Справа № 166/465/21
Суддя: Лозицький С. О.
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 166/465/21
провадження № 2-а/166/12/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 червня 2021 року смт.Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді Лозицького С.О.,

за участю секретаря Тарасюка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ратне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (надалі-Позивач) звернувся в Суд з позовом до Київської митниці Держмитслужби України (надалі Відповідач) про скасування постанови, винесеної у справі про порушення митних правил.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15 квітня 2021 року Київською митнецею Держмитслужби України було винесено постанову у справі про порушення митних правил №0287/10000/21, відповідно до якої його було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% від різниці митних платежів, що становить 12716 грн. 37 коп. Вважає, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, винесеною з порушенням чинного законодавства, викладені у ній обставини та підстави порушення митних правил такими, що не відповідають фактичним обставинам. Зазначив, що 24.07.2020 року в інтересах ОСОБА_2 він подав митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA100380/2020/712322 для здійснення митного оформлення товару «Автомобіль легковий, що був у використанні, призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування: - марка «RENAULT»; - модель «MEGANE»; - календарний рік виготовлення 2012; - модельний рік виготовлення 2012; - номер кузова: НОМЕР_1 ; - тип кузова універсал; - робочий об`єм двигуна 1461см3; - тип палива дизель; - потужність двигуна 81 кВт.; - номер двигуна НОМЕР_2 ; - загальна кількість місць для сидіння, включаючи водія 5 шт.; колісна формула 4х2; - колір сірий. Відповідає екологічним нормам ЄВРО-5. Торгівельна марка - «RENAULT». Виробник «Renault SAS», Франція», та здійснив нарахування митних платежів в розмірі 47208,24 грн., (в т. ч. по миту 5480,22 грн., по акцизу 24726,28 грн., по ПДВ 17001,74 грн.). У графі 31 вказав календарний рік виготовлення автомобіля - 2012, відповідно до наданих йому документів: рахунку-фактури Pazyma-saskaita від 14.07.2020 де зазначена інформація «pagaminimo metai» (що означає рік виготовлення) 2012; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 16.03.2020 де зазначена дата початку експлуатації (дата першої реєстрації) 14.02.2012; копія митної декларації країни відправлення №20LTKC0100EK1462B0 від 21.07.2020 де зазначена інформація « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (що означає рік виготовлення) 2012. Вважає, що у нього не було жодних підстав для виникнення сумнівів щодо правильності визначення року виготовлення транспортного засобу, а тому навмисного порушення митного законодавства у його діях не було. Зазначив, що визначаючи рік виготовлення транспортного засобу, він діяв добросовісно, без жодного умислу щодо заявлення неправдивих відомостей про імпортований транспортний засіб та зниження митної вартості, тому що пред`явив до митного оформлення виключно ті документи, які були надані йому одержувачем автомобіля, та які ніким не скасовані чи визнані недійсними, що свідчить про відсутність в його діях прямого умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Представник відповідача Київської митниці Держмитслужби надіслав відзив, згідно якого просив залишити без задоволення позовну заяву ОСОБА_1 , а постанову Київської митниці Держмитслужби від 15.04.2021 №0287/10000/21 без змін. В обґрунтування відзиву зазначив, що з метою перевірки правильності визначення року виготовлення транспортного засобу, Київською митнецею Держмитслужби направлено лист, та 25.01.2021 отримано відповідь від офіційного дилера автомобілів Renault АТ «Рено Україна», з якого вбачається, що фактична дата виготовлення транспортного засобу марки - «RENAULT»; - модель «MEGANE»; номер кузова: НОМЕР_1 є 2011 рік. За результатами зміни ставки акцизного податку товару 15.02.2021 було проведено розрахунок різниці митних платежів, відповідно до якого різниця митних платежів становить 4238,79 грн.

