютивної частини рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року в наступних редакціях:

«Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо зменшення ОСОБА_1 розміру пенсії з 05.03.2019 по 03.09.2019 (включно) за рахунок виплати 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 05.03.2019 по 03.09.2019 (включно) з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум».

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року залишено без змін.

Таке судове рішення набрало законної сили 09.07.2020.

На виконання вищезазначених рішень судів ГУ ПФУ в Чернігівській області здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 на підставі довідки про грошове забезпечення від 18.04.2019, надісланої 23.04.2019 Чернігівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, з 05.03.2019 по 03.03.2019 (включно), з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 05.03.2018. Різниця пенсії на виконання вказаних судових рішень за період з 01.01.2018 по 31.07.2020 складає 129684,12 грн. Частину цієї суми в розмірі 5131,37 грн виплачено позивачу у серпні 2020 року. Різниця пенсії на виконання вищевказаних судових рішень в сумі 124552,75 грн включено до списків на виплату згідно Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».

При цьому, ГУ ПФУ в Чернігівській області при здійсненні перерахунку пенсію позивача було обмежено максимальним розміром в десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

У межах справи № 620/1403/19 ОСОБА_1 було подано заяву в порядку ст. 383 КАС України, в якій він просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (надалі також ГУ ПФУ в Чернігівській області), вчинені на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.04.2020 по справі № 620/1403/19 щодо обмеження пенсії заявника максимальним розміром;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області з 01.01.2018 здійснити перерахунок та виплату пенсії в розмірі розрахованого відповідно до довідки Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 18.04.2019 №ФЧ51973 та з врахуванням встановлених законодавством України надбавок без обмеження максимального розміру пенсії, нарахувати заборгованість пенсії за період починаючи з 01.01.2018. Заява мотивована тим, що на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.04.2020 по справі № 620/1403/19 ГУ ПФУ в Чернігівській області на підставі довідки про грошове забезпечення заявника від 18.04.2019, проведено розрахунок пенсійного забезпечення у розмірі 38862,16 грн, однак відповідно до розрахунку виплата заявнику пенсійного забезпечення проведено з обмеженням, а саме з урахуванням максимального розміру пенсії 17120,00 грн.

25.08.2020 Чернігівським окружним адміністративним судом у вказаній справі № 620/1403/19 винесено окрему ухвалу, якою:

- заяву ОСОБА_1 задоволено;

- визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Чернігівській області, вчинені на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.04.2020 по справі № 620/1403/19 щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром;

- зобов`язано ГУ ПФУ в Чернігівській області з 01.01.2018 здійснити перерахунок та виплату пенсії в розмірі відповідно до довідки Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 18.04.2019 № ФЧ51973 та з урахуванням встановлених законодавством України надбавок без обмеження максимального розміру пенсії, нарахувати заборгованість пенсії за період починаючи з 01.01.2018.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2020 ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року скасовано, прийнято нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 подану, в порядку ст. 383 КАС України, про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вчинених на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.04.2020 по справі № 620/1403/19 залишено без задоволення.

При цьому, у вказаній постанові Шостим апеляційним адміністративним судом зазначено, що правовідносини, які виникли на підставі здійсненого перерахунку/виплати пенсії на виконання рішення суду, які не були предметом розгляду по суті спору та судом не розглядались (правовідносини між позивачем та ГУ ПФУ в Чернігівській області з приводу обмеження розміру його пенсії виникли поза межами правовідносин, що були предметом судового розгляду у справі), можуть бути предметом оскарження дій/бездіяльності відповідача у новому спорі.

У зв`язку з цим та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з новим позовом у цій справі.

Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII), «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VІ (далі - Закон № 3668-VІ).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частинами першою, третьою статті 43 Закону № 2262-XII у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 848-VIII від 24.12.2015 частину п`яту статті 43 доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VІІІ від 06.12.2016, який опублікований в газеті «Голос України» 27.12.2016 та відповідно до Прикінцевих положень набрав чинності з 01.01.2017, у частині сьомій статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Згідно зі ст. 2 Закону № 3668-VI (із змінами та доповненнями) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Податкового кодексу України, Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Висновки суду апеляційної інстанції.
Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що Законом України від 06.12.2016 № 1774-VIII норми частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII не відновлені, хоча й були фактично внесені зміни стосовно продовження періоду тимчасового обмеження максимального розміру пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 по справі № 127/4267/17, від 16.10.2018 по справі № 522/16882/17, від 31 січня 2019 у справі № 638/6363/17, від 15 квітня 2019 у справі №522/16973/17, від 08 серпня 2019 у справі №522/3271/17.

Крім того, згідно з висновками мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. № 4-рп/2016 (п. 7) Конституційний Суд України зауважує, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є "обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені" (частина друга статті 150 Конституції України). Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Основного Закону України).

Тож, як було правильно зазначено судом першої інстанції, обмеження максимального розміру пенсії, передбачені статтею 43 Закону № 2262-XII, не підлягають застосуванню при визначенні розміру пенсії.

Втім, зі змісту вищенаведених норм Закону № 3668-VI вбачається, що обмеження максимальним розміром пенсії не застосовується до пенсій, які призначені до набрання чинності цим законом, тобто до 01.10.2011.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачу пенсію призначено з 2003 року, а отже у відповідача на час виникнення спірних правовідносин не було достатніх правових підстав для обмеження її розміру на підставі вказаного Закону № 3668-VI.

Тож, доводи апелянта про те, що законодавством передбачено обмеження пенсій максимальним розміром і відповідні законодавчі норми є чинними та неконституційними не визнавалися, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані та безпідставні.

Аналізуючи всі доводи учасників справи, судова колегія також враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх правових підстав для задоволення позову в цій справі та вважає, що судом було повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на це, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року без змін.

Розподіл судових витрат.
Відповідно до статті 139 КАС України у суду відсутні підстави для здійснення перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 01 липня 2021 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Л.В. Губська

А.Г. Степанюк