Справа № 380/729/21
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/729/21 пров. № А/857/10837/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
за участю секретаря судового засідання позивача представника відповідачаШинкар Т.І. Чопко Ю.Т., Кульчицького М.А., Попович Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року (рішення ухвалене в м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження, судом під головуванням судді Гулика А.Г., дата складення повного тексту рішення - 29 квітня 2021 року) у справі № 380/729/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, суд-

В С Т А Н О В И В :

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_2 у якому просив:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2013 по 01.02.2019;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2013 по 01.02.2019 з врахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 з врахуванням листопада 2009 року, вересня 2013 року та січня 2014 року базовими місяцями.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 з врахуванням січня 2008 року базовим місяцем для нарахування та з урахуванням виплачених сум.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з урахуванням висновків суду у цій справі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить змінити рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позовних вимог за період з 01.03.2018 року по 01.02.2019 року та абзац 4 резолютивної частини викласти в наступній редакції: «Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.02.2019 з врахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців та з урахуванням показників та правил, визначених абзацом третім та четвертим пункту п`ятого Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 та з урахуванням сум індексації грошового забезпечення, які раніше були виплачені.

На підтвердження доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції неправомірно відмовив позивачу у задоволенні вимоги за період з 01.03.2018 року по 01.02.2019 року, а також не встановив базового місяця за період з 01.01.2016 року по 01.02.2019 року. Окрім того, позивач вказав на не урахування судом положень абзацу третього та четвертого пункту п`ятого Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 при прийнятті рішення у оскаржуваній частині.

У решті рішення суду не оскаржується сторонами.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно не нараховував та не виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, тому в цій частині бездіяльність відповідача є протиправною. При цьому суд встановив, що питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації є передчасним, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені. У зв`язку з чим суд зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з урахуванням викладених висновків суду у цій справі.

Відмовляючи у задоволенні вимоги позивача щодо нарахування та виплати у неналежному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.02.2019, суд першої інстанції вказав, що із відповіді військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2021 №71/1/174 слідує, що базовим місцем для нарахування позивачу індексації у вказаний період використовувався березень 2018 року, а тому спір між сторонами в цій частині позовних вимог відсутній.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.02.2019 №27 його виключено зі списків особового складу частини та усіх видів грошового забезпечення.

Позивач вважає, що на день звільнення з військової служби він не отримав у повному обсязі кошти на які мав право за час проходження військової служби, а саме не була виплачена індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2013 по 01.02.2019 у повному обсязі.

Відповідно до листа Військової частини НОМЕР_1 від 02.04.2021 №221/171 в період з 01.03.2013 по 31.12.2015 індексація грошового забезпечення нараховувалась і виплачувалась позивачу з урахуванням базових місяців листопада 2009 року, вересня 2013 року, січня 2014 року. У зв`язку з відсутністю коштів в період з 01.01.2016 по 28.02.2018 індексація грошового забезпечення не нараховувалась і не виплачувалась. Наступним базовим місяцем для нарахування індексації став березень 2018 року.

Згідно з довідкою про нараховану та виплачену індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.01.2013 по 01.02.2019 позивачу за вказаний період нарахована індексація грошового забезпечення на суму 8127,41 грн.

Вважаючи протиправною відмову відповідача в нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2013 по 01.02.2019 позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 43 Конституції України гарантовано, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання праці військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх трудових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 2011-XII).

Так, частинами першою-четвертою статті 9 Закону № 2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Абзацом другим частини третьої статті 9 Закону України № 2011-ХІІ встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначено Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; надалі - Закон № 1282-ХІІ).

Зокрема, статтею 2 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статті 4 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка, а з 01.01.2016 - 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Водночас, положеннями статті 6 Закону № 1282-ХІІ визначено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Відповідно до пункту 1-1 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Разом з тим, пунктом 2 Порядку № 1078 закріплено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Крім того, положеннями пункту 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства.

У разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Тобто, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці.

Суд наголошує, що відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Стосовно ж доводів апеляційної скарги з приводу визначення базового місяця індексації грошового забезпечення позивача, то судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що відповідач безпідставно не нараховував та не виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 року. У зв`язку з чим суд першої інстанції зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з урахуванням приведеного вище висновку суду у цій справі.

За обставин у яких має місце не нараховування та не виплата позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації за вказаний період є передчасним, оскільки за наведений період індексація не була нарахована та виплачена позивачеві, а відтак у частині визначення базового місяці за вказаний період права позивача ще не порушені відповідачем.

Обумовлена позиція суду першої інстанції відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 15.10.2020 у справі №240/11882/19.

Відтак, апеляційна скарга у названій частині задоволенню не підлягає.

Стосовно ж доводів апеляційної скарги, які стосуються нарахування та виплати у неналежному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.02.2019 та зобов`язання здійснити вказані нарахування з врахуванням березня 2018 року, то як слідує із змісту судового рішення у задоволенні такої вимоги суд першої інстанції відмовив.

Відмовляючи у задоволенні такої вимоги суд першої інстанції вказав, що із відповіді Військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2021 №71/1/174 слідує, що базовим місцем для нарахування позивачу індексації у вказаний період використовувався березень 2018 року, тому спір між сторонами в цій частині позовних вимог відсутній.

Проте, колегія суддів з рішенням суду у вказаній частині не погоджується, позаяк відповідно до абзацу третього та четвертого пункту 5 Порядку №1078 (в редакції Постанови КМ № 141 від 28.02.2018) відповідач повинен був урахувати, що сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу (абз 4. пункту 5 Порядку №1078).

Позаяк, у період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року відповідач здійснив нарахування індексації позивачу із застосуванням невірного базового місяця, а у період з 01.01.2016 по 28.02.2018 року взагалі не здійснив нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з урахуванням базового місяця який існував у вказаний період, про що зазначено судом вище, то вказані обставини беззаперечно вплинули на визначення показників, які відповідно до положень абз. 3 та 4 пункту 5 Порядку №1078 підлягають до врахування при визначенні розміру індексації за період з 01.03.2018 року по 01.02.2019 року.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем невірно нараховано та виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 01.02.2019 року, як наслідок підлягає до часткового задоволення вимога позивача про зобов`язання відповідача здійснити йому нарахування та виплату на індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 01.02.2019 року з урахуванням показників та правил, визначених абзацом третім та четвертим пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Керуючись ст.308, ст.315, ст.317, ст.321, ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року у справі № 380/729/21 скасувати в частині відмови у задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 вчинити дії з приводу нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у належному розмірі за період з 01.03.2018 року по 01.02.2019 року.

Ухвалити у вказаній частині постанову, якою зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 01.02.2019 року з урахуванням показників та правил, визначених абзацом третім та четвертим пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року та встановлених судом обставин.

У решті рішення суду в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 01 липня 2021 року.