Справа № 357/4212/21
Суддя: Ярмола О. Я.
Дата ухвалення: 2021-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/4212/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Ярмола О. Я. ,

при секретарі Кривенко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції в м.Біла Церква Управління патрульної у Київській області капрала поліції Ситник Світлани Юріївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на наступні обставини:

31.03.2021 року інспеторм батальйону патрульної поліції м.Біла Церква капралом Ситник С.Ю. було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП України, якою на позивача накладено штраф в розмірі 20400грн.

Вказану постанову позивач вважає незаконною, оскільки він дійсно знаходився біля свого автомобіля 31.03.2021року о 04. год. 30 хв. на подвір`ї свого будинку по адресі АДРЕСА_1 , але автомобілем не керував, так як був позбавлений права керування автомобілем. Насправді керував автомобілем в той день його знайомий ОСОБА_2 , а повертаючись з гостей автомобілем керувала його знайома ОСОБА_3 , яка і заїхала на подвір`я. Позивач вважає, що ПДР України він не порушував та просив суд скасувати вказану постанову та закрити адміністративну справу.

Ухвалою судді від 28.04.2021 року відкрито провадження у зазначеній справі. Постановлено проводити розгляд справи за правилами ст.286 КАС з повідомленням учасників справи відповідно до ст.268 КАС.(а.с.17).

01.07.2021 року у судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, за перечив свої пояснення, які надавав при складанні оскаржуваної постанови 31.03.2021р., просив позов задовольнити.

01.07.2021 року у судовому засіданні представник відповідача просив відмовити в позові, оскільки оскаржувану постанову було ухвалено з дотриманням встановленого законом порядку, вона є законною та обґрунтованою.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозапис події, прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 31.03.2021 року інспектором батальйону патрульної поліції м.Біла Церква капралом Ситник С.Ю. було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії /ЕАН № 399776 відповідно до якої гр. ОСОБА_1 було притягнено до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та піддано штрафу в розмірі 20400 грн.(а.с.4).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 31.03.2021 року об 04 год.31 хв. в м.Біла Церква по вул. Соборна 1/1 керував транспортним засобом ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому є таким, що позбавлений права керування, чим порушив п.2.1 ПДР.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано відеозапис з нагрудної камери поліцейського АІ000126 та відеозапис з відеореєстратора який знаходився в службовому автомобілі.

З матеріалів відеофіксації відеорегестратора та з відеозапису нагрудної камери працівниками поліції було встановлено особу водія який рухався по вул. Соборна 1/1, ним виявився ОСОБА_1 , позивач у справі, також було встановлено, що водій позбавлений права керування ТЗ.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивач не керував своїм автомобілем 31.03.2021 року о 04. год 30 хв., а водієм була його знайома ОСОБА_3 , яка заїхала на приватне подвір`я, також позивач не заперечує, що 31.03.2021 року він дійсно перебував в стані алкогольного сп`яніння.

З відзиву на позов слідує, що позивач керував своїм автомобілем ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 31.03.2021року, є зафіксованим керування ТЗ саме позивачем, а не будь-ким іншим, позивач вийшов з автомобіля, відкрив ворота та при цьому мав хитку ходу. Під`їхавши до автомобіля позивача, поліцейський звернувся до водія, однак той сів за кермо автомобіля та заїхав у подвір`я. Окрім позивача, в автомобілі ніхто не знаходився. У відзиві зазначено, що відповідач при розгляді адміністративної справи дотримався всіх вимог та порядку, роз`яснив позивачу права, пояснив причину і підставу зупинки. У присутності позивача було винесено постанову, було роз`яснено порядок оскарження цієї постанови та наслідки її невиконання, від підпису та від отримання копії постанови позивач на місці відмовився.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За невиконання вимог пунктів 2.1 Правил дорожнього руху передбачена адміністративна відповідальність згідно з частино четвертою статті 126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно з пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон)...;

Приписами пункту 2.4 Правил дорожнього руху України визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а)пред`явити для перевірки документи,зазначені впункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, зазначеного в постанові ЕАН № 399776, представником відповідача надано суду компакт-диск з записом з місця події.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису, що приєднаний до матеріалів справи, вбачається що позивач керував автомобілем, заїхав на подвір`я домоволодіння. Інспектор поліції підійшов до водіія та повідомив про вчинене ним правопорушення, запропонував надати посвідчення водія. Жодних інших осіб в автомобілі не спостерігалося, позивач виходив з авто зі сторони водія, давав пояснення, які повністю відмінні поясненням, наданим в судовому засіданні та викладеним в позовній заяві. Зокрема, позивач вказував, що його автомобілем 31.03.2021 року керували ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та брат ОСОБА_4 . При цьому, жодний із вказаних осіб не заявлений свідком по даній справі, та не вказаний свідком під час розгляду адміністративної спррави 31.03.2021р.

Позивач доводить свою позицію по справі власними поясненнями, які є протирічні. При цьому, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу в спростування позиції відповідача.

Твердження позивача з приводу того, що він не керував вищевказаним транспортним засобом, суд оцінює критично.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

З досліджених судом доказів вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поліцейським БПП в м. Біла Церква капралом поліції Ситник С.Ю. було з`ясовано всі обставини справи та накладено стягнення в розмірі, передбаченому санкцією частини 4 статті 126 КУпАП, що є співмірним виду та характеру вчиненого правопорушення. Відповідач діяв в межах і в спосіб передбачених Законом.

Враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

Оцінивши наведені позивачем доводи на підтвердження заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення, позивачем надано не було. Підтвердження наявності обставин, що виключають адміністративну відповідальність належними і допустимими доказами доведено не було.

Частиною третьою статтею 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП є обґрунтованою, у зв`язку з чим, слід відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

З урахуванням положень статті 139 КАС України, а також беручи до уваги те, що позовну заяву позивача залишено без задоволення, витрати позивача пов`язані зі сплатою судового збору слід залишити без відшкодування.

Керуючись ст. ст.6,10,19,90, 143,241-246,286 КАС України ПДР України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції в м.Біла Церква Управління патрульної у Київській області капрала поліції Ситник Світлани Юріївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- відмовити.

Апеляційні скарги на судове рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів.

Рішення надруковано 01.07.2021 року в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. Я. Ярмола