Справа № 440/5421/21
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2021-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/5421/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Удовіченка С.О., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Офіс Генерального прокурора про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

27 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Офіс Генерального прокурора в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову від 09 квітня 2021 року державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича про закінчення виконавчого провадження № 64402888.

В обгрунтування позовної заяви позивач зазначив, що Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України протиправно винесено постанову від 09 квітня 2021 року в межах ВП № 64402888 про закінчення виконавчого провадження, оскільки рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року по справі № 440/466/20 не виконано.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01 червня 2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

29 червня 2021 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (а.с. 70-71). У відзиві відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, вказуючи на правомірність оскаржуваної постанови. Зазначив, що фактичне виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року по справі № 440/466/20 підтверджується листом Офісу Генерального прокурора та долученого до нього наказу від 29 березня 2021 року № 283ц про поновлення ОСОБА_1 на посаді в Офісі Генерального прокурора рівнозначній, яку ОСОБА_1 обіймав в Генеральній прокуратурі України станом на день звільнення 24 грудня 2019 року та записом внесеним до трудової книжки.

Згідно із частиною четвертою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

У відповідності до приписів частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року по справі № 440/466/20 позов ОСОБА_1 до Генерального прокурора Рябошапки Руслана Георгійовича, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення кадрової комісії № 1 "Про неуспішне проходження прокурором атестації" від 10 грудня 2019 року № 5/2, згідно з яким заступника начальника Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності начальника управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 неуспішно пройшов атестацію. Визнано протиправним та скасовано наказ Генеральної прокуратури України від 21 грудня 2019 року № 2104ц про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності начальника управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Генеральної прокуратури України та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 24 грудня 2019 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді в Офісі Генерального прокурора, рівнозначній, яку ОСОБА_1 обіймав в Генеральній прокуратурі України станом на день звільнення 24 грудня 2019 року. Стягнуто з Офісу Генерального прокурора України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 грудня 2019 року по 16 червня 2020 у сумі 241491,12 грн з відповідним відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.

20 липня 2020 року Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 440/466/20 (а.с. 56-57).

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владислава Андрійовича від 08 лютого 2021 року відкрито виконавче провадження № 64402888 (а.с. 58-59).

07 квітня 2021 року до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшов лист Офісу Генерального прокурора № 8654 за змістом якого державного виконавця повідомлено, що наказом Генерального прокурора від 29 березня 2021 року № 283ц ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності - начальника управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Генеральної прокуратури України з 25 грудня 2019 року (а.с. 60).

До вищевказаного листа додано копію наказу № 283ц від 29 березня 2021 року (а.с. 61).

У подальшому Офіс Генерального прокурора листом № 07/1/1-1306 від 02 квітня 2021 року повідомив Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що після надання ОСОБА_1 трудової книжки до неї внесено відповідний запис (а.с. 62-64).

09 квітня 2021 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком Владиславом Андрійовичем, на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України "Про виконавче провадження, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в межах виконавчого провадження № 64402888 (а.с. 65-66).

Не погоджуючись із правомірністю вказаної постанови, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові, суд виходить із наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (надалі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина перша статті 13 Закону №1404-VIII).

У той же час, виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (пункт 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII).

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (частини друга та третя статті 39 Закону №1404-VIII).

Так, оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження від 09 квітня 2021 року винесена з огляду на висновки державного виконавця про фактичне виконання виконавчого документу у повному обсязі, з чим позивач не погоджується.

Таким чином, у межах заявленого спору слід встановити факт виконання чи невиконання виконавчого листа № 440/466/20, виданого 20 липня 2020 року Полтавським окружним адміністративним судом.

Зі змісту вказаного виконавчого листа вбачається, що останній видано на негайне виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року по справі № 440/466/20 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді в Офісі Генерального прокурора, рівнозначній, яку ОСОБА_1 обіймав в Генеральній прокуратурі України станом на день звільнення 24 грудня 2019 року.

У той же час, наказом Офісу Генерального прокурора від 29 березня 2021 року №283ц ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності - начальника управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Генеральної прокуратури України з 25 грудня 2019 рок, про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці позивача.

З огляду на викладене, суд звертає увагу на положення статті 1291 Конституції України, якими визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Вказане у своїй сукупності свідчить про те, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року № 440/466/20 в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді не виконано, оскільки наведеним рішенням позивач підлягає поновленню на посаді в Офісі Генерального прокурора, рівнозначній, яку ОСОБА_1 обіймав в Генеральній прокуратурі України, а не на посаді у Генеральній прокуратурі України, що зроблено наказом Офісу Генерального прокурора від 29 березня 2021 року № 283ц.

Як наслідок, суд дійшов до висновку про протиправність та необхідність скасування оскаржуваної постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. від 09 квітня 2021 року про закінчення виконавчого провадження №64402888, у зв`язку з відсутністю фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, що встановлено під час судового розгляду даної справи.

У силу частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення останніх у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 139, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (, вул. Городецького, 13, м.Київ, 01601), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Офіс Генерального прокурора (, вул. Різницька, 13/15, м.Київ, 01011) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 09 квітня 2021 року державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича про закінчення виконавчого провадження № 64402888.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються у відповідності до пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року).

Суддя С.О. Удовіченко