Справа № 815/4775/17
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4775/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Корой С.М.,

секретаря судового засідання Коняги С.М.,

за участю сторін:

представника позивача Яковенка І.М. (за довіреністю),

представника відповідача Шевченка І.А. (за довіреністю),

відповідача Риб`янець О.О. (згідно витягу з наказу),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , командира Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, визнання незаконними та скасування наказу № 117 від 02.06.2017 року, пункту 7 наказу №173 від 14.08.2017 року, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 у вересні 2017 року звернулася з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , командира Військової частини НОМЕР_1 , в якому просила:

- визнати протиправними дії командира Військової частини НОМЕР_1 , що виразилися у: непродовженні щорічної основної відпустки на кількість діб хвороби позивача; неоголошенні наказу про звільнення її з військової служби; недопущенні позивача до здачі в установлені строки посади; непроведенні повного розрахунку на день звільнення; порушенні законодавства України при виключенні її зі списків особового складу військової частини і направленні на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання;

- визнати незаконним і скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 2 червня 2017 року №117 в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу частини;

- визнати незаконним і скасувати пункт 7 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 14 серпня 2017 року №173 щодо виключення позивача зі списків особового складу.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначала, що відповідачем недотримано норм чинного законодавства стосовно продовження щорічної основної відпустки на кількість діб хвороби, неоголошенні наказу про звільнення, недопущенні до здачі посади та відсутності проведення повного розрахунку при звільненні позивача.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного суду від 23.04.2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року і постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції - Одеського окружного адміністративного суду.

Супровідним листом від 28.04.2019 року Верховним Судом справу №815/4775/17 направлено до Одеського окружного адміністративного суду.

07 травня 2020 року за вх. №17934/20 вказана адміністративна справа №815/4775/17 надійшла до Одеського окружного адміністративного суду та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд головуючому судді Корой С.М.

Ухвалою суду від 12.05.2020 року судом прийнято до провадження адміністративну справу №815/4775/17 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , командира Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, визнання незаконними та скасування наказу № 117 від 02.06.2017 року, пункту 7 наказу №173 від 14.08.2017 року та вирішено розглядати справу №815/4775/17 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 20.05.2020 року судом:

1) зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати до Одеського окружного адміністративного суду у десятиденний строк від дати отримання даної ухвали інформацію з доказами на її підтвердження щодо того чи:

- було ОСОБА_1 на день виключення її зі списків особового складу виплачено продовольче і речове забезпечення (із зазначенням дати здійснення розрахунку з ОСОБА_1 за продовольче і речове забезпечення);

- було здійснено ОСОБА_1 виплати 22 вересня 2017 року, 26 червня, 27 липня і 22 вересня 2017 року (із зазначенням виду виплати та її розміру, яка здійснена у відповідну дату);

- було ОСОБА_1 на момент виключення її зі списків особового складу оголошено наказ про її звільнення з військової служби від 26 квітня 2017 року №19 та чи вживалися відповідачами будь-які заходи з метою повідомлення ОСОБА_1 про вказаний наказ і наказ від 2 червня 2017 року №117 в частині виключення її зі списків особового складу.

- повідомляв начальник Національного військового медичного клінічного центру " ІНФОРМАЦІЯ_1 " військову частину НОМЕР_1 , командира Військової частини НОМЕР_1 про лікування ОСОБА_1 ;

- видавався Військовою частиною НОМЕР_1 наказ від 14 серпня 2017 року №173, яким би вирішувалося питання про виключення позивача зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1

2) зобов`язано Національний військово-медичний клінічний центр "Головний Військовий клінічний госпіталь" надати до Одеського окружного адміністративного суду у десятиденний строк від дати отримання даної ухвали інформацію з доказами на її підтвердження щодо того чи:

- повідомляв начальник Національного військово-медичного клінічного центру "Головний Військовий клінічний госпіталь" військову частину НОМЕР_1 , командира Військової частини НОМЕР_1 про лікування ОСОБА_1 ;

- перебувала ОСОБА_1 у період з 31 травня до 11 липня 2017 року на стаціонарному лікуванні у Національному військово-медичному клінічному центрі "Головний Військовий клінічний госпіталь" :

- видавався Національним військово-медичним клінічним центром "Головний Військовий клінічний ОСОБА_2 листок непрацездатності за період з 31 травня до 11 липня 2017 року.

Ухвалою суду від 20.05.2020 року призначено підготовче засідання по справі №815/4775/17 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , командира Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, визнання незаконними та скасування наказу № 117 від 02.06.2017 року, пункту 7 наказу №173 від 14.08.2017 року на 02.06.2020 року об 11 год. 00 хв. приміщенні Одеського окружного адміністративного суду за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 14, зала судових засідань №23 (2-й поверх).

29.05.2020 року (вх. №20616/20) від представника Військової частини НОМЕР_1 на виконання вимог ухвали суду від 20.05.2020 року до суду надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи разом із додатками, згідно переліку, наведеного у ній (т.2 а.с.129-138).

У заяві вказано, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 року №426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, поліцейських, осіб рядового та начальницького складу підрозділів Державної фіскальної служби, осіб рядового начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту» військовослужбовці офіцерського складу не забезпечуються продовольчим забезпеченням. Розрахунок речового забезпечення з позивачем був здійснений на підставі платіжного доручення від 21.09.2017 року № 956. 26 червня 2017 року було здійснено виплату грошової компенсації за піднайом житла за травень 2017 року, що підтверджується платіжним дорученням від 26.06.2017 року №605. 27 липня 2017 року було здійснено виплату грошової компенсації за піднайом житла за червень 2017 року, що підтверджується платіжним дорученням від 26.07.2017 року №700. 22 вересня було здійснено виплату речового забезпечення, що підтверджується платіжним дорученням від 21.09.2017 року №956. Шляхом телефонного зв`язку позивача було повідомлено про звільнення останньої з лав Збройних Сил України та рекомендовано було прибути до військової частини НОМЕР_1 для ознайомлення та отримання виписки з наказу про виключення зі списків особового складу вказаного військового формування, також для подальшого зняття з обліку з усіх служб військової частини. На вказані рекомендації ОСОБА_1 надала усну згоду та зобов`язалась прибути до військової частили. Однак, в обумовлений день ОСОБА_1 не прибула та на телефонний зв`язок не виходила. Повідомлення від начальника Національного військового медичного клінічного центру «Головного військового клінічного госпіталю» до військової частини НОМЕР_1 , не надходило. Крім того, військовою частиною НОМЕР_1 не було надано жодного направлення ОСОБА_1 на лікування (обстеження) до вказаного закладу та була відсутня інформація, щодо перебування позивача на стаціонарному лікуванні, що порушує вимоги ст. 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби збройних Сил України» щодо порядку стаціонарного лікування військовослужбовців поза розташуванням військової частини. B наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2017 року №173 не вирішувалось питання про виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Дане питання вирішувалось наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.06.2017 року №117. Разом з тим, військовою частиною НОМЕР_1 була надана довідка від 21.09.2017 року №350/303/2/982 про допущену механічну помилку під час відпрацюванні витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.06.2017 року №117. Вказана довідка міститься в матеріалах судової справи.

Ухвалою суду від 02.06.2020 року:

1) долучено до матеріалів справи заяву представника Військової частини НОМЕР_1 , яка надійшла до суду 29.05.2020 року за вх. №20616/20 разом із додатками, згідно переліку, наведеного у ній;

2) зобов`язано Національний військово-медичний клінічний центр "Головний Військовий клінічний госпіталь" надати до Одеського окружного адміністративного суду у десятиденний строк від дати отримання даної ухвали інформацію з доказами на її підтвердження щодо того чи:

- повідомляв начальник Національного військово-медичного клінічного центру "Головний Військовий клінічний госпіталь" військову частину НОМЕР_1 , командира Військової частини НОМЕР_1 про лікування ОСОБА_1 ;

- перебувала ОСОБА_1 у період з 31 травня до 11 липня 2017 року на стаціонарному лікуванні у Національному військово-медичному клінічному центрі "Головний Військовий клінічний госпіталь" :

- видавався Національним військово-медичним клінічним центром "Головний Військовий клінічний госпітальПарфьоновій Тетяні Сергіївні листок непрацездатності за період з 31 травня до 11 липня 2017 року.

3) продовжено строк підготовчого провадження у справі № 815/4775/17 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , командира Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, визнання незаконними та скасування наказу № 117 від 02.06.2017 року, пункту 7 наказу №173 від 14.08.2017 року на тридцять днів та відкладено підготовче засідання в даній адміністративній справі на 18.06.2020 року о 10 год. 00 хв.

