Справа № 440/6390/20
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2021-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/6390/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю.,

за участю:

секретаря судового засідання Куць А.С.,

представника позивача Гриценко С.В.

представника відповідача Станіславського Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРОЛІЯ" до Офісу великих платників податків ДПС про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

05 листопада 2020 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРОЛІЯ" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДПС про скасування податкового повідомлення-рішення № від 24.09.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що правомірно відобразив в обліку формування собівартості виготовленої продукції із врахуванням сировинних втрат, вартості лушпиння соняшника, переданого підряднику, вартості вітаміну С, переданого працівникам підприємства, а також не вніс вартість вказаних втрат, товарів до власних податкових зобов`язань. Тому приймаючи податкове повідомлення - рішення № від 20.09.2020 року відповідач діяв не на підставі та не у спосіб визначений Податковим кодексом України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.11.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 року за клопотанням представника відповідача вирішено проводити розгляд справи в режимі відеоконференції.

14.12.2020 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позову заперечував, зазначивши, що оскільки згідно з наданими до перевірки документів, сировину (соняшник) втрачено, така сировина не може бути використана у подальших (дохідних) операціях підприємства пов`язаних із господарською діяльністю, а отже підлягає оподаткуванню відповідно до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України. Також вказав про недотримання позивачем обов`язку виписки відповідних податкових накладних і формування податкових зобов`язань з податку на додану вартість при здійсненні операцій з передачі товару - лушпиння соняшника підряднику за умовами договору підряду і вітаміну С працівникам підприємства.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 року продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів.

28.01.2021 року від представника позивача до суду надійшли заперечення на відзив, в яких останній зазначив, що ТОВ "Укролія" правомірно відобразило в обліку формування собівартості виготовленої продукції із врахуванням сировинних втрат та вартості переданого підряднику лушпиння соняшника, а також не внесло відповідні суми до податкових зобов`язань, так як вони відображені в платі за послугу і в калькуляції собівартості. Відокремлення та оподаткування сировинних втрат підрядника і вартості лушпиння переданого для виготовлення пари, що використовується у виробничому процесі при виконання підрядником своїх зобов`язань за договором в обліку замовника, буде подвійним оподаткуванням і суперечитиме нормам ведення бухгалтерського та податкового обліку.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судових засіданнях заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував та просив у позові відмовити у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

З матеріалів справи встановлено, що ТОВ "Укролія" зареєстровано в якості юридичної особи 25 червня 2001 року за №0000060, включено до ЄДРПОУ код 31577685 /а.с. 10-17/.

Відповідно до наказу Офісу великих платників податків ДПС від 22.07.2020 року №7971 та направлень напроведення перевірки від 28.07.2020 року №390,391 було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Укролія" () з питання відповідності формування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн по декларації з податку на додану вартість за травень 2020 року.

За результатами перевірки складено Акт №1010/28-10-42-03/31577685 від 21.08.2020 року /а.с. 18-34/, за висновками якого встановлено порушення ТОВ "Укролія", зокрема,: п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ, що призвело до відсутності реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:

- зведеної податкової накладної на суму товарів, що не призначаються для використання в господарській діяльності на загальну суму ПДВ 529709,85 грн;

- податкової накладної на постачання лушпиння в адресу ТДВ «Укроліяпродукт» () у кількості 774 389 кг на суму ПДВ 129322,96 грн.

ТОВ "Укролія" подано заперечення на Акт №1010/28-10-42-03/31577685 від 21.08.2020 року, за результатами розгляду яких, висновки акту в частині визначення порушень позивачем положень п. 201.1 ст. 201 ПК України залишені без змін /а.с. 59-67/.

На підставі висновків Акту №№1010/28-10-42-03/31577685 від 21.08.2020 року контролюючим органом 24 вересня 2020 року прийняте податкове повідомлення-рішення №, згідно з яким сума завищення бюджетного відшкодування становить 659032,00 грн, штрафні санкції - 322757,86 грн /а.с. 68/.

Позивач не погоджуючись із вищевказаним податковим повідомленням-рішенням, звернувся до суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України".

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України, в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України зазначено, що розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Відповідно до підпунктів 16.1.2, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (пункт 36.1 статті 36 ПК України).

