Справа № 280/3261/21
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

29 червня 2021 року Справа № 280/3261/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження за поравилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Запорізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) до Запорізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області (далі по тексту відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Запорізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області щодо не здійснення перерахунку на користь ОСОБА_1 допомоги по тимчасовій непрацездатності з виключенням з розрахунку: за листком непрацездатності серія АДУ 741174 (первинний) з 16.04.2020 по 27.04.2020 - березня 2020 року; за листками непрацездатності серії АДУ 487978 (первинний) з 11.05.2020 по 15.05.2020, АДУ № 641063 (продовження) з 16.05.2020 по 01.06.2020, - березня, квітня 2020 року; за листками непрацездатності серії АДУ 761402 (первинний) з 29.06.2020 по 01.07.2020, АДУ № 641898 (продовження) з 02.07.2020 по 17.07.2020, - березня, квітня, травня 2020 року;

- зобов`язати Запорізьке відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області здійснити перерахунок допомоги по тимчасовій непрацездатності на користь ОСОБА_1 без включення до розрахунку:за листком непрацездатності серія АДУ 741174 (первинний) з 16.04.2020 по 27.04.2020, - березня 2020 року; за листками непрацездатності серії АДУ 487978 (первинний) з 11.05.2020 по 15.05.2020, АДУ № 641063 (продовження) з 16.05.2020 по 01.06.2020, - березня, квітня 2020 року; за листками непрацездатності серії АДУ 761402 (первинний) з 29.06.2020 по 01.07.2020, АДУ № 641898 (продовження) з 02.07.2020 по 17.07.2020, - березня, квітня, травня 2020 року.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що з 01.10.2019 по 30.07.2020 був зареєстрований як фізична особа підприємець із спрощеною системою оподаткування. Оскільки Абзацем 1 пункту 9-10і розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VІ було встановлено, що місяці розрахункового періоду з 1 по 31 березня, з 1 по 30 квітня та з 1 по 31 травня 2020 року, в яких застрахована особа не працювала з поважних причин, виключаються з розрахункового періоду тому відповідачем невірно обраховано допомогу по тимчасовій непрацездатності згідно листків непрацездатності. З наведених підстав просить суд позов задовольнити.

Ухвалою суду від 26.04.2021 відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

24.05.2021 представником відповідача через канцелярію суду (вх. №29408) був поданий відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позову заперечує у повному обсязі та вважає, що позовна заява є необгрунтованою та безпідставною. ОСОБА_1 з 01.10.2019 до 30.07.2020 є фізичною особою-підприємцем, який обрав спрощену систему оподаткування та звільнений від сплати за себе єдиного внеску, як інвалід II групи та отримує пенсію відповідно до законодавства (підтверджується пенсійним посвідченням, яке додано позивачем до матеріалів справи та позивачем не заперечується). Тобто, у розумінні Закону № 2464 позивач є платником єдиного внеску за ч. 4 ст. 4 цього Закону за умови добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Законом України №533-IX від 17.03.2020 передбачається звільнення від сплати ЄСВ на період з 01.03.2020 по 31.05.2020 осіб, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 Закону №2464. Як зазначалося вище, позивач є платником єдиного внеску за ч. 4 ст. 4 цього Закону. зі умови добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та вже був звільнений від сплати єдиного внеску до набрання чинності п. 9-10 Закону № 2464. Окрім того, пунктом 9-10 Закону № 2464 не передбачено звільнення від сплати ЄСВ на період з 01.03.2020 по 31.05.2020 платників єдиного внеску за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.Тобто, п. 9-10 Закону № 2464 не поширюється на ФОП ОСОБА_1 . У зв`язку з тим, що березень, квітень, травень місяці 2020 року позивачем є не відпрацьованими з не поважних причин, тому включаються до розрахункового періоду (з першого до першого числа) у відповідності до вимог Порядку № 1266. З наведних підстав просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

31.05.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження, фіксація судового засідання за допомогою технічного засобу, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України не здійснювалось.

Суд, оцінивши обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступне.

Як встановлено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 був зареєстрований в якості фізичної особи підприємця. 30.07.2020 припинено державну реєстрацію позивача, як фізичної особи - підприємця.

За даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи, що також підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 , виданим Пенсійним фондом України 01.04.2015.

ОСОБА_1 було призначено допомогу по тимчасовій непрацездатності згідно з листками непрацездатності: АДУ № 741174 за період з 16.04.2020 по 27.04.2020; АДУ № 641063 за період з 16.05.2020 по 01.06.2020; АДУ № 761402 за період з 29.06.2020 по 07.07.2020; АДУ № 641898 за період з 02.07.2020 по 17.07.2020.

На підставі заяви позивача від 21.08.2020 адресованої відповідачу, останній листом від 31.08.2020 № 03-18/3494 направив розрахунок допомоги по тимчасовій непрацездатності за вищевказаними листками непрацездатності.

Відповідачем згідно даного розрахунку розміру допомоги по тимчасовій непрацездатності з урахуванням податків та зборів всього було перераховано 32765, 51 грн.

26.11.2020 та 27.11.2020 позивач звертався до відповідача із заявами про здійснення перерахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності за даними листкам непрацездатності з виключенням із розрахунку березня, квітня, травня 2020 року.

Відповідач листами: від 03.12.2020 № Ш-14-01-15/5432; від 03.12.2020 № Ш-15- 01-15/5433, відмовив позивачу у перерахунку виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності та зазначив наступне. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» від 17 березня 2020 року № 533-1Х доповнено розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2464 пунктами 910 такого змісту:

«910. Тимчасово звільняються від нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, в частині сум, що підлягають нарахуванню, обчисленню та сплаті такими особами за періоди з 1 по 31 березня, з 1 по 30 квітня 2020 року». Також, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавирусной хвороби ( СОVID-19)" від 13 травня 2020 року № 591-IX, звільняє фізичних осіб-підприємців від сплати ЄСВ "за себе" на період з 1 по 31 травня 2020 року. Таким чином, фізична особа-підприємець, яка є особою з інвалідністю та отримує пенсію або соціальну допомогу, повинна була подати до органу Державної фіскальної служби за місцем реєстрації звіт, у якому самостійно визначила для себе дохід за період з березня по травень 2020 року, нарахувала єдиний соціальний внесок, та сплатила його у строки, визначені чинним законодавством. У даному випадку позивач не скористався даною можливістю, а відтак місяці в яких не було нарахування доходу та не сплачувався ЄСВ не можуть бути виключені з розрахункового періоду з повіжних причин.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105).

Фонд соціального страхування України (далі - Фонд) створений відповідно до Закону № 1105 є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції гідно із Статутом Фонду.

Згідно з частиною 3 ст. 8 Закону № 1105, робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що створюються за рішенням правління Фонду на підставі затвердженої ним структури органів Фонду. Управління виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, а також мають відділення в районах і містах обласного значення. Відділення управлінь виконавчої дирекції Фонду є відокремленими підрозділами робочих органів виконавчої дирекції Фонду, що створюються за рішенням правління фонду без статусу юридичної особи.

Посилання представника відповідача про те, що Запорізьке відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області є неналежним відповідачем по справі судом до уваги не приймаються, оскільки саме Запорізьким відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області було здійснене нарахування допомги по тимчасівій втраті працездатності. Протилежного відповідачем не надано.

Як встановлено матеріалами адміністративної справи, державна реєстрація, як фізичної особи-підприємця ФОП ОСОБА_1 (рнкопп НОМЕР_1 ) здійснена 01.10.2019 та 30.07.2020 припинена підприємницька діяльність.

За даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_1 є особою з інвалідністю, тому, відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464) може бути платником єдиного внеску виключно за умови добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 2 статті 1 Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105) передбачено, що терміни "застрахована особа", "страхувальники" та "роботодавці" вживаються у цьому Законі у значеннях, наведених у Законі № 2464.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону Хе 1105 право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464 зазначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

На підставі ч. 4 ст. 4 Закону № 2464 особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, згідно зазначеного ОСОБА_1 з 01.10.2019 до 30.07.2020 є фізичною особою-підприємцем, який обрав спрощену систему оподаткування та звільнений від сплати за себе єдиного внеску, як інвалід II групи та отримує пенсію відповідно до законодавства (підтверджується пенсійним посвідченням, яке додано позивачем до матеріалів справи та позивачем не заперечується). Тобто, у розумінні Закону № 2464 позивач є платником єдиного внеску за ч. 4 ст. 4 цього Закону за умови добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. З ст. 10 Закону № 2464 з особою, яка подала заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, податковим органом в строк не пізніше ніж 30 календарних днів з дня отримання заяви укладається договір про добровільну участь відповідно до типового договору, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

До позовної заяви вказаний договір позивачем не додано.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОУГО- 19)» від 17.03.2020 № 533-ІХ (далі - Закон № 533) та Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавирусной хвороби ( СОУГО-19)» від 13.05.2020 № 591- IX (далі - Закон № 591) доповнено пунктом 9-10 розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464, яким передбачено:

«9-10. Тимчасово звільняються від нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску особи. зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, в частині сум, що підлягають нарахуванню, обчисленню та сплаті такими особами за періоди з 1 по 31 березня, з 1 по 30 квітня та з 1 по 31 травня 2020 року за себе. При цьому положення абзацу другого пункту 2 частини першої статті 7 цього Закону щодо таких періодів для таких осіб не застосовуються».

Таким чином, передбачається звільнення від сплати ЄСВ на період з 01.03.2020 по 31.05.2020 осіб, зазначених у пунктах 4, 5 та 5і частини першої статті 4 Закону №2464. -Як зазначалося вище, позивач є платником єдиного внеску за ч. 4 ст. 4 цього Закону; зі умови добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та вже був звільнений від сплати єдиного внеску до набрання чинності п. 9-Ю Закону № 2464.

Окрім того, пунктом 9-10 Закону № 2464 не передбачено звільнення від сплати ЄСВ на період з 01.03.2020 по 31.05.2020 платників єдиного внеску за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У зв`язку з викладеним, п. 9-10 Закону № 2464 не поширюється на ФОП ОСОБА_1 .

Щодо розрахунку допомогу по тимчасовій непрацездатності.

У відповідності до вимог Порядку надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування України застрахованим особам у разі ліквідації (реорганізації) підприємства, установи, організації, припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця або незалежної професійної діяльності, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 10.10.2017 № 54 позивачу було призначено допомогу по тимчасовій непрацездатності згідно листів непрацездатності АДУ №741174 за період з 16.04.2020 по 27.04.2020, АДУ №641063 за період з 16.05.2020 по 01.06.2020, АДУ №761402 за період з 29.06.2020 по 07.07.2020, АДУ №641898 за період з 02.07.2020 по 17.07.2020 у розмірі 32 765,52 грн.

На підставі п. 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1266 (далі - Порядок № 1266) середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - єдиний внесок та/або страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин. - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати (далі - поважні причини).

Місяці розрахункового періоду (з першого до першого числа), в яких застрахована особа не працювала з поважних причин, виключаються з розрахункового періоду.

Так, згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) Пенсійного фонду України за період з 01.10.2019 по 30.07.2020 (дія державної реєстрації ФОП ОСОБА_1 ) позивачем нарахований та сплачений єдиний внесок у 2019 році за жовтень, листопад, грудень, у 2020 році за січень, лютий, червень, липень.

У зв`язку з тим, що березень, квітень, травень місяці 2020 року позивачем є не відпрацьованими з не поважних причин, тому включаються до розрахункового періоду (з першого до першого числа) у відповідності до вимог Порядку № 1266.

Таким чином, фізична особа-підприємець, яка є особою з інвалідністю та отримує пенсію або соціальну допомогу, повинна була подати до органу Державної фіскальної служби за місцем реєстрації звіт, у якому самостійно визначила для себе дохід за період з березня по травень 2020 року, нарахувала єдиний соціальний внесок, та сплатила його у строки, визначені чинним законодавством, за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У даному випадку, позивач не скористався даною можливістю, не оплатив ЄСВ, а відтак місяці, в яких не було нарахування доходу та не сплачувався ЄСВ не можуть бути виключені з розрахункового періоду, як місяці які не відпрацьовані з поважних причин.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає відсутніми правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправною бездіяльність Запорізького відділення та не здійснення перерахунку на користь ОСОБА_1 допомоги по тимчасовій непрацездатності з виключенням з розрахунку березня, квітня, травня 2020 року.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на те, що позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, то у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Частиною першою статті 143 КАС України встановлено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

В зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, питання щодо розподілу судових витрат, витрат на професійну правничу допомогу, судом не вирішувалось.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_1 ) до Запорізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області (м. Запоріжжя, майдан Профспілок, буд. 5, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду в повному обсязі складено та підписане суддею 29.06.2021.

Суддя Р.В. Сацький