18.06.2020 року (вх.№23312/20) від представника військової часини НОМЕР_1 до суду надійшло клопотання, в якому представник відповідача просить суд доручити збирання доказів, які витребовувались судом у Національного військово-медичного клінічного центру "Головний Військовий клінічний госпіталь" Київському окружному адміністративному суду

Ухвалою суду від 23.06.2020 року судом доручено Київському окружному адміністративному суду (01133, Київ, бульвар, Лесі Українки, 26; E-mail: ) допитати у якості свідка начальника Національного військово-медичного клінічного центру „Головний військовий клінічний госпіталь - Казмірчука Анатолія Петровича, визначено коло питань, які необхідно поставити свідку та зупинено провадження по справі №815/4775/17 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , командира Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, визнання незаконними та скасування наказу № 117 від 02.06.2017 року, пункту 7 наказу №173 від 14.08.2017 року до надходження відповіді на доручення.

За вх.№ЕП/10535/20 від Київського окружного адміністративному суду до суду надійшла ухвала від 07.07.2020 року про неможливість виконання судового доручення.

Ухвалою суду від 23.09.2020 року поновлено провадження по справі №815/4775/17 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , командира Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, визнання незаконними та скасування наказу № 117 від 02.06.2017 року, пункту 7 наказу №173 від 14.08.2017 року.

Ухвалою суду від 23.09.2020 року повторно зобов`язано Національний військово-медичний клінічний центр "Головний Військовий клінічний госпіталь" надати до Одеського окружного адміністративного суду у десятиденний строк від дати отримання даної ухвали інформацію з доказами на її підтвердження щодо того чи:

- повідомляв начальник Національного військово-медичного клінічного центру "Головний Військовий клінічний госпіталь" військову частину НОМЕР_1 , командира Військової частини НОМЕР_1 про лікування ОСОБА_1 ;

- перебувала ОСОБА_1 у період з 31 травня до 11 липня 2017 року на стаціонарному лікуванні у Національному військово-медичному клінічному центрі "Головний Військовий клінічний госпіталь" :

- видавався Національним військово-медичним клінічним центром "Головний Військовий клінічний госпітальПарфьоновій Тетяні Сергіївні листок непрацездатності за період з 31 травня до 11 липня 2017 року.

Ухвалою суду від 23.09.2020 року судом доручено Київському окружному адміністративному суду (01133, Київ, бульвар, Лесі Українки, 26; E-mail: ) допитати у якості свідка начальника Національного військово-медичного клінічного центру „Головний військовий клінічний госпіталь - ОСОБА_3 , визначено коло питань, які необхідно поставити свідку та зупинено провадження по справі №815/4775/17 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , командира Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, визнання незаконними та скасування наказу № 117 від 02.06.2017 року, пункту 7 наказу №173 від 14.08.2017 року до надходження відповіді на доручення.

20.10.2020 року за вх.№43656/20 до суду від Національного військово-медичного клінічного центру "Головний Військовий клінічний госпіталь" надано відповідь на доручення з додатками, згідно переліку (а.с.208-209).

У відповіді, яка надана за підписом начальника Національного військово-медичного клінічного центру „Головний військовий клінічний госпіталь - ОСОБА_3 , зазначено, що ОСОБА_1 дійсно в період з 31 травня до 11 липня 2017 року перебувала на лікуванні у Національному військово-медичному клінічному центрі "Головний військовий клінічний госпіталь", підтвердженням цього є медична картка хворого, яка зберігається в архіві центру; командира військової частини НОМЕР_2 , про госпіталізацію ОСОБА_1 , було повідомлено у встановленому порядку, але на даний час "Книгу обліку поштових карток за 2017 рік" знищено у зв`язку з закінченням строків зберігання; видача листа непрацездатності законодавством не передбачено.

16.04.2021 року (вх.№ЕП/10624/21) до суду надійшов електронний примірник ухвали Київського окружного адміністративного суду від 27.10.2020 року про неможливість виконання судового доручення.

При цьому ухвала Київського окружного адміністративного суду від 27.10.2020 року оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень лише 15.04.2021 року.

Для вирішення питання про можливість поновлення провадження по справі, судом призначено судове засідання на 20.05.2021 року.

Ухвалою суду від 20.05.2021 року поновлено провадження по справі №815/4775/17 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , командира Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, визнання незаконними та скасування наказу № 117 від 02.06.2017 року, пункту 7 наказу №173 від 14.08.2017 року.

