Справа № 440/147/20
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 червня 2021 р.Справа № 440/147/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Макаренко Я.М. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С,

позивач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.01.2021, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Ясиновський, м. Полтава, повний текст складено 01.02.2021 по справі № 440/147/20

за позовом ОСОБА_1

до Ліквідаційної комісії Управління МВС України в Полтавській області , Головного управління Національної поліції в Полтавської області третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Другого апеляційного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за апеляційними скаргами Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 по справі № 440/147/20 за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління МВС України в Полтавській області , Головного управління Національної поліції в Полтавської області третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити дії.

До Другого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про призначення у справі судово-психологічної експертизи. Проведення експертизи доручити експертам Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені М.С. Бокаріуса (36004, м. Полтава, вул. Чураївни, 1/1).

Позивач у судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити, призначивши судово-психологічну експертизу.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши доводи позивача, колегія суддів вважає, що клопотання про призначення у справі судово-психологічної експертизи є таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 КАС України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 102 КАС України, обов`язковими умовами для призначення судом експертизи є, у тому числі: необхідність з`ясування певних обставин у справі, які не стосуються питань застосування права; без призначення судом експертизи виявиться неможливим з`ясування цих обставин, внаслідок чого може виникнути прогалина у їх встановленні.

В обґрунтування заявленого клопотання позивач наголошує, що серед заявлених ним вимог у позові, з урахуванням заяв про збільшення та уточнення позовних вимог, є стягнення з управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 4000000. Вважає, що для визначення його моральних страждань та з`ясування відповідних обставин справи, необхідні спеціальні знання.

Розглядаючи клопотання позивача про призначення судово-психологічної експертизи, суд враховує, що Кодекс адміністративного судочинства України та спеціальний Закон України "Про судову експертизу" не передбачають обов`язкового призначення судом експертизи у справах, де однією із позовних вимог є вимога про відшкодування моральної шкоди, як і не надають висновку судово-психологічної експертизи переваги порівняно із іншими засобами доказування, що можуть підтвердити чи спростувати як факт так і розмір заподіяної моральної шкоди.

При вирішенні питання про призначення судово психологічної експертизи у даній справі суд виходить з презумпції того, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (ст.ст. 3, 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду.

Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Аналогічні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 (справа № 464/3789/17). Зокрема, Суд дійшов висновку, що моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

Верховний Суд у п.п. 51, 53 постанови від 27 листопада 2019 року (справа № 750/6330/17) зазначив, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача - органу державної влади чи місцевого самоврядування, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, суд зазначає, що при розгляді цієї справи правова оцінка факту заподіяння позивачу моральної шкоди та її розміру надаватиметься із урахуванням норм Цивільного кодексу України та зазначених висновків Верховного Суду, у яких окреслено стандарти доказування в адміністративних справах, де однією із вимог заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди.

Натомість призначення судом експертизи, з огляду на можливість встановлення цих обставин на підставі інших засобів доказування, призведе до затягування розгляду справи, попри те, що у правовідносинах щодо звільнення громадян із публічної служби, пріоритетним є швидке вирішення відповідних адміністративних справ.

Крім того, колегія суддів зазначає, що за загальним правилом, відповідно до вимог ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Разом з тим, одночасно слід звернути увагу на те, що згідно ч.ч. 4, 5 ст. 308 КАС України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Так, стосовно клопотання позивача про призначення у даній справі судово-психологічної експертизи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», судову експертизу визначено як дослідження, яке здійснюється на основі спеціальних знань у галузі науки і техніки, мистецтва, ремесла тощо, об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Як вбачається зі змісту приписів ч.ч. 1, 2, 3 ст. 101 КАС України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Суд, згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, і жодні докази (в т.ч. висновок експерта) не мають для суду наперед встановленої сили.

Аналогічні положення містяться і в ст.ст. 108, 113 КАС України, згідно яких, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили (т.б. не є обов`язковим для суду), має лише допоміжний характер і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст.90 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи викладені вище норми процесуального законодавства, суть спору, зміст позовних вимог, відсутність обов`язкової необхідності, обґрунтувань та мотивів для призначення на стадії апеляційного розгляду судової експертизи, та приймаючи до уваги той факт, що таке клопотання про призначення експертизи в суді першої інстанції позивачем не заявлялося (ч.4 ст.308 КАСУ), судова колегія вважає, що на даний час відсутні належні підстави для призначення у даній справі вказаної вище судово-психологічної експертизи, в зв`язку із чим, дане клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 101 - 111, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення судово-психологічної експертизи відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Калиновський В.А.
Судді Кононенко З.О. Макаренко Я.М.

Повний текст ухвали складено 01.07.2021