Справа № 533/593/21
Суддя: Козир В. П.
Дата ухвалення: 2021-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

01.07.2021 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/593/21
Провадження № 2-а/533/5/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі головуючої судді Козир В.П., розглянувши у спрощеному письмовому позовному провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

18 червня 2021 року до Козельщинського районного суду Полтавської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, у якій позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову від 09.06.2021 серії ЕАН № 4324745 про накладення адміністративного стягнення, винесену інспектором батальйону № 1 роти № 4 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Курбаном Шакіром Техрановичем, відносно позивача за ч. 6 ст. 121 КУпАП і накладене на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Також прохав стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції сплачений судовий збір у розмірі 454, 00 грн.

У позовній заяві позивач просив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного письмового провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами без присутності позивача.

Процесуальні рішення у справі:

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 22 червня 2021 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей провадження, визначених ст. 286 КАС України, без виклику учасників справи на підставі матеріалів справи (у письмовому провадженні) на 01 липня 2021 року. Запропоновано відповідачеві надати докази фотофіксації правопорушення.

Відповідач Департамент патрульної поліції належним чином повідомлений про дату та місце судового розгляду, відзив на позовну заяву та докази фотофіксації правопорушення не надав.

За правилами частини четвертої статті 229 КАС України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, на підставі ч. 1, ч. 3, ч. 9 ст. 205, ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України судом здійснюється розгляд заяви без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та без участі сторін на підставі наявних у справі доказів у порядку письмового провадження.

Стислий виклад позицій сторін:

Обґрунтовуючи свій адміністративний позов позивач зазначав, що інспектором батальйону № 1 роти № 4 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Курбаном Шакіром Техрановичем неправомірно винесено відносно нього постанову про адміністративне правопорушення від 09.06.2021 серії ЕАН № 4324745 за ч. 6 ст. 121 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. Постанова складена в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздрукована за допомогою технічного пристрою.

Оскаржуваною постановою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом з напівпричепом …, в якого був неосвітлений номерний знак у темну пору доби, тобто за порушення п. 2.9 «в» ПДР.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відсутні жодні допустимі докази правопорушення, у постанові не зазначено відомості про технічні засоби, на які здійснювалась фото- чи відеофіксація, а також постанова винесена з порушенням передбаченої процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для визнання такої постанови протиправною та її скасування.

Крім того, ОСОБА_1 у позовній заяві зазначав, що інспектор виніс постанову без проведення належного розгляду справи та з позбавленням його гарантованих правових механізмів прав та захисту, а саме:

- без повідомлення його, як особи яка притягується до відповідальності, про розгляд адміністративної справи;

- без сповіщення його, про час і місце розгляду адміністративної справи, а також про особу, яка буде розглядати справу;

- без його присутності, оскільки постанова виносилась інспектором, зачинившись одноособово у службовому автомобілі;

- без повідомлення його про права та обов`язки, як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності;

- без складання акту перевірки технічного стану, який необхідно було скласти інспектору для підтвердження факту несправності ламп освітлення номерних знаків;

- без зазначення згідно ч. 3 ст. 283 КУпАП у графі 7 «До постанови додаються» оскаржуваної постанови відомостей щодо технічного засобу, яким мав би здійснюватися фото чи відеозапис.

Зазначені обставини, на думку позивача, підтверджують, що інспектором поліції всупереч положень КУпАП не проведено передбачених процедур та дій по розгляду справи про адміністративне правопорушення, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності право на об`єктивний та справедливий розгляд справи, та замість процедурного розгляду справи відбулося формальне вручення складеної за невідомих обставин постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Позивач не заперечував факту несправності однієї із двох ламп освітлення номерних знаків, однак наполягав на тому, що перед початком руху він перевірив справність всіх ламп освітлення, та об`єктивно він не міг передбачити, що під час руху виникне технічна несправність однієї з ламп освітлення заднього номерного знаку, та, відповідно, жодним чином не міг це виявити під час руху.

Наголошував на тому, що він керував автомобілем з належно освітленими номерними знаками із справною однією із двох ламп освітлення номерних знаків, перевірка несправності ламп освітлення номерного знаку інспектором під час зупинки не проводилась, акт перевірки несправності зазначених ламп не складався, отже, інспектором безпідставно притягнуто позивача до відповідальності, оскільки жодного правопорушення з його боку встановлено не було.

Відповідач свою позицію щодо заявленого адміністративного позову не висловив, відзив на позовну заяву не надав. На пропозицію суду надати докази фотофіксації правопорушення не відреагував та такі докази не надав.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За вимогами ч. 2-3 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Також відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових, електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Відповідно до ч. 1, 2, 4, 6 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим кодексом.Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Ухвалю Козельщинського районного суду Полтавської області від 22 червня 2021 року пропонувалось відповідачу надати до суду докази фотофіксації правопорушення, на які йшлося посилання як на доказ в оскаржуваній постанові.

Відповідач жодним чином на ухвалу суду не відреагував, будь-яких доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, - не надав.

Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки позивач стверджує, що жодного порушення правил дорожнього руху не вчиняв, так як керував автомобілем з належно освітленим номерним знаком та зі справною однією лампою освітлення номерних знаків, а відповідач не довів перед судом підставність винесеної інспектором поліції постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що є усі підстави для скасування постанови з таких підстав.

Згідно зі частинами 1, 3 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як убачається з підпункту «в» пункту 2.9. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Згідно зі частиною шостою статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знаку або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, тягне за собою накладення штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, вбачається, що ОСОБА_1 09 червня 2021 року, рухаючись по вулиці Перспективна, 115, у м. Знам`янка, керував автомобілем DAF XF 105.460, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом FRUEHAUF TF34T13RB, номерний знак НОМЕР_2 , у якого був неосвітленим номерний знак в темну пору доби, чим порушив п. 2.9 «в» ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП. Згідно даної постанови позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. У графі 7 оскаржуваної постанови зазначено, що до постанови додається «фотофіксація».

Суд повторює, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.

Між тим, до оскаржуваної постанови не додано жодних доказів (фото-, відеофіксації), а також пояснень свідків, що свідчили би про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності.

Ураховуючи те, що відповідачем не було надано до суду жодних належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що наявні підстави для скасування спірної у цій справі постанови.

Крім того, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п. 3 ч. 3 ст. 2 КАС України), суд має констатувати, що працівником поліції факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом, що повинен бути забезпечений для такого роду порушень правил дорожнього руху. Доказ фотофіксації, на який йде посилання у постанові, суду надано не було, та постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фотофіксацію правопорушення.

Отже, працівником патрульної поліції порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших доказів, які б підтверджували наявність або відсутність вини особи (показання свідків, фото-, відеофіксації тощо).

Суд погоджується також з доводами позивача, що посилання на конкретні докази повинні міститися саме у постанові про адміністративне правопорушення. У разі наявності доказів у вигляді фото- чи відеофіксації, відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

У разі відсутності у постанові відомостей про службовий сертифікований технічний пристрій, на який здійснювався фото або відеозапис, такі фото- чи відеоматеріали не можуть бути доказами по справі та доводити винуватість особи.

Всупереч зазначеним вимогам у графі 7 оскаржуваної постанови зазначено про фотофіксацію, однак не вказано відомості про технічний засіб, яким здійснювалася фотофіксація правопорушення.

Таким чином, при розгляді даної справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення правопорушення позивачем. У матеріалах справи такі підтвердження відсутні, є в наявності лише постанова про притягнення до відповідальності, що не дає підстав достеменно стверджувати про допущення позивачем порушень Правил дорожнього руху України в той день та час та у спосіб, що зазначені у постанові, оскільки зазначені твердження не знайшли обґрунтування під час розгляду справи.

Сама по собі постанова, правомірність якої оскаржується, не може розглядатись як доказ складу адміністративного правопорушення, за відсутності інших доказів, оскільки постанова є лише формою фіксації правопорушення, а не доказом його вчинення.

Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у своїй постанові 26.04.2018 по справі № 338/1/17, згідно якого саме по собі описання правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого порушення. Така постанова є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Отже, в порушення зазначених вище норм інспектором жодними допустимими доказами не доведено факт порушення позивачем правил дорожнього руху, і як наслідок безпідставно накладено адміністративне стягнення, що є підставою для скасування зазначеної постанови.