Суд зазначає, що при прийнятті процесуальних рішень щодо збирання доказів, суд зважав на висновки, викладені у постанові Верховного суду від 23.04.2020 року по даній справі щодо обставин, які належить з`ясувати при розгляді справи №815/4775/17.

Ухвалою суду від 20.05.2021 року закрито підготовче провадження по справі № 815/4775/17 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , командира Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, визнання незаконними та скасування наказу № 117 від 02.06.2017 року, пункту 7 наказу №173 від 14.08.2017 року та призначено справу до судового розгляду на 10:00 год 16.06.2021 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник Військової частини НОМЕР_1 , командир Військової частини НОМЕР_1 у судовому засіданні 16.06.2021 року заперечували проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши вступне слово сторін та їх представників, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позов, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 проходила військову службу в Збройних Силах України на посаді начальника медичного пункту Військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 30 січня 2017 року №26-аг капітану ОСОБА_1 було наказано приступити до прийому справ та посади начальника медичної служби цієї частини, для чого створено відповідну комісію (т.1 а.с.41).

У зв`язку з неприйняттям нею справ та посади наказом від 24 лютого 2017 року №58-аг продовжено терміни для прийняття посади (до 28 лютого 2017 року) (т.1 а.с.42).

За клопотанням голови відповідної комісії та через небажання позивача приймати посаду наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 1 березня 2017 року №67-аг термін прийому-передачі посади було подовжено вдруге (до 7 березня 2017 року) (т.1 а.с.44).

Наказом від 7 березня 2017 року №78-аг вирішено провести службове розслідування стосовно невиконання ОСОБА_1 письмового наказу командира щодо прийому-передачі посади начальника медичної служби Військової частини НОМЕР_1 у терміни, визначені статтею 64 Статуту внутрішньої служби ЗС України (т.1 а.с.45-46).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 10 березня 2017 року №55 (пункт 22) до тимчасового виконання обов`язків начальника медичної служби було допущено ОСОБА_4 і вирішено вважати її такою, що прийняла справи і посаду (т.1 а.с.54).

19 квітня 2017 року військово-лікарська комісія Південного регіону затвердила постанову госпітальної військово-лікарської комісії про непридатність позивача до військової служби в мирний час та обмежену придатність у воєнний час.

ОСОБА_1 19 квітня 2017 року подала рапорт з клопотанням до вищестоящого командування про звільнення з військової служби в запас за станом здоров`я (т.1 а.с.36).

У матеріалах справи наявний наказ командира Військової частини НОМЕР_3 від 26 квітня 2017 року, згідно пункту 2 якого позивача як начальника медичного пункту Військової частини НОМЕР_1 звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я (т.1 а.с.37).

26 квітня 2017 року ОСОБА_1 вибула у чергову щорічну відпустку за 2017 рік (підтверджується відпускним квитком №50 від 26 квітня 2017 року) на 35 діб із зобов`язанням повернутися до військової частини 3 червня 2017 року (т.1 а.с.8).

31.05.2017 року військовою частиною НОМЕР_1 на ім`я позивача складено припис з пропозицією 02.06.2017 року вибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 для зарахування на військовий облік. У приписі визначено строк прибуття 03.06.2017 року.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 2 червня 2017 року №117 (пунктом 7) позивача виключено зі списків особового складу частини (т.1 а.с.38).

У відповідь на рапорт ОСОБА_1 від 2 серпня 2018 року (листи №350/303/9/138 від 15 серпня 2017 року і №350/303/2/843 від 16 серпня 2017 року) її було повідомлено про те, що вона була виключена із списків особового складу (т.1 а.с.11).

Разом з відповіддю ОСОБА_1 було направлено копію витягу з наказу командира про виключення її зі списків особового складу №173 від 14.08.2017 року (т.1 а.с.14).

Як пояснено представником ВЧ НОМЕР_1 в наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2017 року №173 не вирішувалось питання про виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Дане питання вирішувалось наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.06.2017 року №117. Разом з тим, військовою частиною НОМЕР_1 була надана довідка від 21.09.2017 року №350/303/2/982 про допущену механічну помилку під час відпрацюванні витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.06.2017 року №117.

Вказана довідка міститься в матеріалах судової справи (т.1 а.с.39).

Таким чином, з наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлено, що позивач виключена зі списків особового складу наказом від 2 червня 2017 року №117.

