Справа № 160/17456/20
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.,
при секретарі судового засідання Борода І.В.,
представник позивача не з`явився (повідомлений належним чином)
представник відповідача Похило І.І.,
29 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до головного управління ДФС у Дніпроперовській області, у якій просить:
В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що позивач при зверненні до суду у позовній заяві просила витрати на правничу допомогу, які за попереднім розрахунком складали 5000 грн.
Крім того, представником відповідача в запереченнях зазначено, що датою укладення договору про надання правової допомоги є 08.09.2020, при цьому строк дії договору відповідно до пп. 5.1. п. 5 договору до 31.12.2019, що свідчить про недотримання вимог щодо форми такого договору; серед послуг які перелічені у додатку до договору, в акті прийому-передачу наданих послуг та у розрахунку наданих послуг міститься окрема позиція - складання адміністративного позову та формування додатків; перелік наданих адвокатом послуг, акт приймання-виконання робіт, розрахунок наданих послуг не містять розрахунку витраченого часу на виконання кожного виду правової допомоги, що дало б змогу надати оцінку обґрунтованості таких витрат; в усіх документах, які було додано разом з позовною заявою на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу взагалі не містить послання на конкретну адміністративну справу, в межах якої така допомога надається.
У задоволенні заяви просила відмовити.
Суд, дослідивши подану заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року, у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 12 жовтня 2006 року, у справі «Двойних проти України» від 30 березня 2004 року, у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача до суду було надано: копія договору про надання правничої допомоги від 08.09.2020 року; копія додатку до договору; копія акту прийому-передачі наданих послуг за договором; копія розрахунку наданих послуг за договором; копія квитанції; докази направлення заяви про винесення додаткового рішення відповідачу.
Сторони домовились, що вартість послуг адвоката за цим договором визначається у додатках до даного договору.
Відповідно до додатку № 1 до договору по надання правничої допомоги від 08.09.2020 року вартість послуг виконавця по консультуванню, вивченню наданих замовником матеріалів, отримання додаткової інформації на адвокатський запит та написанню в її інтересах адміністративного позову в цілому становить 3500 гривень. У разі подання відповідачем відзиву на позовну заяву, вартість послуг виконавця по вивченню поданих ними документів та написанню відповіді на відзив становить 1500 гривень; дні судових засідань оплачуються в розмірі 1500 гривень за кожен день судових засідань в разі представництва інтересів замовника в судах м. Дніпро, а повна сума визначається актами виконаних робіт до даного договору. Днем судового засідання вважається кожен виїзд/вихід в судове засідання і підготовка до нього.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг та пов`язаністю таких послуг безпосередньо з веденням конкретної справи та реального факту понесення таких витрат, як то випливає зі змісту ст. 134 КАС України.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.
Верховним судом в постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Здійснені адвокатом дії, визначені в рахунках на оплату, мали бути здійснені адвокатом фактично та дійсність їх вчинення має бути підтверджена в матеріалах справи.
Судом не встановлено підтвердження вчинення адвокатом усіх дій, визначених у детальному описі робіт, а саме: зустріч, консультації клієнта, узгодження правової позиції, вивчення та аналіз наданих документів, подання адвокатського запиту, вивчення та аналіз відповіді з документами; консультація замовника у зв`язку з поданням відповідачем відзиву на позов. Відомості про вказані справи відсутні в матеріалах справи, а тому проведення аналізу вказаних судових рішень, опрацювання клопотань, збір , аналіз додаткових доказів, тощо не може впливати на вартість витрат на правничу допомогу у цій справі, зокрема, в матеріалах справи відсутні посилання адвоката на конкретні номера справ при вивчені аналогічної судової практики.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.
З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів замовника в адміністративному суді у відритому судовому засіданні фактично здійснювалась лише 03.06.2021 року. Призначені судові засідання 23.03.2021 року, 29.04.2021 року, 20.05.2021 року були перенесені у зв`язку з витребуванням додаткових доказів по справі від акціонерне товариство "ОТП БАНК". Зазначені представником позивача витрати на представництво замовника у судових засіданнях не відповідають принципу співрозмірності відносно затраченого часу проведення вказаних судових засідань, тому в даному випадку судові витрати за представництво позивача в судових засіданнях підлягають стягненню у розмірі 1500,00 грн за 1 судове засідання.
Також підлягають стягненню судові витрати за складання адміністративного позову та формування додатків у розмірі 2000,00 грн. та складання та подання відзиву, відповіді на відзив у розмірі 1200,00 грн.
Отже, вимога про відшкодування судових витрат в цій частині підлягає частковому задоволенню в розмірі 4700,00 грн.(1500,00+2000,00+1200,00).
Судом не беруть до уваги доводи відповідача стосовно того, що у договорі про надання правничої допомоги від 08.09.2020 року у п 5.1 зазначено, що «строк дії договору до 31.12.2019», що свідчить про недотримання вимог щодо форми такого договору, оскільки це є технічна помилка представника позивача, а в п .5.1. договору також зазначено «або до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань».
При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Такі самі критерії використовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ).
З огляду на викладене, суд зробив висновок про часткового задоволення заяви представника позивача про розподіл судових витрат у розмірі 4700,00 грн.
Пунктом 3 частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись статтями 132, 134, 139, 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства, суд,-
Заяву представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу - задоволити частково.
У задоволенні решти вимог - відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи додаткове рішення суду оскаржується в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст додаткового рішення складено 02.07.2021 року.
Суддя С.В. Ніколайчук