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Пунктом 185.1 статті 185 ПК України зазначено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з підпунктом "г" пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.7 статті 201 ПК України зазначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV, в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин) бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; внутрішньогосподарський (управлінський) облік - система збору, обробки та підготовки інформації про діяльність підприємства для внутрішніх користувачів у процесі управління підприємством; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку - нормативно-правовий акт, яким визначаються принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності підприємствами (крім підприємств, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність за міжнародними стандартами фінансової звітності та національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку в державному секторі), розроблений на основі міжнародних стандартів фінансової звітності і законодавства Європейського Союзу у сфері бухгалтерського обліку та затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; фінансова звітність - звітність, що містить інформацію про фінансовий стан та результати діяльності підприємства; витрати - зменшення економічних вигод у вигляді зменшення активів або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками); доходи - збільшення економічних вигод у вигляді збільшення активів або зменшення зобов`язань, яке призводить до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників).

Відповідно до частин першої, другої статті 3 Закону № 996-XIV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно частини першої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Судом встановлено, що між ТОВ "Укролія" (далі - замовник) та ТДВ "Укроліяпродукт" (далі - підрядник) укладено договір підряду № 1 від 01 січня 2017 року /70-74/, згідно з яким замовник доручає, а підрядник зобов`язується на власний ризик виконати, у відповідності до умов даного договору, роботу, а замовник зобов`язується прийняти цю роботу та оплатити її. Предметом підряду (результатом виконаних робіт за даним договором) є отримання олії нерафінованої соняшникової, макухи соняшникової, лузги, фузу (при наявності). Кожна партія сировини супроводжується відповідними документами: товарно-транспортна накладна, оформлена відповідно до вимог чинного законодавства, акт приймання-передачі, документ, що підтверджує якість (за необхідності).

Додатковою угодою № 01 від 01 січня 2017 року до Договору підряду № 1 від 01 січня 2017 року пункт 5.1 розділу 5 Договору викладено в наступній редакції "5.1. Вартість послуг за даним Договором визначається у Специфікаціях, які є невід`ємними частинами даного Договору" /а.с.76/.

Додатковою угодою № 1 від 02 січня 2017 року до Договору підряду № 1 від 01 січня 2017 року /а.с.75/ пункт 8.3 Договору викладений в наступній редакції: "8.3. Предмет підряду (далі по тексту готова продукція) знаходиться на зберіганні у підрядника на протязі дії даного договору.

Предмет підряду (далі по тексту готова продукція), що передається Замовнику - це олія нерафінована соняшникова і макуха соняшникова, якщо інше не вказано в додатках до даного договору. Лушпиння і фуз (при наявності) залишається у Підрядника, якщо інше не вказано в додатках до даного договору.

Лушпиння залишається у Підрядника за актами прийому передачі Товару та буде використане останнім для виробництва пари, що використовується по договорам підряду: №1 від 01 січня 2017 року та договору про надання послуг № 3 від 29 квітня 2014 року, укладеними між сторонами. Вартість виробленої пари Підрядником визначається з урахуванням лушпиння, залишеного для того".

Додатковою угодою № 13 від 27 грудня 2017 року до Договору підряду № 1 від 01 січня 2017 року /а.с.77/ пункт 10.1 Договору викладено в наступній редакції: "10.1. Даний Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до моменту його остаточного виконання, але в будь-якому випадку до 31 грудня 2018 року".

Додатковою угодою № 3 від 29 грудня 2018 року до Договору підряду № 1 від 01 січня 2017 року /а.с.78/ пункт 10.1 викладено в наступній редакції: "10.1. Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до моменту його остаточного виконання, але в будь-якому випадку до 31 грудня 2019 року".

Додатковою угодою № 4 від 31 січня 2020 року до Договору підряду № 1 від 01 січня 2017 року /а.с.79/ пункт 10.1 викладено в наступній редакції: "10.1. Даний Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до моменту його остаточного виконання, але в будь-якому випадку до 31 грудня 2020 року".

Додатковою угодою № 5 від 01 червня 2020 року до Договору підряду № 1 від 01 січня 2017 року /а.с.80/ пункт 8.3 викладено в наступній редакції: "Предмет підряду (далі по тексту готова продукція) знаходиться на зберіганні у підрядника протягом дії даного договору.

Предмет підряду (діла по тексту готова продукція), що передається Замовнику - це олія нерафінована соняшникова і макуха соняшникова, якщо інше не вказано в додатках до даного договору. Лушпиння і фуз (при наявності) залишаються у власності Замовника."

З розділу 3 договору видалений пункт 3.2.

У спірному періоді травень 2020 року до переробки передавалися два види сировини - соняшник, соняшник високоолеїновий кількості 5881,893 т і 6677,825 т, відповідно.

Вартість переробки вказана сторонами у специфікаціях до договору підряду №1 від 01 січня 2017 року №41/1 від 1 травня 2020 року - насіння соняшника - 2399812,34 грн./а.с.81/; № 41/2 від 1 травня 2020 року - насіння соняшника високоолеїнового - 2724552,60 грн. /а.с.82/.

Підрядником складені акти-розрахунки виходу готової продукції у травні 2020 року /а.с.85,86/, розрахунки розподілу витрат на виготовлення пари, собівартості послуг /а.с.91/.

Відповідно до виробничого звіту /а.с.87/ та Акту від 31 травня 2020 року до виробничого звіту про кількість переробленого насіння соняшнику, отриманої готової продукції, та баланс сировини до договору підряду № 1 від 01 січня 2017 року /а.с. 83/ ТДВ "Укроліяпродукт" на замовлення позивача за травень 2020 року перероблено 5881893,0 кг соняшника. Кількість виготовленої продукції склала: олія соняшникова нерафінована - 2064544,00 кг (35,10%), макуха соняшникова - 2561404,00 кг (43,55%), лушпиння соняшникове - 1123442,00 кг (19,10%), сировинні втрати - 2,25%.

Згідно з виробничим звітом /а.с. 89/ та Акту від 31 травня 2020 року до виробничого звіту про кількість переробленого насіння соняшнику, отриманої готової продукції, та баланс сировини до договору підряду № 1 від 01 січня 2017 року /а.с. 84/ ТДВ "Укроліяпродукт" на замовлення позивача за травень 2020 року перероблено 6677825,0 кг соняшника високоолеїнового. Кількість виготовленої продукції склала: олія соняшникова нерафінована високоолеїнова - 2229058,00 кг (33,38%), макуха соняшникова високоолеїнова -3062092,00 кг (45,85%), лушпиння соняшникове - 1244747,00 кг (18,64%), сировинні втрати - 2,13%.

У бухгалтерському обліку позивача зроблено відповідні записи Дт 231 «Основне виробництво» Кт 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» на загальну суму 4 270 304,12 грн.; Дт 64 «Розрахунки по податках Кт 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» та платежах», Дт 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» Кт 3711 «Розрахунки по виданим авансам в національній валюті» на загальну суму 5 124 364,94 грн.

Заборгованості по договору підряду №1 від 01.01.2017 р., станом на 01.05. 2020 року, по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» відсутня, про що встановлено відповідачем в ході проведення перевірки і відображено в Акті перевірки №1010/28-10-42-03/31577685 від 21 серпня 2020 року.

22 червня 2020 року ТОВ "Укролія" подано податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2020 року /а.с. 112-126/ в якій зазначено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового звітного (податкового) періоду в сумі 15563188,00 грн.

В Акті перевірки №1010/28-10-42-03/31577685 від 21 серпня 2020 року контролюючим органом зазначено, що причиною виникнення від`ємного значення різниці між сумою податкового кредиту (із зазначенням частки загальної суми податкового кредиту звітного (податкового) періоду, у якому виникло від`ємне значення ПДВ) є здійснення платником експортних операцій, а саме олії соняшникової, шроту соняшникового, концентрату фосфатидного соняшникового, макухи соняшникової: - за травень 2020 року - відсоток обсягу поставок, що оподатковуються за нульовою ставкою до загального обсягу оподаткованих операцій становить 66,11% від загального обсягу реалізації, до країн: Об`єднаних Арабських Еміратів, Швейцарії, Нідерландів, Туреччини, Австралії, Білорусі, Канади, Китаю, Німеччини, Іспанії, Великої Британії, Грузії, Гонг Конгу, Ізраїлю, Японії, Кореї, Лівану, Литви, Латвії, Мальти, Катару, Румунії, США, В`єтнаму.

Аналізуючи обставини фактичного виконання сторонами зобов`язань за договором підряду від 1 січня 2017 року відповідач врахував положення п.8.3 Договору зі змінами та доповненнями до договору підряду №1 від 01.01.2017 р. згідно якого Замовник передав, а Підрядник (ТДВ «Укроліяпродукт») прийняв лушпиння в травні 2020 року у кількості 774 389 кг. У травні 2020 року лушпиння соняшнику постачалось ТОВ «Укролія» за ціною 835 грн за тону (без ПДВ).

Відповідач в ході перевірки встановив, що податкова накладна за фактом приймання-передачі лушпиння соняшника в травні 2020 року за договором підряду №1 від 01.01.2017 р. ТОВ «Укролія» не складалась та не реєструвалась, відповідно податкові зобов`язання з ПДВ ТОВ «Укролія» у податковій декларації з ПДВ за травень 2020 року за даною операцією не визначались, чим зменшено суму податкових зобов`язань позивача за травень 2020 року на суму 129322,96 грн.

Судом встановлено, що відповідно до умов пункту 8.3 договору підряду від 1 січня 2017 року лушпиння залишається у Підрядника та використовується останнім для виробництва пари, що використовується по договорам підряду: № 1 від 01.01.2017, №4 від 01.01.2017 та договору про надання послуг № 3 від 29.04.2014, укладеними між сторонами. Вартість виробленої пари Підрядником визначається з урахуванням лушпиння, залишеного для його утворення та забезпечення виробничого процесу.

З наведеного вбачається, що при визначені сторонами вартості послуг по договорам підряду: № 1 від 01.01.2017, №4 від 01.01.2017 та договору про надання послуг № 3 від 29.04.2014 суму розраховано без лушпиння в собівартості пари. До перевірки було надано розрахунок в якому зазначено кількість лушпиння для виробництва пари для забезпечення процесу виробництва. Собівартість пари зазначена без вартості лушпиння.

Відповідно до п.п.185.1а п. 185.1 ст.185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

В даному випадку судом не встановлено фактів постачання лушпиння чи його безоплатної передачі, оскільки лушпиння ТОВ «Укролія» залишило підприємству ТДВ «Укроліяпродукт» на виконання умов договорів підрядів: № 1 від 01.01.2017, №4 від 01.01.2017 та договору про надання послуг № 3 від 29.04.2014, за якими сума вартості перероблення насіння соняшника зменшилась на вартість переданого та використаного в процесі переробки лушпиння.

Таким чином, податкові накладні складені ТДВ «Укроліяпродукт» на послуги за договорами підряду: № 1 від 01.01.2017, №4 від 01.01.2017 та договору про надання послуг № 3 від 29.04.2014, що включені ТОВ «Укролія» до податкового кредиту за травень 2020 року включають в себе вартість пари без вартості лушпиння, а отже ТОВ «Укролія» правомірно не складено податкову накладну на зобов`язання по переданому лушпинні в травні 2020 року.

З аналізу актів до виробничих звітів про кількість переробленого насіння соняшника відповідач встановив про наявність сировинних втрат під час виробництва олії соняшникової, а саме при переробці соняшника - 2,25% /а.с.83/, при переробці соняшника високоолеїнового - 2,13%.

З даного відповідачем зроблений висновок, що оскільки, згідно наданих до перевірки документів, сировину (соняшник) втрачено, така сировина не може бути використана у подальших (дохідних) операціях підприємства пов`язаних із господарською діяльністю, а отже підлягає оподаткуванню згідно з пунктом 198.5 статті 198 ПК України.

Таким чином, відповідач вважає, що ТОВ "Укролія" не склавши та не зареєструвавши в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну на сировинні втрати під час переробки насіння соняшника в травні 2020 року за договором підряду № 1 від 01 січня 2017 року діяльності на загальну суму ПДВ 529225.73 грн, занизило суми нарахованих податкових зобов`язань за операціями, що оподатковуються: за основною ставкою розділу І. Податкові зобов`язання та р. 19 Від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду.