Як вказано відповідачем шляхом телефонного зв`язку позивача було повідомлено про звільнення останньої з лав Збройних Сил України та рекомендовано було прибути до військової частини НОМЕР_1 для ознайомлення та отримання виписки з наказу про виключення зі списків особового складу вказаного військового формування, також для подальшого зняття з обліку з усіх служб військової частини. На вказані рекомендації ОСОБА_1 надала усну згоду та зобов`язалась прибути до військової частили. Однак, в обумовлений день ОСОБА_1 не прибула та на телефонний зв`язок не виходила.

ОСОБА_1 з 31 травня 2017 року до 11 липня 2017 року (тобто, частково у період відпустки, яка тривала з 26 квітня до 2 червня 2017 року) знаходилася на лікуванні у клініці психіатрії Національного військового медичного клінічного центру "Головного Військового клінічного госпіталю", що підтверджується виписним епікризом №13983.

З наданої до суду копії виписки аркуша медичної картки стаціонарного хворого №13983 архівний номер 481 (т.2 а.с.209), судом встановлено, що з 31 травня 2017 року до 11 липня 2017 року позивач перебувала саме на стаціонарному лікуванні.

З наданих до суду доказів судом встановлено, що:

- 26 червня 2017 року було здійснено виплату грошової компенсації за піднайом житла за травень 2017 року, що підтверджується платіжним дорученням від 26.06.2017 року №605 (т.2 а.с.133-134);

- 26 липня 2017 року було здійснено виплату грошової компенсації за піднайом житла за червень 2017 року, що підтверджується платіжним дорученням від 26.07.2017 року №700 (т.2 а.с.135-136);

- 21 вересня 2017 року було здійснено виплату речового забезпечення, що підтверджується платіжним дорученням від 21.09.2017 року №956 (т.2 а.с.131-132).

Вважаючи дії командира Військової частини НОМЕР_1 , що полягають у: непродовженні щорічної основної відпустки на кількість діб хвороби позивача; неоголошенні наказу про звільнення її з військової служби; недопущенні позивача до здачі в установлені строки посади; непроведенні повного розрахунку на день звільнення; порушенні законодавства України при виключенні її зі списків особового складу військової частини і направленні на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання протиправними, а наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 2 червня 2017 року №117 в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу частини та пункт 7 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 14 серпня 2017 року №173 щодо виключення позивача зі списків особового складу незаконними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2, 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності; проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. №2232-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі Закон №2232-XII) відповідно до п.«б» ч.2 ст.26 якого звільнення зі служби військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, проводиться на підставах, передбачених частиною шостою з урахуванням випадків, визначених частиною восьмою цієї статті.

Згідно з п.«б» ч.6 ст.26 Закону №2232-XII контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби.

Частиною п`ятнадцятою статті 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року №2011-XII передбачено, що у разі звільнення військовослужбовців зі служби (крім звільнення через службову невідповідність, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, а також у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) та невикористання ними щорічної основної відпустки за їх бажанням надається невикористана відпустка з наступним звільненням їх зі служби. Датою звільнення військовослужбовця зі служби у такому разі є останній день відпустки.

Відповідно частини другої статті 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Пунктом 240 Положення №1153/2008 передбачено, що військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я. Рішення про дальше проходження військової служби військовослужбовцями, які визнані обмежено придатними до проходження військової служби в мирний час, приймає посадова особа, до чиєї номенклатури призначення належить посада, яку займає військовослужбовець на підставі відповідних клопотань. Після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформляються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.

Згідно пункту 241 цього Положення накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.

Приписами пункту 242 Положення №1153/2008 визначено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Частиною п`ятою статті 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей передбачено, що військовослужбовцям, які захворіли під час щорічної основної або щорічної додаткової відпустки, зазначена відпустка продовжується після одужання на кількість невикористаних днів цієї відпустки.

Відповідно до пунктів 8.11, 8.12 Інструкції №170 про вибуття військовослужбовців у відпустку, відкликання із щорічних основних відпусток у випадках, визначених пунктом 192-1 Положення №1153/2008, та їх повернення з відпустки оголошується в наказі командира військової частини по стройовій частині. Військовослужбовцям, які вибувають у відпустку, видаються відпускні квитки встановленого зразка.

Відповідно до ст. 260 Статуту внутрішньої служби, затвердженого Законом України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України» на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини. До лікувальних закладів хворі доставляються у супроводі фельдшера (санітарного інструктора).

У разі направлення на лікування поза розташуванням частини військовослужбовці повинні бути одягнені відповідно до пори року і мати при собі направлення, підписане командиром військової частини, медичну книжку, документ, який посвідчує особу, необхідні особисті речі, атестат на продовольство, довідку про травму (каліцтво, поранення, контузію) і медичну характеристику, а в разі вибуття на лікування за межі гарнізону - додатково атестат на речове і грошове забезпечення, проїзні документи до місця розташування лікувального закладу і назад.

Положеннями пункту 261 Статуту внутрішньої служби ЗС України визначено, що про всіх військовослужбовців, яких направлено на стаціонарне лікування поза частиною, начальник (командир) лікувального закладу (частини) зобов`язаний у той же день повідомити командирові частини, з якої ці військовослужбовці прибули. <…> Військовослужбовці, які захворіли в період відпустки або у відрядженні, на стаціонарне лікування направляються військовими комендантами або військовими комісарами.

Згідно пункту 262 цього Статуту начальник (командир) лікувального закладу (частини) зобов`язаний за 5 днів до виписки військовослужбовців повідомити про це командирові військової частини, з якої вони прибули. У день виписки військовослужбовцеві лікувальним закладом (частиною) видаються відповідні документи, і він самостійно (якщо не прибув супровідник з частини) направляється у військову частину, з якої прибув; після повернення до військової частини і доповіді безпосередньому командирові (начальникові) військовослужбовці направляються до медичного пункту частини, де здають медичні документи; інші документи здаються старшині роти.

Приписами пункту 2.3.4. Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року №402 визначено, що Центральна військово-лікарська комісія (далі ЦВЛК) має право, зокрема, направляти у військові лікувальні заклади на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо непроведення з ОСОБА_1 повного розрахунку на день виключення її зі списків особового складу, суд зазначає.

Приписами пункту 242 Положення №№1153/2008 передбачено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби визначає Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, яка прийнята відповідно до Постанови КМУ №1294, і затверджена наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 14 липня 2008 року за № 638/15329) (далі Інструкція №260).

Відповідно до довідки помічника командира з фінансово-економічної роботи-начальника фінансово-економічної служби майора ОСОБА_5 . ОСОБА_1 було виплачено грошове забезпечення.

Судом встановлено, що на день виключення позивача зі списків особового складу їй було виплачено грошове забезпечення, що підтверджується довідкою за підписом начальника фінансово-економічної служби майора ОСОБА_5 .

Однак пунктом 242 Положення №1153/2008 передбачено обов`язок військової частини на день виключення особи зі списків її особового складу забезпечити військовослужбовця не лише грошовим, а й продовольчим і речовим забезпечення.

Як вже встановлено судом 26 червня 2017 року позивачу було здійснено виплату грошової компенсації за піднайом житла за травень 2017 року, 26 липня 2017 року здійснено виплату грошової компенсації за піднайом житла за червень 2017 року, 21 вересня 2017 року здійснено виплату речового забезпечення.

В той же час, позивача виключено зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 02.06.2017 року.

Тобто, в порушення пункту 242 Положення №1153/2008 при виключенні позивача зі списків її особового складу, ОСОБА_1 не було здійснено відповідну компенсацію.

Вказане, на думку суду, є свідченням протиправності дій Військової частини НОМЕР_1 , що полягають у не проведенні повного розрахунку з ОСОБА_1 на день її звільнення при виключенні зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Крім того, як вже встановлено судом ОСОБА_1 у період з 31 травня до 11 липня 2017 року знаходилася на лікуванні у клініці психіатрії Національного військового медичного клінічного центру "Головного Військового клінічного госпіталю", що підтверджується виписним епікризом №13983.

Так, приписами пунктів 261, 262 вказаного Статуту передбачено, що про всіх військовослужбовців, яких направлено на стаціонарне лікування поза частиною, начальник (командир) лікувального закладу (частини) зобов`язаний у той же день повідомити командирові частини, з якої ці військовослужбовці прибули. Також начальник (командир) лікувального закладу (частини) зобов`язаний за 5 днів до виписки військовослужбовців повідомити про це командирові військової частини, з якої вони прибули.

З аналізу вказаних пунктів Статуту внутрішньої служби ЗС України випливає, що цими нормами визначено, зокрема, обов`язок начальника (командира) лікувального закладу при направленні військовослужбовців на стаціонарне лікування поза частиною повідомити командира військової частини, з якої він прибув, про таке лікування. Тобто викладені вимоги пунктів 261, 262 цього Статуту не можуть бути порушені військовослужбовцем, оскільки встановлюють порядок дій командирів лікувальних закладів.

