Справа № 240/1147/21
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
02 липня 2021 року м. Житомир справа № 240/1147/21
категорія 113040000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Майстренко Н.М.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Управління Держпраці у Житомирській області до Приватного сільськогосподарського підприємства ім. Пархоменка про застосування заходів реагування,
Управління Держпраці у Житомирській області звернулось до суду з позовом, в якому просить застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду до Приватного сільськогосподарського підприємства ім. Пархоменка, а саме: заборонити виконання робіт підвищеної небезпеки, експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки в частині:
- порушення зазначених у рядку №1, 2 - АЗС, зерносушарка - SUKUP ТЕ1632Е;
- порушення зазначених у рядку №2 - роботи, що виконуються на висоті понад 1,3 метра;
- порушення зазначених у рядку № 2 - зварювальні роботи;
- порушення зазначених у рядку № 2 - АЗС;
В обґрунтування позову зазначає, що під час проведення перевірки позивачем було встановлено порушення відповідачем норм законодавства про працю, які відображені в акті перевірки від 12.01.2021 №3/10-84 та у зв`язку із якими необхідно застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду до відповідача.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за позовом Управління Держпраці у Житомирській області, яка призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 19.04.2021 закрито підготовче провадження і призначено адміністративну справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом осіб, які беруть участь у справі, на 05.05.2021.
Відповідач подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що у Управління Держпраці у Житомирській області відсутні підстави для застосування заходів реагування у вигляді заборони виконання робіт підвищеної небезпеки, експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки. Також зазначає, що АЗС та зерносушарка SUKUР ТЕ1632Е не належать до вибухонебезпечних середовищ, тому щодо них не можуть бути застосовані заходи реагування у вигляді заборони їх експлуатації.
Позивач подав відповідь на відзив, в якій просить задовольнити позов у повному обсязі у зв`язку із наявністю порушень. Представник позивача в судовому засіданні підтримав ці вимоги.
Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позову.
Суд протокольною ухвалою від 13.05.2021 перейшов до подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.
Як вбачається з матеріалів справи, Управлінням Держпраці у Житомирській області проведено перевірку дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, безпечного поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, а також ведення робіт, пов`язаних з геологічним вивченням надр, їх використанням та охороною, використанням і переробкою мінеральної сировини.
Зазначеним актом зафіксовано порушення, зазначене у пунктах 2-3 Розділу V акту перевірки, зокрема:
- відсутній дозвіл на виконання робіт та експлуатацію об`єктів, машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, що є порушенням додатку 2 п. 4 - газонебезпечні роботи та роботи у вибухопожежонебезпечних зонах (АЗС, зерносушарка SUKUР ТЕ1632Е Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого постановою КМУ від 26.10.2011 №1107;
У зв`язку з наявністю цих порушень заявлено позов про застосування заходів реагування.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону від 14.10.1992 року № 2694-XII "Про охорону праці" (далі - Закон України № 2694-ХІІ) роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
Статтею 27 Закону України № 2694-ХІІ встановлено, що нормативно-правові акти з охорони праці - це правила, норми, регламенти, положення, інструкції та інші документи, обов`язкові для виконання.
Відповідно до ст. 38 Закону України № 2694-ХІІ державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.
Згідно абзацу 2 статті 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфер господарської діяльності" (далі - Закон №877-V) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Частиною 7 статті 7 Закону №877-V встановлено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.
Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону №877-V виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.
Підстави для зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів встановлені ст. 70 Кодексу цивільного захисту України, відповідно до ч. 1 якої підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є:
недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, нормами і правилами;
нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій;
невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність;
відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій;
відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту;
неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання;
проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.
Отже, застосування заходів реагування у вигляді зупинення виконання робіт та експлуатації обладнання може здійснюватися виключно на підставі рішення адміністративного суду за позовом органів Держпраці у разі, коли виявлені порушення законодавства про охорону праці та промислової безпеки спричиняють загрозу життю та здоров`ю працюючих. Тобто між виявленими порушеннями та загрозою життю, здоров`ю працюючих повинен існувати прямий причинний зв`язок станом на дату здійснення перевірки.
Основним видом діяльності ПСП ім. Пархоменка є вирощування сільськогосподарських культур, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вказана діяльність безумовно є сезонною, а відтак суд погоджується з твердженнями відповідача, що ПСП ім. Пархоменка проваджує свою господарську діяльність з врахуванням цієї обставини.
Допитаний в якості свідка головний державний інспектор ОСОБА_1 , який здійснював перевірку, повідомив, що під час її проведення факту виконання будь-яких робіт, порушення правил здійснення яких інкримінуються відповідачу, та експлуатації машин, механізмів, устаткування ним встановлено не було. Аналогічні пояснення надали свідки відповідача, які підтвердили, що у січні 2021 року господарська діяльність підприємством фактично не проваджувалась, зважаючи на її сезонний характер.
У контексті наведених норм настання реальної загрози життю та здоров`ю людей слід пов`язувати з обставинами, які можуть призвести до займання, розповсюдження вогню, виникнення аварій (катастроф) та з впливом небезпечних факторів, які породжують вказані явища.
Однак позивачем не обґрунтована необхідність зупинення виконання робіт та використання обладнання, що і так не виконуються та не використовується, а також матеріали справи не містять доказів на підтвердження здатності цих обставин спричинити негативні наслідки для життя і здоров`я людини по кожному окремому порушенню.
Відсутність дозволів на експлуатацію машин та механізмів та на виконання робіт підвищеної небезпеки за умови, що такі машини і обладнання фактично не експлуатуються і роботи підвищеної небезпеки не виконуються, свідчить про відсутність загрози життю та здоров`ю працівників.
Сама наявність вказаного обладнання у відповідача не свідчить про його використання та не зобов`язує отримувати відповідні дозволи та подавати декларації до або відразу після придбання такого обладнання або ж в період, протягом якого таке обладнання не використовується. Зважаючи на зміст вказаних норм законодавства, суб`єкт господарювання вправі вільно придбавати та володіти відповідним обладнанням, однак приступити до використання має право після дотримання вимог Порядку. Разом з тим, володіння вказаним обладнанням до отримання відповідних дозволів не є порушенням вимог чинного законодавства.
Відтак, позивач мав вказати фактичні обставини, які б надавали можливість йому зробити висновок щодо наявності небезпеки для невизначеного кола осіб, однак акт перевірки таких підстав не містить, а також у матеріалах справи не міститься доказів на підтвердження здатності цих обставин спричинити негативні наслідки для життя і здоров`я людей.
Припущення позивача, що це обладнання раніше експлуатувалось або буде експлуатуватися у майбутньому, так само як і ймовірна можливість проведення у подальшому робіт, до яких висуваються відповідні вимоги, не є тією правовою підставою, з якою законодавець пов`язує можливість прийняття рішення про застосування заходів реагування, оскільки законодавець оперує поняттям реальної, а не ймовірної загрози.
Заборона виконання робіт та експлуатації обладнання після з`ясування того факту, що зазначені в акті перевірки порушення відсутні, втрачає той сенс, який законодавством закладений як основа і правова підстава для його застосування.
Крім того, щодо заборони експлуатації АЗС та зерносушарки SUKUР ТЕ1632Е, судом враховується, що згідно з частиною 3 статті 21 Закону України №2694-ХІІ роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі - дозвіл). Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, видає дозволи на безоплатній основі на підставі висновку експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання, проведеної експертно-технічними центрами, які належать до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, або незалежними експертними організаціями, які забезпечують науково-технічну підтримку державного нагляду у сфері промислової безпеки та охорони праці. На застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки виробник або постачальник устаткування підвищеної небезпеки отримує дозвіл до прийняття зобов`язань на постачання. Одержання дозволу не вимагається у разі експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, яке прийнято в експлуатацію з видачею відповідного сертифіката або щодо якого зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації, а також у разі реєстрації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.
Порядок видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1107, надалі - Порядок №1107.
Пунктом 6 Порядку №1107 передбачено, що дозвіл за формою згідно з додатком 1 видається роботодавцеві - на виконання робіт підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 2, або на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 3 Порядку №1107.
Згідно п. 10 Порядку №1107 строк видачі дозволу або повідомлення роботодавця, виробника або постачальника про відмову у його видачі становить десять робочих днів з дня отримання документів, зазначених у пункті 9 цього Порядку.
Пунктом 14 Порядку №1107 передбачено, що роботодавець, який отримав дозвіл і має намір виконувати роботи підвищеної небезпеки та/або експлуатувати (застосовувати) машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки (у тому числі відокремленим підрозділом), повинен письмово повідомити про це територіальний орган Держпраці за місцем виконання таких робіт та/або експлуатації (застосування) таких машин, механізмів, устаткування не пізніше ніж за десять робочих днів до початку їх виконання та/або експлуатації (застосування) з наданням копії дозволу.
Наказом Державної служби України з питань праці від 10.07.2017 №88 затверджено Покажчик нормативно-правових актів з охорони праці, до якого, зокрема, віднесено НПАОП 0.00-5.11-85 "Типова інструкція з організації безпечного ведення газонебезпечних робіт" від 20.02.1985, затверджена Держгіртехнагляд СРСР (далі - Інструкція).
Визначення вибухонебезпечної зони міститься у "Правилах будови електроустановок. Електрообладнання спеціальних установок", затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України №272 від 21.06.2001, надалі - Правила № 272.
Пунктом 4.2.29 Правил №272 встановлено, що вибухонебезпечна зона - простір у приміщенні або навколо зовнішньої установки, у якому присутнє вибухонебезпечне середовище або воно може утворюватися внаслідок природних чи виробничих чинників у такій кількості, яка вимагає спеціальних заходів у конструкції електрообладнання під час його монтажу та експлуатації,
Відповідно до п. 4.2.5 Правил №272 вибухонебезпечне середовище - об`єм, у якому середовище внаслідок природних або виробничих чинників може стати вибухонебезпечним.
Згідно з п. 4.5.13 Правил №272 зони в приміщеннях і зони навколо зовнішніх установок, у яких тверді, рідкі і газоподібні горючі речовини спалюються як паливо або утилізуються шляхом спалювання, не належать до вибухонебезпечних. Для установок, що періодично працюють, повинні виконуватися вимоги пункту 4.6.7.
Зважаючи на викладене, позивачем не обґрунтовано, що АЗС та зерносушарка SUKUР ТЕ1632Е безперечно належать до вибухонебезпечних середовищ та щодо них можуть бути застосовані заходи реагування у вигляді заборони їх експлуатації.
Щодо заборони виконання робіт, що виконуються на висоті понад 1,3 м; зварювальних робіт; обладнання та захисних систем, призначених для експлуатації (застосування) в потенційно вибухонебезпечному середовищі" (АЗС, зерносушарка SUKUРТЕ1632Е); вантажопідіймальних кранів та машин.
Відповідно до абз. 4 п. 2.1 Правил охорони праці під час виконання робіт на висоті, затверджених наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду №62 від 27.03.2007 (далі - наказ №62) роботи на висоті - роботи, що виконуються на висоті 1,3 м і більше від поверхні ґрунту, перекриття або робочого настилу, у тому числі з робочих платформ підйомників і механізмів, а також на відстані менше 2 м від неогороджених перепадів на висоті 1,3 м і більше.
Однак, позивачем ні в акті, ні в позовній заяві не зазначено, які саме роботи виконуються відповідачем, які позивач вважає роботами на висоті.
Зварювальними роботами вважається виробничий процес, при якому дві або більше деталі з`єднуються один з одним за допомогою тепла, тиску або обох, утворюючи з`єднання в міру охолодження деталей.
За п. 1.2 Правил охорони праці під час зварювання металів, затверджених наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 14.12.2012 №1425, ці Правила встановлюють вимоги охорони праці під час електрозварювання металів, а саме:
електродугового і плазмового зварювання, наплавлення, різання;
атомно-водневого зварювання;
електронно-променевого зварювання;
лазерного зварювання і різання (зварювання і різання світловим променем);
електрошлакового зварювання, наплавлення;
контактного зварювання.
Таким чином, законодавство виділяє кілька видів зварювальних робіт.
Однак, позивачем ні в акті, ні в позовній заяві не зазначено, які саме зварювальні роботи виконуються відповідачем; який зварювальний апарат використовується при зварюванні; які працівники виконували зварювальні роботи, що свідчить про відсутність виконання таких робіт та, відповідно, відсутність порушень відповідачем законодавства.
Сторонами не заперечується, що ПСП ім. Пархоменка є власником:
Проте, як стверджує відповідач, ним не використовувалися на час перевірки та не використовуються наразі вказані транспортні засоби, а тому відповідач не зобов`язаний отримувати дозвіл на експлуатацію вказаних кранів. Сам факт перебування їх у власності відповідача не є таким, що зобов`язує отримувати відповідні дозвільні документи, за відсутності факту їх експлуатації.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження здатності наведених ним обставин реально спричинити негативні наслідки для життя і здоров`я людини по кожному окремому порушенню.
Отже, оскільки позивач не довів, як це передбачено ч. 1 ст. 77 КАС України, обставин, з якими пов`язується висновок про порушення, зазначені у п.п. 1, 2 акта перевірки, та наявності встановлених законом підстав для застосування заходів реагування, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 КАС України, суд
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 02.07.2021.

Суддя Н.М. Майстренко