Наказом Міністерства аграрної політики України від 11 вересня 2009 року № 656 затверджено Порядок обліку сировини, матеріалів та готової продукції на підприємствах олійно-жирової галузі (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1 Порядку даний порядок встановлює організацію та ведення первинного обліку олійно-жировими підприємствами, їх структурними підрозділами, іншими виробництвами незалежно від форм власності і господарювання, що здійснюють переробку олійної і жирової сировини та виробляють олію, маргаринову продукцію, майонез та соуси з використанням олій, миловарну продукцію та інші види олійно-жирової продукції.

У Додатку 27 до Порядку наведена форма Виробничого звіту олієзаводу (Форма 23), що складається за результатами переробляння олійної культури і відображає повну інформацію щодо кількісних та якісних показників сировини та отриманої готової продукції, в тому числі, кількісні показники виходу: олії, шроту (макухи), лушпиння, сировинні втрати.

Пунктом 2.25 Порядку зазначено, що терміни "загальні втрати", "втрати олії в шроті (макусі) лушпинні" буквально не відповідають цим поняттям. Втрати олії в шроті (макусі), втрати олії в лушпинні є тією частиною олії, яка не витягується (а не втрачається) з насіння. До втрат як таких належать невраховані втрати. "Сировинні втрати" показують зміну ваги насіння за рахунок зменшення вмісту сміття і вологи в процесі виробництва. Наведені терміни міцно ввійшли в практику олійно-жирової галузі, і тому, незважаючи на їх умовність, вони зберігаються і в цьому Порядку.

Таким чином, сировинні втрати є тією частиною сировини і матеріалів, яка безповоротно втрачається в процесі отримання цільового продукту.

Пунктом 12.8. Порядку встановлено, що облік давальницької сировини в складах і у виробництві здійснюється в тому самому порядку, що і облік купованої (власної) сировини. Витрати давальницької сировини на виробництво визначаються з урахуванням природного убутку, втрат, відходів, передбачених технічними умовами і іншими нормативними документами, а також з урахуванням утворення фузів.

При прийомі, зберіганні та переробці сировина повинна відповідати певним критеріям, а саме не повинна бути більшою чи нижчою показників, зазначених в ДСТУ (вологість, домішки, засміченість), в результаті чого ТДВ "Укроліяпродукт" можуть бути надані відповідні послуги по доробленню сировини до даних показників, випадки надання яких визначені вищевказаним договором на переробку давальницької сировини.

При цьому величина технологічних відходів і втрат обумовлена технічним рівнем технологічного обладнання та якісними характеристиками матеріальних ресурсів.

Отже, при здійсненні виробничого процесу переробки давальницької сировини існують й інші втрати, які не можуть контролюватись позивачем та пов`язані виключно з виробничим процесом перероблення сировини.

Наявність таких втрат відображається переробним підприємством - ТДВ "Укроліяпродукт" у відповідному Виробничому звіту (Форма № 23).

Як випливає із письмових пояснень ТДВ "Укроліяпродукт", які надані позивачем до суду /а.с.206 - 209/, переробка насіння соняшника на підприємстві здійснюється відповідно до загальноприйнятих технологічних правил та "Технологічного регламенту ТРУ 10.41.00687267.001 - 18. На виробництво соняшникової олії та шроту по схемі форпресування-екстракція на екстракційній лінії фірми ТАН продуктивністю 600т/добу насіння соняшника" з урахуванням особливостей технологічного обладнання, що впливає на вихід готової продукції та сировинні втрати. Сировинні втрати - це втрати, які неможливо зважити або використати, як відходи виробництва, вони беззворотньо втрачаються у процесі переробки олійної сировини за рахунок дії високих температур. Схема матеріальних потоків при переробці насіння соняшнику: втрати вологи у процесі виробництва; втрата сухої речовини в ході переробки насіння в результаті взаємодії окремих речовин насіння з утворенням легких продуктів (взаємодія цукрів і амінокислот при вологотепловій обробці насіння). У ході перереробки соняшнику проходить розділення насіння на ядро і на лушпиння, тобто відбувається перерозподіл вологи насіння і частина вологи втрачається з лушпиння - перший етап утворення сировинних втрат. Другий етап утворення сировинних втрат відбувається, коли волога втрачається при вологотепловій обробці мятки. В умовах технологічного процесу переробки насіння соняшника ТДВ "Укроліяпродукт" сировинні втрати (беззворотні втрати вологи) утворюються на наступних технологічних стадіях: Теплова обробка (отримання мезги); Охолодження макухи; Зв`язана волога, яка виходить з макухою (5,83%) та лушпинням (7,56%). Підтвердженням сировинних втрат розрахованих, як різниця між кількістю фактично переробленого насіння та виходами олії, макухи (шроту) та лушпиння у відсотках до переробленого соняшника є розрахунок за формулою, яка відображає залежність кількості сировинних втрат від вологи насіння соняшника, вологи макухи та лушпиння і виходів макухи та лушпиння, виражених у відсотках: Сировинні втрати (втрати вологи) % = Волога насіння соняшника, % - (вихід лушпиння, % * волога лушпиння, % + вихід макухи, % * волога макухи, %)/100, де - "вихід лушпиння, % * волога лушпиння, %" - це втрати вологи в лушпинні та - "вихід макухи, % * волога макухи, %" це втрати вологи в макусі /т. 7 а.с. 107-141/.