18.06.2021 року Позивач подав до суду клопотання про долучення документів до матеріалів справи, в якому просив: 1) долучити до матеріалів справи документи; 2) стягнути з Відповідача на користь Позивача судовий збір за розгляд справи; 3) визнати протиправними та такими, що перевищують службові повноваження дії старшого державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил управління протидії митним правопорушенням та контрабанді Київської митниці Держмитслужби ОСОБА_3 в частині направлення до Відділу державної виконавчої служби Ратнівського районного управління юстиції Волинської області для примусового виконання виконавчого документа, що не набрав законної сили в частині порушення норм ч.1 ст.539 Митного кодексу; 3) стягнути з Київської митниці Держмитслужби кошти в сумі 14206 грн., які були сплачені Позивачем на рахунок Ратнівського районного відділу ДВС ЗМУМЮ (м.Львів) у зв`язку з неможливістю продовження підприємницької діяльності пов`язаної з блокуванням банківських рахунків на підставі листа митниці; 4) визнати протиправними дії Ратнівського районного відділу державної виконавчої служби ЗМУМЮ (м.Львів) щодо відкриття виконавчого провадження та скасувати відкриті постанови Ратнівського районного відділу державної виконавчої служби ЗМУМЮ (м.Львів) №65625533 в частині порушення пункту 1 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження".

В судове засідання сторони не з`явилися.

Вивчивши матеріали справи, Суд дійшов наступного висновку:

Судом встановлено, що 24.07.2020 року ОСОБА_1 подано до відділу митного оформлення №2 митного поста «Київ-східний» Київської митниці Держмитслужби митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA100380/2020/712322 для здійснення митного оформлення товару «Автомобіль легковий, що був у використанні, призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування: - марка «RENAULT»; - модель «MEGANE»; - календарний рік виготовлення 2012; - модельний рік виготовлення 2012; - номер кузова: НОМЕР_1 ; - тип кузова універсал; - робочий об`єм двигуна 1461см3; - тип палива дизель; - потужність двигуна 81 кВт.; - номер двигуна НОМЕР_2 ; - загальна кількість місць для сидіння, включаючи водія 5 шт.; колісна формула 4х2; - колір сірий. Відповідає екологічним нормам ЄВРО-5. Торгівельна марка - «RENAULT». Виробник «Renault SAS», Франція».

Разом з митною декларацією №UA100380/2020/712322 для здійснення митного оформлення щодо транспортного засобу, Позивачем було надано рахунок-фактури Pazyma-saskaita від 14.07.2020 де зазначена інформація «pagaminimo metai» (що означає рік виготовлення) 2012; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 16.03.2020 де зазначена дата початку експлуатації (дата першої реєстрації) 14.02.2012; копія митної декларації країни відправлення №20LTKC0100EK1462B0 від 21.07.2020 де зазначена інформація « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (що означає рік виготовлення) 2012.

У митній декларації Позивачем здійснено нарахування митних платежів в розмірі 47208,24 грн., (в т. ч. по миту 5480,22 грн., по акцизу 24726,28 грн., по ПДВ 17001,74 грн.).

З метою перевірки правильності визначення року виготовлення транспортного засобу, 22.01.2021 Київською митнецею Держмитслужби було направлено лист до АТ «Рено Україна» (вих. Від 22.01.2021 №7.8-5/20/11/706),

25.01.2021 Київською митнецею Держмитслужби отримано відповідь від офіційного дилера автомобілів Renault АТ «Рено Україна» (від 25.01.2021 №9), з якого вбачається, що фактична дата виготовлення транспортного засобу марки - «RENAULT»; - модель «MEGANE»; номер кузова: НОМЕР_1 є 2011 рік.

На підставі отриманої інформації Відповідач дійшов висновку, що при розмитненні автомобіля марки - «RENAULT»; - модель «MEGANE»; номер кузова: НОМЕР_1 ОСОБА_1 неправильно вказав рік виготовлення автомобіля, внаслідок чого було занижено розмір митних платежів на суму 4238,79 грн.

За вказаним фактом відносно Позивача складено протокол про порушення митних правил №0287/10000/21 за ст. 485 МК.

Постановою заступника начальника Київської митниці Держмитслужби України від 15 квітня 2021 року в справі про порушення митних правил №0287/10000/21 визнано винним Позивача у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України, та накладено адміністративне стягнення у виді 300% від різниці митних платежів, що становить 12716 грн. 37 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно;6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На виконання цих завдань адміністративного судочинства України, суд при вирішенні публічно-правового спору виходить з наступного:

Відповідно до ст. 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За змістом ст. 485 цього Кодексу заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги є порушенням митних правил, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Отже, з об`єктивної сторони склад правопорушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, характеризується наявністю дій, а з суб`єктивної - у формі умислу.