Окрім вказаного, положеннями пункту 261 Статуту внутрішньої служби ЗС України також передбачено, що військовослужбовці, які захворіли в період відпустки, на стаціонарне лікування направляються військовими комендантами або військовими комісарами.

Разом з тим чинним законодавством передбачено і право ЦВЛК направляти у військові лікувальні заклади на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, що і було здійснено у випадку позивача.

В силу частини п`ятої статті 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей військовослужбовцям, які захворіли під час щорічної основної відпустки, зазначена відпустка продовжується після одужання на кількість невикористаних днів цієї відпустки.

З аналізу вказаних норм випливає, що обов`язковою умовою, яка повинна існувати для можливості продовження відпустки військовослужбовцю є його хвороба, що повинно бути підтверджено відповідними документами (листок непрацездатності або інші документи, визначені Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13 листопада 2001 року №455).

Водночас підставою для повідомлення командиром лікувального закладу командира військової частини про проходження військовослужбовцем лікування є саме стаціонарне лікування.

Так, судом встановлено, що позивач перебувала у період з 31 травня до 11 липня 2017 року на стаціонарному лікуванні.

Як зазначено у відповіді за підписом начальника Національного військово-медичного клінічного центру „Головний військовий клінічний госпіталь - ОСОБА_3 , ОСОБА_1 дійсно в період з 31 травня до 11 липня 2017 року перебувала на лікуванні у Національному військово-медичному клінічному центрі "Головний військовий клінічний госпіталь", підтвердженням цього є медична картка хворого, яка зберігається в архіві центру; командира військової частини НОМЕР_2 , про госпіталізацію ОСОБА_1 , було повідомлено у встановленому порядку, але на даний час "Книгу обліку поштових карток за 2017 рік" знищено у зв`язку з закінченням строків зберігання; видача листа непрацездатності законодавством не передбачено.

З урахуванням вищевикладеного, за умов перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 31 травня до 11 липня 2017 року, так як з 26.04.2017 року по 02.06.2017 року позивач перебувала у відпустці у відповідача був обов`язок продовжити зазначену відпустку після одужання на кількість невикористаних днів цієї відпустки.

Водночас, даний обов`язок у відповідача виник фактично вже після звільнення позивача, оскільки позивач знаходилась на стаціонарному лікуванні до 11 липня 2017 року.

Суд зазначає, що протягом усього строку розгляду даної адміністративної справи до суду так і не надано доказів на підтвердження повідомлення відповідача про перебування позивача на стаціонарному лікуванні.

Начальник Національного військово-медичного клінічного центру „Головний військовий клінічний госпіталь - ОСОБА_3 , якого на виконання доручень суду викликалось для допиту у якості свідка, показань як свідка, які є доказами в розумінні приписів КАС України не надано.

Також, вказаною особою навіть у листі наданому на виконання вимог ухвали суду не повідомлено посаду, прізвище, ім`я та по батькові особи, яку «було повідомлено у встановленому порядку.

Таким чином, суд не вбачає підстав для визнання протиправними дій командира Військової частини НОМЕР_1 , що полягають у непродовженні щорічної основної відпустки на кількість діб хвороби позивача.

В той же час, за вищевказаних обставин, оскільки позивача виключено зі списків особового складу ще у 2017 році, за відсутності об`єктивної можливості у інший спосіб відновити права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки тривалістю два календарні дні.

Щодо доводів позивача про те, що відбуття військовослужбовця у відпустку і виключення зі списків особового складу повинно здійснюватися одним наказом, то суд їх відхиляє, оскільки законодавством така вимога не встановлена.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправним і скасування пункту 7 наказу командира Військової частини від 14 серпня 2017 року №173, то суд зазначає.

У матеріалах справи наявна довідка від 21 вересня 2017 року, видана командиром Військової частини НОМЕР_1 , зі змісту якої випливає, що під час відпрацювання витягу з наказу від 2 червня 2017 року №117 відповідальним виконавцем було допущено механічну помилку, через яку ОСОБА_1 був виданий витяг з наказу про виключення її зі списків особового складу під помилковими реквізитами: від 14 серпня 2017 року №173.

Враховуючи викладене суд вважає, що наказу від 14 серпня 2017 року №173, яким би вирішувалося питання про виключення позивача зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , не видавався.