Разом з тим, суд відхиляє як підставу для скасування постанови аргументи позивача про неповідомлення йому прав та обов`язків як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки оскаржувана ним постанова містить застереження, засвідчене підписом позивача, про ознайомлення його з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. У разі не роз`яснення особі прав та обов`язків, передбачених чинним законодавством, на думку суду, така особа має право та можливість саме на місці вчинення правопорушення зазначити про це у постанові, або у окремих поясненнях. З огляду на те, що у п. 8 оскаржуваної постанови «Права за статтею 268 КУпАП та право оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено» міститься підпис особи, яку було притягнуто до адміністративної відповідальності, а не її застереження про відсутність такого факту, суд вважає, що ствердження позивача про позбавлення його права на захист є безпідставними.

Суд вважає безпідставним посилання позивача на Порядок здійснення контролю за технічним станом колісних транспортних засобів, затверджений наказом МВС України від 13.10.2008 № 534, який, на переконання позивача, зобов`язував поліцейського скласти Акт перевірки технічного стану колісного транспортного засобу, оскільки наказом МВС України від 12.10.2020 № 726, зареєстрованим у Мінюсті України 28.10.2020 за № 1061/35344, цей Порядок було визнано таким, що втратив чинність .

Разом з тим, пунктами 3 та 4 розділу VIII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853 (надалі Інструкція), застосування спеціальних пристроїв (приладів), за результатами контролю за допомогою яких складається Акт відповідності, передбачено як альтернативний спосіб контролю за відповідністю технічного стану транспортного засобу.

Так, у відповідності до пунктів 3 та 4 розділу VIII Інструкції контроль за відповідністю технічного стану транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, здійснюється поліцейським шляхом візуального (органолептичного) огляду елементів систем та механізмів такого транспортного засобу та/або перевірки їх працездатності і справності за допомогою спеціальних пристроїв (приладів), які сертифіковані та пройшли повірку відповідно до вимог, передбачених правилами, нормами та стандартами у сфері безпеки дорожнього руху.

Під час здійснення контролю за відповідністю технічного стану транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, поліцейському забороняється безпосередньо втручатися в складові частини транспортного засобу, які перевіряються, а саме, частково або повністю розбирати, регулювати або замінювати їх.

Поліцейський, який здійснює контроль за відповідністю технічного стану транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, у разі наявності технічної можливості застосовує під час контролю технічні прилади та засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засоби фото- і кінозйомки, відеозапису.

У разі застосування спеціальних пристроїв (приладів) за результатами контролю за відповідністю технічного стану транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, поліцейський складає Акт відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання (далі - Акт відповідності) (додаток 7) у двох примірниках, один з яких вручається водієві транспортного засобу.

Отже Інструкція передбачає альтернативні способи контролю:

1)візуального (органолептичного) огляду елементів систем та механізмів такого транспортного засобу;

та/або

2)перевірки їх працездатності і справності за допомогою спеціальних пристроїв (приладів), які сертифіковані та пройшли повірку відповідно до вимог, передбачених правилами, нормами та стандартами у сфері безпеки дорожнього руху.

Тільки за результатами другого способу контролю має обов`язково складатися Акт відповідності.

У разі ж застосування першого способу контролю у вигляді візуального (органолептичного) огляду елементів систем та механізмів такого транспортного засобу, на думку суду, мають бути надані інші належні та допустимі докази, перелік яких наведений у частині 1 ст. 251 КУпАП.

Посилання позивача на порушення порядку розгляду справи, що, на думку позивача, полягали у винесенні постанови без повідомлення його про час та місце розгляду адміністративної справи без його присутності, суд також вважає безпідставними з огляду на спрощений порядок розгляду справ у сфері безпеки дорожнього руху, що передбачений нормами КУпАП.

Так, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 258 КУпАП у справах, які віднесено до компетенції Національної поліції, постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення.