Згідно із ч.1 ст. 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною 1 ст. 257 цього Кодексу визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ч.6 ст.264 Митного кодексу України митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Статтею 54 цього Кодексу передбачено, що митні органи здійснюють контроль правильності визначення митної вартості товарів під час проведення митного контролю і митного оформлення. Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до положень ст. 345 Митного кодексу України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи. Митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, зокрема, щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів. Під час проведення документальної перевірки посадові особи митного органу повинні реалізовувати визначені цим Кодексом повноваження виключно в обсязі, необхідному для з`ясування питань перевірки. У разі виявлення митним органом під час проведення перевірки ознак порушень митних правил або контрабанди посадові особи митного органу вживають передбачених законом заходів.

Згідно із ст. 352 цього Кодексу для підготовки висновків за результатами перевірок посадовими особами митних органів можуть бути використані, зокрема: документи, визначені цим Кодексом; податкову інформацію; отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України. З метою здійснення митного контролю митні органи мають право направляти письмові запити та отримувати інформацію щодо переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через кордон України, випуску товарів та їх використання на митній території України або за її межами (стаття 334 МК України).

За змістом ч. 1 ст. 495 цього Кодексу доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Також відповідно до положень ст. 52 цього Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно із ч. 2 ст. 270 Митного кодексу України правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, іншими (крім мита) митними платежами встановлюються Податковим кодексом України з урахуванням особливостей, що визначаються цим Кодексом.

Підпунктом 215.3.5-1 п. 215.3 ст. 215 Податкового кодексу України передбачено, що ставка акцизного податку для автомобілів легкових та інших моторних транспортних засобів, призначених головним чином для перевезення людей, що відповідають товарній позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД (крім моторних транспортних засобів, зазначених у товарній позиції 8702 згідно з УКТ ЗЕД), включаючи вантажопасажирські автомобілі-фургони, гоночні автомобілі, у тому числі автомобілі, які в установленому законодавством порядку подаються до органів, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, для реєстрації або перереєстрації у зв`язку із зміною моделі транспортного засобу, що до переобладнання під час ввезення відповідала товарній позиції 8704 згідно з УКТ ЗЕД, а після переобладнання відповідає товарній позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД, визначається за формулою:

Ставка = Ставка базова х К двигун х К вік, де Ставка базова - ставка податку в євро за 1 штуку транспортного засобу; К двигун - коефіцієнт, що визначається діленням об`єму циліндрів двигуна внутрішнього згоряння відповідного транспортного засобу в куб. сантиметрах на 1000 куб. сантиметрів; К вік - коефіцієнт, що дорівнює кількості повних календарних років з року, наступного за роком виробництва відповідного транспортного засобу, до року визначення ставки податку(для нових транспортних засобів та транспортних засобів, що використовувалися до одного повного календарного року, коефіцієнт дорівнює 1, а для транспортних засобів, що використовувалися понад п`ятнадцять повних календарних років, коефіцієнт дорівнює 15).

Виходячи з викладеного, розмір акцизного податку транспортного засобу залежить від року виготовлення транспортного засобу.

Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року № 1118, зареєстрованим в Мiнiстерствi юстиції України 10.04.2008 року за № 291/1498, затверджено «Правила митного контролю та митного оформлення транспортних засобiв, що перемiщуються громадянами через митний кордон України».

Визначення календарного і модельного років виготовлення та першої реєстрації і терміну перебування в користуванні транспортного засобу (ТЗ) врегульовано пунктом 8 цих Правил.