Вказані обставини підтверджені наявними в матеріалах справи доказами.

Щодо позовних вимог про не оголошення наказу про звільнення позивача з військової служби, суд зазначає.

Як встановлено судом, позивач 02.08.2017 року звернулась на адресу командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом в якому просила надати, крім іншого, витяг з наказу командира про виключення її зі списків особового складу частини.

На запит позивача, за вих.№350/303/9/138 від 15.08.2017 року та вих.№350/303/2/843 від 16.08.2017 року було повідомлено ОСОБА_1 про те, що вона була виключена із списків особового складу військової частини наказом командира військової частини НОМЕР_1 .

Разом з відповіддю позивачу було направлено копію витягу з наказу командира про виключення її зі списків особового складу частини.

Як вже встановлено судом, у матеріалах справи наявний наказ командира Військової частини НОМЕР_3 від 26 квітня 2017 року, згідно пункту 2 якого позивача як начальника медичного пункту Військової частини НОМЕР_1 звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я (т.1 а.с.37).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 2 червня 2017 року №117 (пунктом 7) позивача виключено зі списків особового складу частини (т.1 а.с.38).

Тобто позивача звільнено з військової служби наказом військової частини НОМЕР_3 .

Згідно пункту 241 цього Положення накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.

За вказаних обставин, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в цій частині.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій командира Військової частини НОМЕР_1 щодо недопущення позивача до здачі в установлені строки посади, то суд зазначає.

Згідно п. 9.1.4 та 9.1.5 Положення про військове (корабельне) господарства Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 року №300, зареєстрованим Міністерстві юстиції України 22.12.1997 року за №615/2419, для приймання та здавання посади встановлюється такі строки:

Начальника служби військової частини і з`єднання не більше 15 діб.

Іншим посадовим особам строк приймання і завдання справ і посади визначається старшим начальником (але не більше 10 днів).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.01.2017 року за №26-аг було визначено ОСОБА_1 прийняти посаду начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується копією наказу.

У зв`язку з неприйняттям справ та посади, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2017 року за №58-аг було продовжено терміни для прийому справ та посади, відповідно до наказу. Також було передбачено створення комісії для відсутності заангажованості та упередженістю під час прийняття посади, що підтверджується відомістю інструктажу членів комісії по прийому-передачі посади начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 .

У зв`язку з клопотанням голови комісії, через небажання приймати посаду ОСОБА_1 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.03.2017 року №67-аг термін прийому-передачі посади було подовжено вдруге.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.03.2017 року за №78-аг було визначено провести службове розслідування стосовно невиконання письмового наказу командира щодо прийому-передачі посади начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 у визначені ст. 64 Статуту внутрішньої служби терміни.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.03.2017 року за №55 було допущено до тимчасового виконання обов`язків начальника медичної служби, а також прийнято справи і посаду ОСОБА_4 .

За вказаних обставин, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в цій частині.

При розгляді даної адміністративної справи судом не встановлено порушень законодавства України при виключенні позивача зі списків особового складу військової частини і направленні на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до пункту d Декларації про майбутнє Європейського суду з прав людини від 26.04.2011 р.: Установити і зробити передбачуваними для всіх сторін публічні правила стосовно застосування статті 41 Конвенції, включаючи рівень справедливого відшкодування, котрого слід очікувати за різних обставин.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , командира Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, визнання незаконними та скасування наказу № 117 від 02.06.2017 року, пункту 7 наказу №173 від 14.08.2017 року є такою, що підлягає частковому задоволенню шляхом визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 , що полягають у не проведенні повного розрахунку з ОСОБА_1 на день її звільнення при виключенні зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки тривалістю два календарні дні.

Решта доводів сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

16.06.2021 року судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду та зазначено, що повний текст рішення суду буде виготовлений у строк, визначений ч.3 ст.243 КАС України.

Згідно з приписами ч.3 ст.243 КАС України залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Частиною 1 статті 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.6 ст. 120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 7, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , командира Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, визнання незаконними та скасування наказу № 117 від 02.06.2017 року, пункту 7 наказу №173 від 14.08.2017 року задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , що полягають у не проведенні повного розрахунку з ОСОБА_1 на день її звільнення при виключенні зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки тривалістю два календарні дні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 29.06.2021 року.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 );

Відповідачі - Військова частина НОМЕР_1 , командир Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Суддя С.М. Корой