Відповідно до Звіту про дослідну роботу Українського науково-дослідного інституту олій та жирів від 02 червня 2020 року /а.с.47 - 58/ величина сировинних витрат не є постійною величиною, вона змінюється в залежності від якості вхідної сировини, напівфабрикатів та готової продукції, якості пари та інших технологічних параметрів, але у виробничих умовах ТДВ "Укроліяпродукт" сировинні втрати не мають перевищувати граничний нормативний показник. За результатами виконаних досліджень та виконаних розрахунків рекомендовані для використання у виробничих умовах ТДВ "Укроліяпродукт" наступні гранично допустимі норми сировинних втрат: сировинні втрати при переробці насіння соняшнику і виробництві пресової олії - 3,0 % до кількості переробленого насіння соняшнику; сировинні втрати при виробництві екстраційної олії - 0,3 % до кількості переробленого насіння соняшнику.

При цьому, суд вважає необґрунтованими твердження відповідача, що в ході надання ТДВ "Укроліяпродукт" послуг з переробки насіння соняшнику - сировину (соняшник) втрачено, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи у ході виконання ТДВ "Укроліяпродукт" договору підряду № 1 від 01 січня 2017 року не відбулося втрати сировини (соняшнику, продукту наданого на переробку)), а відбувся технологічний процес переробки насіння соняшнику з кінцевим виходом - олії, шроту (макухи) та фуза. При цьому, відбулися сировинні втрати, тобто ті, які безповоротньо втрачаються у процесі технологічної переробки олійної сировини.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність обов`язку позивача щодо складення податкової накладної і, відповідно, відображення у складі податкових зобов`язань за звітний період сум, що відображають вартість сировинних втрат в ході виробництво олії соняшникової.

В ході перевірки достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за травень 2020 року у пункті 3.15 розділу 3 Акту перевірки №1010/28-10-42-03/31577685 від 21 серпня 2020 року відповідачем вказано, що в адресу ТОВ «Укролія» контрагентом ПП "ФАРМСІТІ" () було зареєстровано податкову накладну на суму ПДВ 484,12 грн на постачання товару «ВІТАМІН С , Таблетки жувальні 500 м г №30, (персик) КВЗ».

В ході розгляду справи судом встановлено про придбання вказаного товару позивачем з метою, за поясненнями представника позивача, забезпечення працівників вітамінами на виконання положень Закону України "Про охорону праці", Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" з метою сприяння здійсненню заходів, спрямованих на збереження життя, здоров`я та працездатності людини в процесі трудової діяльності. Позивач стверджує на правомірності своїх дій щодо придбання, передачі працівникам вітамінів і відображення вартості таких вітамінів у складі податкового кредиту за травень 2020 року правомірно, з урахуванням використання придбаних товарів у господарській діяльності підприємства, чим повністю дотримано положення статті 198 Податкового кодексу України.

Надаючи оцінку обставинам здійснення позивачем господарської операції з придбання, передачі працівникам і подальшого відображення у податковому обліку підприємства вартості придбаного товару - вітаміну С, суд виходить з наступного.