Так, вказаним пунктом визначено, що якщо календарну дату виготовлення ТЗ, який перебував у користуваннi, визначити за його iдентифiкацiйним номером неможливо, то за основу береться рiк виготовлення, визначений за його iдентифiкацiйним номером, з урахуванням календарної дати першої реєстрацiї ТЗ. Датою першої реєстрацiї ТЗ, який перебував у користуваннi, є дата, зазначена в спецiальнiй графi технiчного паспорта (свiдоцтва про реєстрацiю), наприклад, паспорта нiмецького зразка, або дата видачi технiчного паспорта (свiдоцтва про реєстрацiю). У разi неможливостi визначення року виготовлення ТЗ за iдентифiкацiйним номером роком виготовлення вважати рiк, що значиться в реєстрацiйних i технiчних документах на ТЗ. Датою початку користування ТЗ, що були в користуваннi та ввозяться на митну територiю України, уважається дата першої реєстрацiї ТЗ, визначена в реєстрацiйних документах, якi виданi уповноваженими державними органами та дають право експлуатувати цi ТЗ на постiйнiй основi.

Таким чином, відповідно до змісту наведених норм належним доказом дати виготовлення транспортного засобу, який був у користуваннi та ввозиться на митну територiю України, є дата його першої реєстрацiї, вказана в реєстрацiйних документах, виданих уповноваженими державними органами країни, в якій така реєстрація була здійснена.

У даному випадку таким документом є свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Федеративної республіки Німеччина, в якому в полі «В» зазначено дату першої реєстрації - 14.02.2012.

Згідно із ст. 478 Митного кодексу України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України, характеризуються умисною (активною) формою вини, зокрема, у спірному випадку - заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей, необхідних для визначення митної вартості товару, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Як встановлено судом, при здійсненні митного оформлення вартість ввезеного автомобіля, а також відомості про рік його виготовлення вказані ОСОБА_1 на підставі належним чином оформлених документів, які були надані митному органу. Суд вважає, що Позивач, визначаючи рік виготовлення транспортного засобу діяв добросовісно, без жодного умислу щодо заявлення неправдивих відомостей про імпортований транспортний засіб та зниження митної вартості, тому що пред`явив до митного оформлення виключно ті документи, які були йому надані одержувачем автомобіля, та які ніким не скасовані чи визнані недійсними, що безумовно свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 прямого умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеної в постановах від 06.06.2018 у справі № 607/1866/17 та у справі № 607/2391/17, для притягнення до відповідальності згідно зі статтею 485 Митного кодексу України, необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 531 Митного кодексу України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, Суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 ознак порушення митних правил, передбачених ст.485 МК України, тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Щодо клопотання Позивача про долучення документів до матеріалів справи, Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даного клопотання, виходячи з наступного:

Звертаючись з даним клопотанням Позивач заявив вимоги, які по суті змінюють підставу та предмет позову.

Так, відповідно до частини першої статті 47 КАС України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Разом з тим, збільшення чи зменшення розміру позовних вимог - це їх кількісна, а не якісна зміна. Зміна розміру позовних вимог може бути також викликана уточненням розрахунку ціни позову, частковим виконанням спірного зобов`язання відповідачем, тощо. Якщо позовних вимог декілька, то зміна розміру може стосуватися кожної вимоги.

Натомість, доповнення позову додатковими вимогами, а також можливим залученням до справи співвідповідачів, до яких, фактично і заявляються позовні вимоги, не є, по-суті зміною розміру позовних вимог, а фактично є пред`явлення нового позову з власним предметом, підставами такого позову та іншими учасниками справи.

У даному випадку Позивач, подавши клопотання про долучення документів до матеріалів справи, фактично заявив новий позов до інших відповідачів, що не відповідає вимогам частини першої статті 44 та 47 КАС України.

Згідно ч.1 ст.47 КАС України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.162 КАС України: будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити, зокрема: зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; підстави заяви (клопотання, заперечення).

Якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Оскільки клопотання Позивача про долучення документів до матеріалів справи, є фактично пред`явленням нового позову, тому вказане клопотання суперечить вимогам частини першої статті 44, 47 та 162 КАС України, а тому Суд дійшов висновку, що воно є безпідставним та необґрунтованим, відтак Суд повертає дане клопотання без розгляду.

На підставі наведеного, керуючись ст. 3, 11, 17, 69-71, 158-163, 171-286 КАС України, ст.ст. 4, 467, 485, 523-527, 529-531 МК України, Суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби України про скасування постанови, винесеної у справі про порушення митних правил задовольнити.

Скасувати постанову у справі про порушення митних правил від 15 квітня 2021 року №0287/10000/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.485 Митного кодексу України.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 за ст. 485 МК України закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.О.Лозицький