Аналогічна норма передбачена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 та зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, пунктом 2 розділу ІІІ якої передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Розгляд справи на місці вчинення правопорушення передбачає, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, присутня у певну дату та час у місці розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно неї уповноваженим працівником поліції. Підпис же особи на постанові без відповідних застережень безумовно, на думку суду, свідчить про те, що така постанова виносилась у присутності особи, що була притягнута до адміністративної відповідальності.

У той же час суд погоджується з аргументом позивача щодо недоведеності відповідачем факту порушення вимог, встановлених законодавством, до зовнішніх світлових приладів на транспортному засобі.

Так, дійсно, у відповідності до п. 6.1 ДСТУ 3649-2010, яким встановлено вимоги до зовнішніх світлових приладів, обов`язковою вимогою для усіх транспортних засобів є наявність ліхтаря освітлення номерного знаку білого кольору у кількості не менше ніж 1 (один).

Позивач стверджує, що він керував автомобілем із належно освітленим номерним знаком та зі справною одною лампою освітлення номерних знаків.

Оскільки протокол, зважаючи на скорочений порядок розгляду справ у сфері безпеки дорожнього руху, не складався; фото- та відеозаписи правопорушення відповідачем до суду не надані; відповідач не надав інформацію, яка б містила його реакцію на пояснення (заперечення) позивача щодо керування автомобілем з належно освітленим номерним знаком за допомогою щонайменше однієї справної лампи освітлення номерного знаку, суд вважає, що відповідачем не виконано обов`язок з доказування правомірності свого рішення у формі оскаржуваної постанови, як цього вимагає ч. 2 ст. 77 КАСУ.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що саме ненадання відповідачем жодного доказу на підтвердження вини позивача у вчиненні ним правопорушення у вигляді керування транспортним засобом, у якого був неосвітлений номерний знак, є підставою скасування оскаржуваної позивачем постанови. Відсутність будь-яких доказів на підтвердження вчинення особою адміністративного правопорушення, на думку суду, є самостійною підставою для скасування оскаржуваної у даній справі постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо буде встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, є недоведеним, а постанова від 09.06.2021 серії ЕАН № 4324745 підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Щодо вимог про визнання постанови протиправною, суд зазначає, що під час судового розгляду даної справи процедурних порушень під час складання постанови Інспектором батальйону № 1 роти № 4 УПП в Кіровоградській області ДПП Курбаном Ш.Т. судом не встановлено, а доводи позивача у цій частині є необґрунтованими. Скасування постанови про адміністративне правопорушення у судовому порядку за недоведеністю вини притягнутої до адміністративної відповідальності особи, не завжди свідчать про протиправність постанови.

Схожі правові висновки зробив Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а (п. 39, 40).

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

У відповідності до ч. 1-2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позивач просив суд визнати протиправною та скасувати постанову, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності. З вимогою про закриття справи про адміністративне правопорушення до суду одночасно не звертався. Разом з тим, керуючись ч. 2 ст. 9, п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, з метою ефективного захисту прав і інтересів позивача суд уважає за потрібне вийти за межі позовних вимог та, окрім скасування постанови, про що просить позивач, ухвалити рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Саме такий спосіб захисту, на думку суду, буде ефективним та достатнім для захисту та поновлення прав позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю, тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАСУ при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За розгляд позовної вимоги про оскарження постанови про адміністративне правопорушення позивач сплатив судовий збір у сумі 454 грн 00 коп. у відповідності до висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 (справа № 543/775/17).

Оскільки суд дійшов висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови, відповідно, сума судового збору у розмірі 454,00 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Ураховуючи вищевикладене, керуючись статтями 9, 73, 77, 139, 243-246, 250, 286 КАС України, ст. 121, 245, 251, 258, 280, 283, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову від 09.06.2021 серії ЕАН № 4324745, винесену Інспектором батальйону № 1 роти № 4 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Курбаном Шакіром Техрановичем, про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн на ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 121 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судовий збір у сумі 454,00 грн.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ).

Відповідач: Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: вулиця Федора Ернста, буд. 3, місто Київ, 03048; ідентифікаційний код: 40108646).

Повний текст рішення складено та підписано суддею 01 липня 2021 року.

Суддя В.П. Козир