Податковим органом, в ході проведення перевірки, надано оцінку описаним діям позивача і встановлено про порушення останнім положень пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755- VI за змістом якого платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-УІ для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю.

Відповідач, за результатами аналізу даних ЄРПН встановив, що ТОВ «Укролія» () не було зареєстровано зведену податкову накладну на постачання товару «ВІТАМІН Є , Таблетки жувальні 500 м г №30, (персик) КВЗ» на суму ПДВ 484,12 грн.

З даного відповідач дійшов висновку, що ТОВ «Укролія» () було порушено п. 198.5 ст. 198, п. 201.1 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ, а саме не складено і не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних зведену податкову накладну на сировинних втрат під час переробки насіння соняшника за договором підряду №1 від 01.01.2017, що призвело до заниження суми розділу І. Податкові зобов`язання та р. 19 податкової декларації з ПДВ «Від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 17 - рядок 9 декларації) (позитивне значення)» на 484,12 грн. /сторінка 13 Акту перевірки/. Заперечень щодо використання товару, придбаного в ПП "Фармсіті" не у господарській діяльності відповідачем в акті перевірки не зазначено.

Суд зазначає, що для платників, які здійснюють постачання товарів чи послуг одному покупцю два та більше разів на місяць (тобто, постачання має ритмічний характер) передбачений обов`язок складання зведеної податкової накладної. Якщо покупці зареєстровані платниками ПДВ, то зведені податкові накладні складаються окремо на кожного покупця, з урахуванням загального обсягу постачання такому покупцю протягом місяця, у термін не пізніше останнього дня місяця, в якому було здійснено такі постачання. Якщо ж постачання відбувалося особам, не зареєстрованим платниками ПДВ, то не пізніше останнього дня місяця, в якому були здійснені такі постачання, складається загальна зведена податкова накладна, з урахуванням всього обсягу постачання товарів чи послуг усім таким покупцям - неплатникам ПДВ протягом звітного місяця.

Відповідно до пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу у разі, якщо придбані або виготовлені товари чи послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов`язаний нарахувати ПДВ та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.

Також згідно з пунктом 198.5 статті 198 Податкового кодексу, платник податку зобов`язаний нарахувати ПДВ, скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в ЄРПН зведену податкову накладну за товарами чи послугами, необоротними активами у разі, якщо придбані активи призначаються або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника, чи в операціях, звільнених від ПДВ. Якщо ж у зазначених операціях використовуються активи, що були придбані або виготовлені до 1 липня 2015 року, - то ПДВ нараховується у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту.

В діях позивача не мало місця описаного при передачі працівникам підприємства товарів, придбаних в ТОВ "ФармСІТІ". Відповідно, обов`язку складання зведеної податкової накладної при передачі працівникам підприємства товарів безоплатно позивачем, не передбачено податковим законодавством України.

Дослідження наявних у справі доказів у їх сукупності, дає суду підстави для висновку про відсутність в діях ТОВ "Укролія" порушень податкового законодавства, визначених Актом перевірки №1010/28-10-42-03/31577685 від 21 серпня 2020 року, на підставі висновків якого відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 24 вересня 2020 року № .

Відповідно до підпункту 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Згідно із частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, обов`язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття спірних повідомлень-рішень покладено на контролюючий орган.

Однак, відповідачем суду таких доказів не надано.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби України № від 24 вересня 2020 року.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позову ТОВ "Укролія".

Отже, враховуючи задоволення позову, відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати, сплачені позивачем за подання цього позову.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРОЛІЯ" (вул. Садова 4, с. Чернечий Яр, Диканський район, Полтавська область, 38523, ) до Офісу великих платників податків ДПС (вул. Дегтярівська, буд. 11Г, м. Київ 119, 04119, ) про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС від 24 вересня 2020 року №.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРОЛІЯ" за рахунок бюджетних відшкодувань Офісу великих платників податків ДПС витрати зі сплати судового збору в розмірі 12356,86 грн. (дванадцять тисяч триста п`ятдесят шість гривень вісімдесят шість копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 02 липня 2021 року.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва