Справа № 640/6365/21
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2021-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2021 року м. Київ № 640/6365/21
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до третя особаКиївського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві
провизнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідач), в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови ОСОБА_1 у виготовленні оновлених довідок про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у м. Києві № 598 від 23 червня 2020 року; зобов`язати Київський міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки вчинити наступні дії: виготовити оновлені довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 на підставі наданої Київському міському територіальному центру комплектування та соціальної підтримки довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у м. Києві № 598 від 23 червня 2020 pоку, з врахуванням наступних видів грошового забезпечення: з 01 січня 2018 року по 16 липня 2018 року включно на підставі довідки Територіального управління Державної адміністрації у м. Києві від 23 червня 2020 року за № 598, виходячи з посадового окладу 17 620.00 грн., окладу за військове звання (підполковник юстиції) - 1 410.00 грн., процентної надбавки за вислугу років 45% - 8 563.50 грн., середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці - 8 682.29 грн., з 17 липня 2018 року по 31 грудня 2018 року включно на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві від 23 червня 2020 року за № 598, виходячи з посадового окладу 44 050.00 грн., окладу за військове звання (підполковник юстиції) - 1 410.00 грн., процентної надбавки за вислугу років 45% - 20 457.00 грн., середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці - 8 682.29 грн., з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року включно на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві від 23 червня 2020 р. за № 598, виходячи з посадового окладу 60 031.00 грн., окладу за військове звання (підполковник юстиції) - 1 410.00 грн., процентної надбавки за вислугу років 45% - 27 648.45 грн., середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці - 8 682.29 грн., з 01 січня 2020 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві від 23 червня 2020 р. за № 598, виходячи з посадового окладу 78 825.00 грн., окладу за військове звання (підполковник юстиції) - 1 410.00 грн., процентної надбавки за вислугу років 45% - 36 105.75 грн., середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці - 8 682.29 грн.; направити вказані довідки до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за адресою: 04053, м. Київ, вул. Бульварно - Кудрявська, 16; стягнути на користь позивача судовий збір.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач протиправно відмовив у складенні та направленні довідок до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві для перерахунку позивачу пенсії у відповідності до вимог законодавства як військовому пенсіонеру у зв`язку зі зміною розміру грошового забезпечення.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та залучено до участі у страві в процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві.
У письмових поясненнях Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві заперечувало проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що перерахунок пенсії позивача проведено на підстав постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103. Після вказаної дати Кабінетом Міністрів України рішення про перерахунок пенсії не приймалось.
У відзиві на позов представник відповідача вказує, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 було виготовлено та направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.
Позивач отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ.
В лютому 2021 року представник позивача звернувся до Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою, в якій просив скласти довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії на підставі наданої Київському міському територіальному центру комплектування та соціальної підтримки довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві №598 від 23 червня 2020 року за посадою судді районного суду м. Києва, що складаються з наступних видів грошового забезпечення: з 01 січня 2018 року по 16 липня 2018 року включно на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві від 23 червня 2020 року за № 598, виходячи з посадового окладу 17 620.00 грн., окладу за військове звання (підполковник юстиції) - 1 410.00 грн., процентної надбавки за вислугу років 45% 8 563.50 грн., середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці 8 682.29 грн.; з 17 липня 2018 року по 31 грудня 2018 року включно на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві від 23 червня 2020 року за № 598, виходячи з посадового окладу 44 050.00 грн., окладу за військове звання (підполковник юстиції) - 1 410.00 грн., процентної надбавки за вислугу років 45% 20 457.00 грн., середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці 8 682.29 грн.; з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року включно на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві від 23 червня 2020 року за № 598, виходячи з посадового окладу 60 031.00 грн., окладу за військове звання (підполковник юстиції) - 1 410.00 грн., процентної надбавки за вислугу років 45% 27 648.45 грн., середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці 8 682.29 грн.; з 01 січня 2020 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві від 23 червня 2020 року за № 598, виходячи з посадового окладу 78 825.00 грн., окладу за військове звання (підполковник юстиції) - 1 410.00 грн., процентної надбавки за вислугу років 45% 36 105.75 грн., середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці 8 682.29 грн.
Листом Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 23 лютого 2021 року №ВСЗ/1216 позивача повідомлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі по тексту - Постанова №103) був проведений перерахунок пенсії осіб, звільнених з військової служби, з 01 березня 2018 року з урахуванням норм постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704. Оскільки списків для перерахунку пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення від Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві не надходили, у відповідача підстав для складання та надання довідок про розмір грошового забезпечення, з урахуванням копії довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві, не має.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ.
Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно із частиною 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина 3 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII).
Так, статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Процитована норма статті 43 Закону міститься в розділі V «Обчислення пенсії», тобто в загальному розділі, та безпосередньо визначає складові грошового забезпечення для обчислення пенсій. При цьому під обчисленням слід розуміти процес отримання результату за допомогою дій над числами, кожне з яких є конкретним цифровим вираженням розміру складових грошового забезпечення.
Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 826/3858/18.
Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, згідно із якою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Отже, Кабінету Міністрів України надано право на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розміри складових грошового забезпечення для такого перерахунку.
Кабінет Міністрів України постановою від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393» затвердив Порядок № 45.
Пунктом 1 Порядку №45 передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Абзацом 1 пункту 5 Порядку № 45 в редакції постанови № 103 передбачено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.
При цьому у Додатку 2 до Порядку № 45 міститься форма довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яку постановою № 103 було викладено в новій редакції, в якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення).
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, в адміністративній справі № 826/3858/18, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45.
Суд зазначає, що в компетенцію Уряду входить прийняття, зміна чи припинення дії Порядку № 45.
Проте, зміни внесені постановою №103, зокрема до додатку 2 до Порядку № 45, в якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, були визнані судом протиправними та нечинними, відтак з 05 березня 2019 року - дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/3858/18 діє редакція додатку 2 до Порядку № 45, яка діяла до зазначених змін.
Водночас алгоритм дій, який повинні вчинити, зокрема Головні управління Пенсійного фонду України в місті Києві та Київський міський територіальний центр комплектуючих та соціальної підтримки у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 постанови № 103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45 не змінився.
Зокрема, на час звернення позивача до відповідача із заявою про видачу оновленої довідки про розміри його грошового забезпечення пункт 3 Порядку № 45 передбачав, що на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.
Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.
Так, питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1 зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за №135/13402 (далі Порядок 3-1).
Відповідно до пункту 23 Порядку №3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону № 2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.
Згідно з пунктом 24 Порядку №3-1 про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону № 2262-ХІІ уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.
Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган Пенсійного фонду України.
Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема у постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2014 року у справі № 21-484а13 та у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 553/3619/16-а.
Як було зазначено вище, 30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704, яка набрала чинності 01 березня 2018 року та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Таким чином, з 05 березня 2019 року - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/3858/18 виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, оскільки з цієї дати позивач має право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановою № 704 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ та статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII.
Разом з цим, до моменту отримання належної довідки від Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки у пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку пенсії позивача.
Відповідно до пункту 4 Постанови № 704 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму, працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14.
Наказом Міністерства оборони України від 01 березня 2018 № 90 встановлено тарифні розряди за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України (далі - Наказ № 90).
У додатках 1-22 до Наказу № 90 визначені основні типові посади та основні посади осіб офіцерського складу Збройних Сил України, до відповідних тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України.
Проте, у цих додатках відсутня посада військового судді, з якої позивача було звільнено з військової служби.
Одночасно, суд звертає увагу, що у період здійснення позивачем правосуддя на посаді судді військового суду особливості статусу військових суддів визначались Законом України «Про судоустрій в Україні» від 07 лютого 2002 року № 3018-III.
Так, статтею 63 Закону України «Про судоустрій в Україні» від 07 лютого 2002 року № 3018-III було передбачено, що судді військових судів перебувають на військовій службі і входять до штатної чисельності Збройних Сил України.
Військові звання суддям військових судів присвоюються Президентом України за поданням Голови Верховного Суду України, якщо інше не встановлено законом. Строки та порядок присвоєння військових звань, порядок звільнення з військової служби суддів визначаються законом.
Військовий суддя крім здійснення правосуддя не може залучатися до виконання інших обов`язків військової служби.
За змістом статті 123 Закону України «Про судоустрій в Україні» від 07 лютого 2002 року № 3018-III розмір заробітної плати (грошового забезпечення) судді повинен забезпечувати його фінансову незалежність, визначається відповідно до закону про статус суддів та інших нормативно-правових актів щодо умов оплати праці суддів і не може бути зменшений.
Відповідно до частини 3статті 44 Закону України від 15 грудня 1992 року №2862-XII «Про статус суддів» (чинного на час виходу позивача на пенсію) грошове утримання судді військового суду складається з посадового окладу, окладу за військове звання, доплат за кваліфікаційний клас судді та за вислугу років військовослужбовця.
Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, відповідно до якого довідки про розмір грошового забезпечення надаються уповноваженими структурними підрозділами тієї силової структури, з якої особа звільнялась з військової служби.
Законом України від 15 травня 2018 року № 2415-VIII «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» внесено зміни до Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», зокрема в абзаці 2 пункту 3 розділу ІІ слово та цифри "1600 гривень" замінено словами та цифрами "прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017". Таким чином, дію цього Закону поширено на правовідносини, що виникли до набрання чинності цим нормативно-правовим актом, а саме: починаючи з 01 січня 2017 року.
Отже, посадовий оклад суддів встановлюється, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому, саме з 01 січня 2018 року зміна грошового утримання судді, є підставою для проведення перерахунку раніше призначеної пенсії позивачу.
Так, матеріалами справи підтверджено, що наказом Міністра оборони України від 29 вересня 2010 року №1036 позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом «г» частини сьомої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та в подальшому наказом голови Військового місцевого суду Київського гарнізону від 28 грудня 2010 року позивач був виключений із списків військовослужбовців зазначеного суду, знятий з усіх видів грошового забезпечення та направлений для зарахування на військовий облік.
Таким чином, на день звільнення з військової служби позивач обіймав посаду судді військового місцевого суду Київського гарнізону.
В подальшому, постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» № 3832-VI від 06 жовтня 2011 року позивача обрано на посаду судді Святошинського районного суду міста Києва.
Як вбачається з Довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у місті Києві № 598 від 23 червня 2020 року, посадовий оклад судді місцевого суду становить: з 01 січня 2018 року 17 620 грн.; з 01 серпня 2018 року 44 050,00 грн.; з 01 січня 2019 року - 60 031,00 грн.; з 01 січня 2020 року 78 825.00 грн.
Отже, відповідач при оформленні довідки про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії останнього зобов`язаний був врахувати розмір посадового окладу судді місцевого суду, визначений у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України у м. Києві № 598 від 23 червня 2020 року.
Відповідно до частин 1,2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16 вересня 1996 року, в якому зазначено, що якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.
Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.
Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Одночасно суд наголошує, що відповідно до пункту 5 Порядку №45 для перерахунку пенсій грошове забезпечення враховується у розмірі, встановленому за відповідною посадою (посадами), в межах визначеної законодавством максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з урахуванням, зокрема, щомісячні надбавки, доплати та підвищення, конкретні розміри яких за відповідними посадами (категоріями) установлені Кабінетом Міністрів України - у зазначених розмірах на момент виникнення права на перерахунок.
Враховуючи викладене, суд вважає, що відмова Київського міського територіального центру комплектуючих та соціальної підтримки щодо підготовки та надання до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві оновлених довідок про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у м. Києві № 598 від 23 червня 2020 року є неправомірною, а тому відповідача належить зобов`язати скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві оновлені довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 на підставі наданої Київському міському територіальному центру комплектування та соціальної підтримки довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в місті Києві № 598 від 23 червня 2020 pоку із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, у розмірах встановлених за відповідною посадою.
Відповідно до статті 43 Закону №2262-ХІІ та абзацу 3 пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, при значення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей пенсії особам, які мають право па пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати. підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок па загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби перед звільненням.
З системного аналізу викладеного вбачається, що середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці враховується виключно при призначенні пенсії, отже позов в частині зобов`язання відповідача виготовити оновлені довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 на підставі наданої Київському міському територіальному центру комплектування та соціальної підтримки довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у м. Києві № 598 від 23 червня 2020 pоку, з врахуванням середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці, задоволенню не підлягає.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем надано суду достатні документальні докази, якими підтверджується протиправність відмови відповідача надати до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві оновлену довідку про розмір грошового забезпечення позивача на підставі наданої Київському міському територіальному центру комплектування та соціальної підтримки довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в місті Києві № 598 від 23 червня 2020 pоку із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.
Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправним дії Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови у підготовці та надані до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві оновлених довідок про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у м. Києві № 598 від 23 червня 2020 року.
Зобов`язати Київський міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві оновлені довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в місті Києві № 598 від 23 червня 2020 pоку із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених за відповідною посадою.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , адреса для листування АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки (04112, місто Київ, вулиця Парково-Сирецька, будинок 19, ) судовий збір в сумі 700 (сімсот) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко