Справа № 420/14560/20
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Корой С.М.,

секретаря судового засідання Коняги С.М.,

за участю сторін:

представника позивача Фатєєвої І.В. (за ордером),

представника відповідача Аветюка С.В. (за витягом),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, рішення та вимоги про сплату боргу (недоїмки), -

В С Т А Н О В И В:

18.12.2020 до суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 07.06.2019 року №№, , , , , , , рішення від 07.06.2019 року № та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.06.2019 року №.

В обґрунтування позовних вимог позивач, з посиланням на фактичні обставини справи щодо проведення перевірки за наслідками якої прийнято спірні рішення, щодо укладеного з ТОВ «СТАНДАРТ-ОІЛ» договору зазначає, що вказана в акті перевірки інформація не відповідає дійсності, жодним документом не підтверджена. Джерело цієї інформації позивачу невідоме, оскільки залишки товарно-матеріальних цінностей станом на 31.12.2018р. відсутні. На підтвердження вказаного позивачем були надані відповідні докази, які це підтверджують, а саме: рахунки на оплату та видаткові накладні про прийнятий від ТОВ «СТАНДАРТ ОГЛ» товару - шини, а також контрольні стрічки, які підтверджують здійснення одразу ж подальшої реалізації придбаних шин кінцевим споживачам.

З огляду на що, як стверджує позивач, зазначення відповідачем, що ФОП ОСОБА_1 занижено оподатковуваний дохід на суму у розмірі 1 855 985,51 грн., безпідставні та неправомірні, не підтверджені жодним документом. Інформація, яка б підтверджувала зазначене відсутня в актi перевірки. Позивачем під час проведення перевірки надавалася вся договірна та первинна документація, яка підтверджувала придбання у ТОВ «СТАНДАРТ - ОІЛ» та наступну реалізацію всього придбаного товару кінцевим споживачам, що підтверджувалося контрольними стрічками по PPO, копії яких додаються як підтвердження реалізації під кожний придбаний товар. Однак, відповідач, з невизначених причин, не врахував частину первинної документації на товар, та визнав їх як відсутні, при цьому в самому тексті акту перевірки контролюючим органом, в порушення приписів п. 5 розд. II Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та iншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Мінфіну України від 20.08.2015 р. №727, не зазначено чітко з посиланням на первинні документи, періоди, конкретні факти порушення податкового законодавства, з прив`язкою до первинних документів на придбання товару та нібито встановленої невідповідності реалізованого товару, жодного порушення.

Також, у позові зазначено, що враховуючи факт неправомірного безпідставного збільшення відповідачем суми оподатковуваного доходу позивача, зокрема, за звітний 2018 р. на суму 1 855 985,51 грн., неправомірним є також донарахування позивачу суми військового збору, податкових зобов`язань з ПДВ на суму 371 197,1 грн.

Щодо незаконності податкового повідомлення - рішення від 07.06.2019 року № про застосування штрафу за відсутність реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ, у розмірі 50%, що складає суму 43 294,28 грн. та податкового повідомлення рішення від 07.06.2019 року № про застосування штрафу за відсутність реєстрації податкових накладних/розрахунків за коригування на суму ПДВ у розмірі 40%, що складає 148 478,84 грн. позивач зазначає наступне.

З посиланням на п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, позивач вказує, що ключовим фактором є те, що саме платник податку повинен зареєструвати податкову накладну в електронній формі, а, як було зазначено вище, оскільки позивач не набув статусу платника ПДВ на момент отримання товару - шин, 11.09.2017р., технічної можливості та спроможності в електронному вигляді зареєструвати відповідну податкову накладну на суму 86 588,56 грн. у позивача не було. З огляду на що податкове повідомлення - рішення від 07.06.2019 року № про застосування штрафу за відсутність реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ, у розмірі 50%, що складає суму 43 294,28 грн. є необґрунтованим. Щодо нарахування штрафних санкцій у розмірі 40% за відсутність реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ, у позові вказано, що враховуючи, що відповідачем безпідставно було збільшено суму оподатковуваного доходу позивача, зокрема, за звітний 2018 р. на суму 1 855 985,51 грн., на який неправомірно вiдбулося донарахування позивачу податкових зобов`язань з ПДВ на суму 371 197,1 грн., підстав щодо застосування штрафу за відсутність реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ, також повністю безпідставні, а податкове повідомлення - рішення від 07.06.2019 року № про застосування штрафу за відсутність реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ у розмірі 40%, що складає 148 478,84 грн. є повністю незаконним та безпідставним.

Щодо незаконності податкового повідомлення рішення від 07.06.2019 року про нарахування суми штрафних санкцій (штрафу) у розмірі 1360,00 грн. за порушення п. 203.1. ст. 203 Податкового кодексу України, позивач зазначає, що штрафні санкції були нараховані за неподання позивачем до ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДПС в Одеській області податкових декларації по податку на додану вартість за листопад 2017 року, жовтень 2017р., грудень 2017р., січень 2018р., лютий 2018р., березень 2018р. - червень 2018р. Але, вказує ФОП ОСОБА_1 , позивачем не здійснювалася діяльність в цей період, були відсутні показники, які підлягають декларуванню (в тому числі суми від`ємного значення попередніх періодів), про що наявна інформація в акті перевірки - арк. 26. Якщо платником податку господарська діяльність протягом звітного (податкового) періоду не проводилась, але такий платник податку має суми від`ємного значення попередніх періодів, що підлягають відображенню в декларації звітного (податкового) періоду, то декларація за такий звітний (податковий) період подається. A у разі якщо платником податку господарська діяльність протягом звітного (податкового) періоду не проводилась та відсутні показники, які підлягають декларуванню (в тому числі суми від`ємного значення попередніх періодів), то декларація за такий звітний (податковий) період на підставі п. 49.2 Податкового кодексу України не подається. З огляду на зазначене, обов`язку подання податкових декларацій з ПДВ у періоді з листопада 2017р. по червень 2018р. у позивача не було, оскільки діяльність не проводилася та були відсутні показники, які підлягали оподаткуванню, з огляду на що позивач вважає податкове повідомлення - рішення від 07.06.2019 року № про нарахування суми штрафних санкцій (штрафу) у розмірі 1360,00 грн. за порушення п. 203.1. ст. 203 Податкового кодексу України, неправомірним, а отже таким, що підлягає безпосередньому скасуванню.

Як зазначено в актi перевірки, висновок контролюючого органу про заниження позивачем суми нарахувань по Єдиному соціальному внеску ґрунтується на тому, що позивачем було занижено оподатковуваний дохід, тобто підставою для прийняття Вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.06.2020р. №Ф-001719305 та рішення про застосування штрафних санкцій від 07.06.2020р. № слугували твердження податкового органу про заниження суми чистого оподаткованого доходу, отриманого від підприємницької діяльності за звітний 2018p. за здійснену ним діяльність як фізичної особи-підприємця, у вигляді залишків ТМЦ (шин) на суму 1 855 985,51 грн., що є повністю безпідставним та необґрунтованим. Інформація щодо цього відсутня в акті перевірки. Але, враховуючи повну необґрунтованість відповідачем правомірності збільшення суми оподатковуваного доходу позивача за вказаний період, позивач вважає неправомірними донарахування суми єдиного внеску на вказану суму доходу, що тягне за собою також протиправність та, вiдповiдно, скасування оскаржуваних вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.06.2020p. №ф-001719305 та рішення про застосування штрафних санкцій від 07.06.2020р. №.

Щодо податкового повідомлення рішення від 07.06.2019 року № про - нарахування штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів на суму 157 359,28 грн., у позові вказано, що товарних запасів у позивача не було, та відповідно до норм діючого податкового законодавства позивачем здійснювався продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. На підставі наведеного, оскільки iнформацiя зазначена як порушення позивача не підтверджена документально та не має жодного обґрунтованого пояснення, правова природа даних відповідача про недостачу товару у кількості 169 шт. шин незрозуміла та невідома. А приймаючи до уваги, що позивач діяв у суворій відповідності до норм Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», без будь-яких порушень, податкове повідомлення рішення від 07.06.2019 року № про нарахування штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів є безпідставним та необґрунтованим.

Ухвалою суду від 23.12.2020 року судом прийнято до розгляду позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, рішення та вимоги про сплату боргу (недоїмки), відкрито провадження в адміністративній справі, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи та призначено підготовче засідання в даній адміністративній справі об 11 год. 00 хв. 21.01.2021 року.

13.01.2021 року (вх.№ЕП/730/21) та 14.01.2021 року (вх.№1813/21) від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву разом із додатками, згідно переліку, який у ньому викладено (т.9 а.с.41-89).

У відзиві вказано, що Головне управління ДПС в Одеській областi адмiнiстративний позов не визнає, та категорично не погоджується з доводами позивача, вважає, що позов є таким, що не підлягає задоволенню.

З посиланням на доводи та обґрунтування, які викладено в акті перевірки від 07.06.2019 року №878/15-32-13-05/ НОМЕР_1 , відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

19.01.2021 року (вх.№2733/21) від представника позивача до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, згідно переліку, який у ньому викладено (т.9 а.с.90-155).

19.01.2021 року (вх.№2734/21) від представника позивача надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання 21.01.2021 року без участі позивача та його представника.

20.01.2021 року (вх.№3013/21) від представника відповідача до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, згідно переліку, який у ньому викладено (т.9 а.с.156-164).

Ухвалою суду від 21.01.2021 року долучено до матеріалів справи відзив на позовну заяву, який надійшов до суду 13.01.2021 року за вх.№ЕП/730/21 та 14.01.2021 року за вх.№1813/21 разом із додатками, згідно переліку, який у ньому викладено, задоволено клопотання представника позивача від 19.01.2021 року за вх.№2733/21, долучено до матеріалів справи докази, які надійшли до суду від представника позивача разом із клопотанням від 19.01.2021 року за вх.№2733/21; задоволено клопотання представника відповідача від 20.01.2021 року за вх.№ 3013/21, долучено до матеріалів справи докази, які надійшли до суду від представника відповідача разом із клопотанням від 20.01.2021 року за вх.№ 3013/21, продовжено строк підготовчого провадження у справі № 420/14560/20 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, рішення та вимоги про сплату боргу (недоїмки) на тридцять днів, відкладено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 23.02.2021 року, яка прийнята на місці та занесена до протоколу судового засідання судом оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні.

03.03.2021 року (вх.№ЕП/5723/21) від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив (т.9 а.с.173-184).

11.03.2021 року (вх.№12055/21) від представника відповідача до суду надійшло клопотання про виклик свідків.

Ухвалами суду від 11.03.2021 року, які прийняті на місці та занесені до протоколу судового засідання задоволено клопотання представника відповідача про виклик свідків, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 22.03.2021 року, яка прийнята на місці та занесена до протоколу судового засідання, судом зобов`язано Головне управління ДПС в Одеській області надати до суду у строк до 26.03.2021 року пояснення з доказами на їх підтвердження та із посиланням на аркуші адміністративної справи №420/14560/20 щодо:

1) порушень, встановлених у розділі 2.1.2 Акту перевірки №878/15-32-13-05/ НОМЕР_2 від 07.05.2019 року із зазначенням інформації щодо того на підставі яких документів було встановлено придбання товарів, дати їх придбання, документів, в яких дане придбання відображено;

2) розділу 2.1.1 Акту перевірки №878/15-32-13-05/ НОМЕР_2 від 07.05.2019 року із викладом інформації щодо порушень п.6 та п.9 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, а саме: в чому такі порушення полягають та знайшли своє відображення.

26.03.2021 року (вх.№15320/21) від представника відповідача до суду надійшли письмові пояснення разом із додатками (т.9 а.с.203-243).

Однак, у вказаних поясненнях відсутня визначена судом інформація.

26.03.2021 року (вх.№15321/21) від представника відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому вказано, що у зв`язку із запровадженням 24.03.2021 року Одеській області «червоного» рівня епідеміологічної небезпеки та введення в ООВС особливостей роботи у вигляді обмеження допуску до будівлі та припинення розгляду справ у відкритих судових засідання, представник Головного управління ДПС в Одеській області не може ознайомитися з матеріалами справи та надати розгорнуті письмові пояснення з посиланням на матеріали по даній справі.

29.03.2021 року (вх.№ЕП/8149/21) від представника позивача до суду надійшли письмові пояснення разом із додатками (т.9 а.с.246-250).

29.03.2021 року (вх.№ЕП/8104/21) від представника позивача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи до офіційного скасування обмежувальних карантинних заходів.

Ухвалою суду від 29.03.2021 року доручено Головному управлінню ДПС в Одеській області надати до суду у десятиденний строк від дати поновлення в Одеському окружному адміністративному суді розгляду справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу пояснення із посланням на аркуші адміністративної справи №420/14560/20 щодо: 1) порушень, встановлених у розділі 2.1.2 Акту перевірки №878/15-32-13-05/ НОМЕР_2 від 07.05.2019 року із зазначенням інформації щодо того на підставі яких документів було встановлено придбання товарів (їх реквізитів та дати складення), дати їх придбання, документів, в яких дане придбання відображено (їх реквізитів та дати складення); 2) розділу 2.1.1 Акту перевірки №878/15-32-13-05/ НОМЕР_2 від 07.05.2019 року із викладом інформації щодо порушень п.6 та п.9 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, а саме: в чому такі порушення полягають та знайшли своє відображення.

Вказаною ухвалою судом клопотання представників сторін про відкладення розгляду справи задоволено шляхом зупинення провадження по справі №420/14560/20 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, рішення та вимоги про сплату боргу (недоїмки) до поновлення в Одеському окружному адміністративному суді розгляду справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу.

24.05.2021т (вх.№26300/21) та 27.05.2021 року (вх.№27091/21) від представника відповідача до суду надійшли письмові пояснення (т.10 а.с.15-23).

27.05.2021 року (вх.№ЕП/14343/21) від представника позивача надійшли письмові пояснення по справі разом із додатками (т.10 а.с.24-47).

15.06.2021 року (вх.№31155/21) від представника відповідача до суду надійшли письмові пояснення (т.10 а.с.55-57).

Ухвалами суду від 27.05.2021 року, яка прийнята на місці та занесена до протоколу судового засідання судом поновлено провадження по справі та оголошено перерву у судовому засіданні.

У судовому засіданні 17.06.2021 року представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 17.06.2021 року заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши вступне слово представників сторін, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позов, відповідді на відзив, пояснень, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 02.02.2016 Номер запису: 0120298) та здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (основний); 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 46.43 Оптова торгівля побутовими електротоварами й електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення; 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет.

На податковому обліку позивач перебуває з 02.02.2016 року, з 21.09.2017 року позивач зареєстрований платником ПДВ, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року здійснював діяльність на загальній системі оподаткування та був платником ПДВ.

У період з 05.04.2019 р. по 29.04.2019 р. фахівцями Головного управління ДФС в Одеській області на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.77.1, п.77.2 ст.77, п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України, пп.13.1.2 п.13.1 ст.13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідно до направлення від 28.11.2018 року №10746/13-05 була проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 за результатами якої складено акт № 878/15-32-13-05/ НОМЕР_2 від 07.05.2019 року «Про результати документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, та iншого законодавства фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 за період з 01.01.2016 по 31.12.2018р. дотримання законодавства щодо укладення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період з 01.01.2016р. по 31.12.2018р.» (т.1 а.с.29-60).

Під час вказаної перевірки до ФОП ОСОБА_1 направлено запит №4456/ч/15-32-13-05-09 від 17.04.2019 року щодо надання первинних документів, в тому числі :

- залишки товарно-матеріальних коштовностей станом на 01.01.2016р., на 01.01.2017 рік та на 31.12.2018 рік, в розрізі по найменуванням ТМЦ.;

- дебіторська та кредиторська заборгованість по постачальникам та покупцям станом на 01.01.2016р., на 01.01.2017 рік та на 31.12.2018 рік.

09.04.2019 року довіреною особою ФОП ОСОБА_1 гр. ОСОБА_2 надано пояснення, у якому зазначено, що залишки товарно-матеріальних цінностей станом на 02.02.2016р. та на 31.12.2018 рік відсутні. Дебіторська та кредиторська заборгованість станом на 31.12.2018 відсутня.

Також під час перевірки до ФОП ОСОБА_1 направлено запит від 17.04.2019 року щодо надання до перевірки первинних документів, в тому числі:

- надруковані або створювані в електронній формі контрольні стрічки за 2017 рік та за 2018 рік;

- акти та копії чеків щодо скасування суми коштів, виданих при поверненні товару або скасування помилково проведених через РРО суми розрахунку, а саме 25.09.2019 року на суму 673 грн., 26.09.2017 року на суму 228831,2 грн., 28.09.2017 року на суму 13200 грн. та 03.10.2017 року на суму 48272 грн.;

- рух придбаних та реалізованих ТМЦ у розрізі по найменуванню, кількості та вартості.

На вказаний запит ФОП ОСОБА_1 до перевірки надані створювані в електронній формі контрольні стрічки за 2017 рік та за 2018 рік, акти та копії чеків щодо скасування суми коштів, виданих при поверненні товару або скасування помилково проведених через PPO суми розрахунку, а саме 25.09.2019 року на суму 673 грн., 26.09.2017 року на суму 228831,2 грн., 28.09.2017 року на суму 13200 грн. та 03.10.2017 року на суму 48272 грн.

Вказаною документальною виїзною перевіркою встановлено порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 :

- п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України від 02.10.10р. №2755-VI із змінами та доповненнями, ФОП ОСОБА_1 завищено вартість документально підтверджених витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів за період, що перевірявся, що привело до заниження сум податку на доходи з фізичних осіб з підприємницької діяльності у розмірі 334077,39 грн., а саме у 2018 році на 334077,39 грн.;

- п.6 та п.9 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом ДПА України від 16.09.2013 №481, зареєстрований в Мінюсті України 04.10.2013 за № 1686/242184;

- п.2, ст.7 , п.5. ст.8 та п.8 ст.9 Закону України № 2464-УІ від 08.07.2010 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне старування», із змінами та доповненням підприємцем, занижена сума єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, з урахуванням максимальної суми єдиного внеску, на загальну суму 129273,94 грн., а саме у 2018 році на 129273,94 грн.;

- п. 162.1 п. 162, п. 163.1 ст.163, п.164.1 ст.164, пп. 1.1, пп. 1.2, п.1.4, ш.1.5 та пп. 1.6 п. 16 1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI, із змінами та доповненнями, перевіркою встановлено заниження податкового зобов`язання з військового збору в загальної сумі 27839,78 грн., а саме за результатами звітного 2018 року у сумі 27839,78 грн.;

- п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.2, 183,10 ст.183, п.198.3. ст.198, п. 198.5. ст.198 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 суми податку, які підлягали сплаті до бюджету за період з 21.09.2017р. по 31.12.2018р. занижено на загальну суму 457785,66 грн., а саме у жовтні 2017 року на суму 86588,56 грн. та у грудні 2018 року на 371197,1 грн.;

- п.202.1 ст.202 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI із змінами та доповненнями ФОП ОСОБА_1 не надано до ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області податкові декларації по податку на додану вартість за листопад 2017 року, жовтень 2017 року, грудень 2017 року, січень 2018 року, лютий 2018 року, березень 2018 року, квітень 2018 року, травень 2018 року та червень 2018 року.

- п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року із змінам та доповненнями, в результаті чого не зареєстровано податкові накладні на суму ПДВ 86588,56 грн. у жовтні 2017 року та на суму ПДВ 371197,1 грн. у грудні 2018 року;

- п.12 ст.3 Закону України від 06.07.95р. N265/95-ВР "Про застосування реєстраторі розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", із змінами та доповненнями ФОП ОСОБА_1 здійснював продаж тих товарів, що не відображені в обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, а саме шини 175/70 R13 PREMIORRI Solazo Л ДН О H82 1 10 у кількості 169 шт. на загальну суму податку в ціні реалізації 78679,64 грн. (згідно фіскальним звітним чекам, контрольним стрічкам).

Так, висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства обґрунтовані наступним.

Як зазначено в акті № 878/15-32-13-05/ НОМЕР_2 від 07.05.2019 року (далі Акт) перевіркою Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат ФОП ОСОБА_1 встановлено порушення п.б та п.9 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом ДПА України від 16.09.2013 №481, зареєстрований в Мінюсті України 04.10.2013 за № 1686/24218.

Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності, відображених в податкових деклараціях про майновий стан і доходи у додатку ф4 до розділу II декларації «Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою» встановлено завищення показника витрат на загальну суму 1855985,51 грн., а саме у 2018 році на 1855985,51 грн.

Проведеним аналізом наданих до перевірки створюваних в електронній формі контрольних стрічок за 2017 рік та за 2018 рік, наданого до перевірки пояснення від 09.04.2019 року, показників звітів PPO, відомостей, що містяться в інформаційних базах даних ITC «Податковий блок» - підсистеми «Аналітична система, а саме дані податкових накладних на придбання та продаж товару за 2017 рік та за 2018 рік встановлено наступне.

Перевіркою розраховувались витрати, які пов`язані з отриманим доходом, з урахуванням середньої вартості придбаного товару, кількості реалізованого товару в розрізі по найменуванням ТМЦ. У ході проведеного розрахунку виявлено товар, а саме шини, вартість придбання яких відносилась до складу витрат, але які у відповідних податкових періодах повністю не реалізовані, та по яким не отримано дохід, що призвело до завищення витрат, які безпосередньо пов`язані з отриманням доходів на суму 1855985,51 грн., а саме у 2018 році на 1855985,51 грн.

Так, зазначено в Акті, у 2018 році позивачем:

- придбано шини 155/70 R13 CONTYRE ARCTIC IСЕ Л ЗН СЕР. Q 75 1 16 у кількості 324 шт., реалізовано у кількості 74 шт., не реалізовано 250 шт.

- придбано шини 155/70R13 wo-101 75 Т у кількості 449 шт реалізовано у кількості 168 шт., не реалізовано 281 шт.;

- придбано шини 155/70R13 БЦ-10 75 Q у кількості 889 шт., реалізовано у кількості 547 шт., не реалізовано 342 шт

- придбано шини 155/70R13 ВС 1 75 Т у кількості 297 шт., реалізованості 130 шт., не реалізовано 167 шт. у кількості;

- придбано шини 165 R13C (165/80R13C) TRL-502 ЛГ Вс Сер. N 96 2 1c 401120100 0 шт., не реалізовано 75 шт.;

- придбано шини 175/70R13 БЦ-20 82 Т у кількості 3982 шт., реалізовано у кількості 3883 шт., не реалізовано 99 шт.;

- придбано шини 185/65 R14 PREMIORRI Solazo Л ДН Cер. Н86 1 1с кількості 457 шт., реалізовано у кількості 132 шт., не реалізовано 325 шт.;

- придбано шини 185/70 R14 ITEGRO Л ДH Сер. Н 88 1 1с у кількості 238 шт., реалізовано у кількості 72 шт., не реалізовано 166 шт.;

- придбано шини 185/75R16C БЦ-24 104/102 N у кількості 993 ш реалізовано у кількості 245 шт., не реалізовано 748 шт.;

- придбано шини 195/65 R15 PREMIORRI Solazo Л ДН Cep. H91 1 1c - кількості 501 шт., реалізовано у кількості 51 шт., не реалізовано 450 шт.

Таким чином, вказано в Акті, перевіркою встановлено завищення витрат, які безпосередньо пов`язані отриманням доходів на загальну суму 1855985,51 грн., а саме у 2018 році на 1855985,51 грн.

Перевіркою правильності визначення витрат, відображених у додатку ф4 податкових деклараціях про майновий стан і доходи «Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, отриманих самозайнятою особою» за 2016 piк 2017 рік та за 2018 рік встановлено, що в порушення п.177.2, п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 завищено вартість документально підтверджених витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів за період, що перевірявся на суму 1855985,51 грн., а саме у 2018 році на 1855985,51 грн.

Перевіркою правильності визначення оподатковуваного доходу, відображеного в деклараціях про доходи, з даними про суми оподатковуваного доходу, визначеними в ході перевірки, встановлено: заниження оподатковуваного доходу на суму 1855985,51 грн., а саме у 2018 році на 1855985,51 грн.

Перевіркою правильності визначення сум податку, що підлягає сплаті до бюджету відображеного в деклараціях про доходи, з даними сум податку, що підлягає сплаті до бюджету, визначеними в ході перевірки, встановлено: заниження сум податку, що підлягає сплаті до бюджету на суму 334077,39 грн., а саме у 2018 році на 334077,39 грн.

Як зазначено в Акті, в порушення п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України від 02.10.10р. №2755-VI із змінами та доповненнями, ФОП ОСОБА_1 завищено вартість документально підтверджених витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів за період, що перевірявся, що привело до заниження сум податку на доходи з фізичних осіб з підприємницької діяльності у розмірі 334077,39 грн., а саме у 2018 році на 334077,39 грн.

Актом встановлено, що за даними звітів ФОП ОСОБА_1 сума чистого оподатковуваного доходу за 2018 рік, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 22% складає 55143,41 грн. Відповідно п.2.1.3 цього акту перевірки сума чистого оподатковуваного доходу за 2018 рік, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 22% за даними перевірки складає 1911128,92 грн.

В порушення п.2, ст.7 , п.5. ст.8 та п.8 ст.9 Закону України № 2464-УІ від 08.07.2010 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне старування» із змінами та доповненням підприємцем занижена сума доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенням податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок у розмірі 22%, з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску занижено на суму 587608,83 грн., а саме у 2018 році на 587608,83 грн.

Згідно Акту, в порушення п.2, ст.7, п.5. ст.8 та п.8 ст.9 Закону України № 2464-УІ від 08.07.2010 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне старування», із змінами та доповненням підприємцем, занижена сума єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, з урахуванням максимальної суми єдиного внеску, на загальну суму 129273,94 грн., а саме у 2018 році на 129273,94 грн.

У розділі 2.5.1 Акту зазначено, що ФОП ОСОБА_1 як платник ПДВ зареєстрований 21.09.2017р., за період з 21.09.2016р. по 31.12.2018р. ФОП ОСОБА_1 задекларовано податкових зобов`язань по податку на додану вартість у сумі 6127081 грн. Перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань за період з 21.09.2016р. по 31.12.2018р. встановлено його заниження на загальну суму 457785,66 грн., а саме у жовтні 2017 року на суму 86588,56 грн. та у грудні 2018 року на 371197,1 грн.

Так, ФОП ОСОБА_1 у перевіряємому періоді сума від здійснення операцій з постачання товарів за останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищено 1000000 грн., а саме з 01.09.2016 по 31.08.2017 обсяг постачання товарів склав 3945494,1 грн., зазначені обсяги оподаткованих операцій досягнуто у серпні 2017 року. 07.09.2019 року ФОП ОСОБА_1 надано реєстраційна заява платника податку на додану вартість, в якій причини реєстрації платника податку на додану вартість вказані невірно, а саме п.182.1 ст.182 Податкового кодексу України (добровільна реєстрація). Податковим органом з зазначених причин було відмовлено в реєстрації особи як платника податку. 19.09.2019 року ФОП ОСОБА_1 надано реєстраційну заяву платника податку на додану вартість в якій причини реєстрації платника податку на додану вартість вказані вірно, а саме п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України. Податковим органом ФОП ОСОБА_1 зареєстрований платником податку на додану вартість 21.09.2017 року. З урахуванням вищевикладеного, ФОП ОСОБА_1 повинен був зареєструватись платником податку на додану вартість не пізніше 10.09.2017 року. Проведеним аналізом наданих до перевірки створюваних в електронній формі контрольних стрічок за 2017 рік та за 2018 рік, показників звітів PPO встановлено, що обсяг реалізації товару ФОП ОСОБА_1 склав 432942,82 грн.

Таким чином, зазначено в Акті, в порушення п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.2, 183,10 ст.183 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 несвоєчасно надав заяву про обов`язкову реєстрацію особи як платника податку та відповідно занизив податкове зобов`язання з ПДВ у жовтні 2017 року суми ПДВ 86588,56 грн. (432942,82 x20%).

Перевіркою встановлені розбіжності залишків ТМЦ (шини) станом на 31.12.2018р. по даним перевірки з даними ФОП ОСОБА_1 , а саме: - по даним перевірки у ФОП ОСОБА_1 існують у залишках ТМЦ (шини) у кількості 2903 шт., на загальну суму 1855985,51 грн. без ПДВ, сума ПДВ 371197,1 грн.; - по даним ФОП ОСОБА_1 (пояснення) залишки ТМЦ (шини) відсутні. Таким чином, придбані ФОП ОСОБА_1 у перевіряємому періоді ТМЦ (шини) у кількості 2903 шт. на суму 1855985,51 грн. без ПДВ, по яким сума ПДВ 371197,1 грн. вiднесено до складу податкового кредиту платника податків, у товарних запасах у ФОП ОСОБА_1 станом на 31.12.2018р. відсутні. Тобто зазначені ТМЦ (шини) використовувались в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Зважаючи на вказане, в Акті встановлено, що в порушення п.198.3. ст.198, п. 198.5. ст.198 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 занижено податкові зобов`язання по податку на додану вартість на суму 371197,1 грн., а саме у грудні 2018 року на 371197,1 грн.

Також, в Акті встановлено, що в порушення вимог п.202.1 ст.202 Податкового кодексу України від 02.12.2010р No2755 - VI із змінами та доповненнями ФОП ОСОБА_1 не надано до ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області податкові декларації по податку на додану вартість за листопад 2017 року, жовтень 2017 року, грудень 2017 року, січень 2018 року, лютий 2018 року, березень 2018 року, квітень 2018 року, травень 2018 року та червень 2018 року.

У розділі 2.5.4 Акту встановлено, що в порушення п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.2, 183,10 ст.183 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 несвоєчасно надав заяву про обов`язкову реєстрацію особи як платника податку та відповідно занизив податкове зобов`язання з ПДВ у жовтні 2017 року на суму ПДВ 86588,56 грн. (432942,82 x20%). В порушення п.198.3. ст.198, п. 198.5. ст.198 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 занижено податкові зобов`язання з ПДВ у грудні 2018 на суму 371197,1 грн. у відповідності до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України №2755-VI.

У розділі 2.6 Акту встановлено, що в порушення п. 162.1 п. 162, п. 163.1 ст.163, п.164.1 ст.164, пп. 1.1, пп. 1.2, п.1.4, пп.1.5 та пп. 1.6 п. 16 1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI, із змінами та доповненнями, перевіркою встановлено заниження податкового зобов`язання з військового збору в загальної сумі 27839,78 грн., а саме за результатами звітного 2018 року у сумі 27839,78 грн.

У розділі 2.7 Акту встановлено, що в порушення вимог п.12 ст.3 Закону України від 06.07.95р. N265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", із змінами та доповненнями ФОП ОСОБА_1 здійснював продаж тих товарів, що не відображені в обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, а саме шини: 175/70 R13 PREMIORRI Solazo Л Д H82 1 1c у кількості 169 шт. на загальну суму по ціні реалізації 78679,64 грн. (згідно фіскальним звітним чекам, контрольним стрічкам).

24.05.2019р., у порядку, викладеному у п. п. 68.7 статті 68 Податкового кодексу України та відповідно до п. 6 розділу IV Наказу ДПА «Про затвердження Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавств №984 вiд 22.12.10p. позивачем надані заперечення до акту перевірки № 878/15-32-13 05/ НОМЕР_2 вiд 07.05.2019p.

04 червня 2020p. позивачем було отримано відповідь на заперечення № 161/15-32-13 05/ НОМЕР_2 , згідно якого висновки акту перевірки були залишені без змін.

На підставі наведеного акту перевірки, 07.06.2019 року Головним управлінням ДФС в Одеській області прийнято наступні податкові повідомлення - рішення:

- № , яким за порушення п.44.1 ст.44, п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 417596,74 грн., з яких 334 077,39 грн. - за податковими зобов`язаннями та 83 519,35 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (т.1 а.с.62-63);

- № , яким за порушення п. 162.1 п. 162, п. 163.1 ст.163, п.164.1 ст.164, пп. 1.1, пп. 1.2, п.1.4, ш.1.5 та пп. 1.6 п. 16 1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: військовий збір з підприємницької діяльності на загальну суму 34799,73 грн, з яких 27 839,78 грн - за податковими зобов`язаннями, 6 959,95 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (т.1 а.с.64);

- № , яким за порушення п.185.1 ст.15, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 572232,08 грн., з яких: 457 785,66 грн. - за податковими зобов`язаннями, 114 446,42 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (т.1 а.с.65);

- № , яким за порушення п.203.1 ст.203 Податкового кодексу України та на підставі пп.54.3.1 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України застосовано до позивача штрафні санкції (штраф) у розмірі 1360,00 грн. (т.1 а.с.66);

- № , яким за відсутність реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ застосовано штраф у розмірі 40%, що складає 148 478,84 грн. (т.1 а.с.67);

- № , яким за відсутність реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ застосовано штраф у розмірі 50%, що складає суму 43 294,28 грн. (т.1 а.с.68);

- № , яким за порушення п.1.2, 2.2, 2.6 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 (не оприбутковано, несвоєчасно оприбутковано готівкові кошти на суму 42958.05 грн.) до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів на суму 157 359,28 грн (т.1 а.с.71);

Крім того на підставі вищевказаного акту, Головним управлінням ДФС в Одеській області 07.06.2019р. прийнято рішення № про застосування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску у розмірі 12 927,39 грн. (т.1 а.с.69).

07.06.2019р. Головним управлінням ДФС в Одеській області виставлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) від № на суму 129 273,94 грн. (т.1 а.с.70).

Вважаючи протиправним податкові повідомлення рішення від 07.06.2019 року №№, , , , , , , рішення від 07.06.2019 року № та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.06.2019 року №, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України, ведення бухгалтерського обліку по податкових операціях встановлено Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», порядок нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування регулюється Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Згідно з вимогами п.п.20.1.4. п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку встановленому Податковим кодексом України від 02.12.2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями (далі ПК України).

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до п.77.1 ст.77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Згідно п.77.4 ст.77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Відповідно до п.77.6, 77.7, 77.8, 77.9 ст.77 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу. Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу. Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Згідно п.86.1 ст.86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Відповідно до ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено поняття первинного документу - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Вимоги до первинного та зведеного документу визначені в ч.2 ст. 9 цього ж Закону.

Згідно ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як зазначено в ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Отже, проведення будь-якої господарської операції підприємства фіксується та підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік.

Відповідно до п.2.15 Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.

Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», на даних бухгалтерського обліку базуються фінансова, податкова, статистична та інші види звітності.

Отже, первинні документи по відображенню господарської операції є підставою й для податкового обліку.

В свою чергу, оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регулюється ст.177 ПК України.

Відповідно до п.177.2 ст.177 ПК України, об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно п.177.3 ст.177 ПК України для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг). Не включаються до доходу фізичної особи - підприємця суми акцизного податку з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів

У п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України зазначено, що до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

- обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Відповідно до п.177.10 ст.177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.

Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат протягом періоду, що перевірявся, визначається положеннями Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 року №481 (далі - Порядок №481).

Пунктом 1 Порядку №481 визначено, що відповідно до пункту 177.10 статті 177 та пункту 178.6 статті 178 розділу IV Податкового кодексу фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - самозайняті особи), зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат (далі - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

Підпунктом 5 п.6 Порядку №481 передбачено, що у графі 5 зазначаються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом. Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів, робіт, послуг.

Згідно з пунктом 9 Порядку №481 дані Книги заповнюються у гривнях з копійками та використовуються самозайнятою особою для заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи.

Тобто, відповідно до встановленого для фізичної особи-підприємця порядку обліку доходів і витрат, для визначення об`єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб фізична особа - підприємець має встановити загальний оподатковуваний дохід звітного періоду та обсяг витрат, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності. При цьому, підставою для обчислення фізичною особою - підприємцем загального оподатковуваного доходу та витрат є дані Книги обліку доходів і витрат за умови наявності документів щодо походження товару та документального підтвердження здійснених витрат. Ці самі дані використовуються фізичною особою - підприємцем при заповненні податкової декларації про майновий стан та доходи.

При цьому, з вищевикладених норм податкового законодавства слідує, що фізична особа-підприємець, яка перебуває на загальній системі оподаткування, відображає у складі доходу виручку у грошовій та негрошовій формі, при цьому до складу витрат має право включати витрати господарської діяльності, пов`язані з отриманням зазначеного доходу, за умови, що ці витрати пов`язані із реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг та підтверджені відповідними документами, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В свою чергу, порядок формування податкового кредиту, а також порядок та обов`язок реєстрації податкових накладних визначено розділом V Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Як зазначено в п. 187.1 ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

- дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

- дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За приписами п. 198.1. т. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Водночас, п. 198.5. ст. 198 ПК України передбачено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Згідно з п. 198.6. ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З 1 січня 2015 року набрали чинності зміни, внесені Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" №71-VІІІ від 28.12.2014 в частині оподаткування військовим збором доходів фізичних осіб-підприємців.

Так, відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені п.162.1 ст.162 ПК України, а саме: фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

При цьому, об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст.163 Податкового кодексу України: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування; іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до пп.164.1.3 п.164.1 ст.164 ПК України загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходу, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка проводить незалежну професійну діяльність згідно зі статтею 178 цього Кодексу.

Згідно п.177.2 ст.177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Отже, військовий збір нараховується, утримується та перераховується із сум чистого доходу, який визначається виходячи із документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464).

Згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону №2464 визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім`ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону №2464 єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.9 Закону №2464 обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках,передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів , бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно з п. 3 ч.11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Отже, єдиний внесок повинен сплачуватись із тієї суми доходу, з якої сплачується податок на доходи фізичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Як вже встановлено судом, податковим органом встановлено, зокрема, порушення позивачем п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.2, 183,10 ст.183, п.198.3. ст.198, п. 198.5. ст.198 Податкового кодексу України, а саме, що ФОП ОСОБА_1 суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за період з 21.09.2017р. по 31.12.2018р. занижено на загальну суму 457785,66 грн. (у жовтні 2017 року на суму 86588,56 грн.).

Вказані порушення податковий орган мотивував тим, що ФОП ОСОБА_1 з запізненням зареєструвався платником ПДВ.

Так, судом встановлено, що у перевіряємому періоді сума від здійснення операцій з постачання товарів за останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищила 1000000, а саме з 01.09.2016 по 31.08.2017 обсяг постання товарів склав 3945494,1 грн., зазначені обсяги оподаткованих операцій ФОП ОСОБА_1 досягнуто у серпні 2017 року.

Стеттею 181 Податкового кодексу України врегульовані вимоги щодо реєстрації осіб як платників податку

Згідно з п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Стеттею 182 Податкового кодексу України врегульовано питання добровільної реєстрації платників податку.

Відповідно до п.182.1 ст.182 Податкового кодексу України якщо особа, яка відповідно до пункту 181.1 статті 181 цього Кодексу не є платником податку у зв`язку з тим, що обсяги оподатковуваних операцій відсутні або є меншими від встановленої зазначеною статтею суми, вважає за доцільне добровільно зареєструватися як платник податку, така реєстрація здійснюється за її заявою.

Згідно з вимогами ст.183 Податкового кодексу України будь-яка особа, що підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

У разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу (п.183.2).

У разі добровільної реєстрації особи як платника податку або особи, яка відповідає вимогам, визначеним підпунктом 6 пункту 180.1 статті 180 цього Кодексу, реєстраційна заява подається згідно з пунктом 183.7 цієї статті не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку податкового періоду, з якого такі особи вважатимуться платниками податку та матимуть право на податковий кредит і складання податкових накладних (п.183.2).

Оскільки загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищила 1000000 гривень з 01.09.2016 по 31.08.2017, позивач у відповідності до п.183.2 ст.183 Податкового кодексу України до 10.09.2017 року повинен був звернутися до контролюючого органу з реєстраційною заявою про реєстрацію його платником ПДВ.

Так, судом встановлено, що 07.09.2019 року ФОП ОСОБА_1 надана реєстраційна заява платника податку на додану вартість, в якій причинами реєстрації платника податку на додану вартість вказано п.182.1 ст.182 Податкового кодексу України (добровільна реєстрація).

Податковим органом з відмовлено в реєстрації особи як платника податку, оскільки позивачем у ній визначено не вірні причини для її здійснення.

Суд зазначає, що дії контролюючого органу з відмови в реєстрації позивача за наслідками розгляду заяви ФОП ОСОБА_1 від 07.09.2019 року про реєстрацію його платником ПДВ не є предметом розгляду у даній справі.

19.09.2019 року ФОП ОСОБА_1 надано реєстраційна заява платника податку на додану вартість в якій причинами реєстрації платника податку на додану вартість вказані п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України.

Податковим органом ФОП ОСОБА_1 зареєстрований платником податку на додану вартість 21.09.2017 року.

З урахуванням вищевикладеного, суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що в порушення п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.2, 183,10 ст.183 Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_1 несвоєчасно надав заяву про обов`язкову реєстрацію особи як платника податку та відповідно занизив податкове зобов`язання з ПДВ у жовтні 2017 року суми ПДВ 86588,56 грн. (432942,82 x20%).

Таким чином, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 07.06.2019 року № в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за податковим зобов`язанням 86588,56 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 21647,14 грн. прийняте відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства.

Як вже встановлено судом, податковим органом встановлено, зокрема, порушення позивачем:

- п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України від 02.10.10р. №2755-VI із змінами та доповненнями, ФОП ОСОБА_1 завищено вартість документально підтверджених витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів за період, що перевірявся, що привело до заниження сум податку на доходи з фізичних осіб з підприємницької діяльності у розмірі 334077,39 грн., а саме у 2018 році на 334077,39 грн.;

- п.6 та п.9 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом ДПА України від 16.09.2013 №481, зареєстрований в Мінюсті України 04.10.2013 за № 1686/242184;

- п.2, ст.7 , п.5. ст.8 та п.8 ст.9 Закону України № 2464-УІ від 08.07.2010 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне старування», із змінами та доповненням підприємцем, занижена сума єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, з урахуванням максимальної суми єдиного внеску, на загальну суму 129273,94 грн., а саме у 2018 році на 129273,94 грн.;

- п. 162.1 п. 162, п. 163.1 ст.163, п.164.1 ст.164, пп. 1.1, пп. 1.2, п.1.4, ш.1.5 та пп. 1.6 п. 16 1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI, із змінами та доповненнями, перевіркою встановлено заниження податкового зобов`язання з військового збору в загальної сумі 27839,78 грн., а саме за результатами звітного 2018 року у сумі 27839,78 грн.;

- п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.2, 183,10 ст.183, п.198.3. ст.198, п. 198.5. ст.198 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 суми податку, які підлягали сплаті до бюджету за період з 21.09.2017р. по 31.12.2018р. занижено на загальну суму 457785,66 грн., а саме у грудні 2018 року на 371197,1 грн.;

- п.12 ст.3 Закону України від 06.07.95р. N265/95-ВР "Про застосування реєстраторі розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", із змінами т доповненнями ФОП ОСОБА_1 здійснював продаж тих товарів, що не відображені в обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, а саме шини 175/70 R13 PREMIORRI Solazo Л ДН О H82 1 10 у кількості 169 шт. на загальну суму податку в ціні реалізації 78679,64 грн. (згідно фіскальним звітним чекам, контрольним стрічкам).

Вказані порушення податковий орган мотивував тим, що ФОП ОСОБА_1 здійснював продаж тих товарів, що не відображені в обліку товарних запасів, а також не відобразив реалізацію шин згідно переліку, наведеного в Акті.

Судом вставлено, що між позивачем та ТОВ «СТАНДАРТ-ОІЛ» був укладений договір № 220120 вiд 13.01.2017р., згідно п. 1.1. якого ТОВ «СТАНДАРТ - ОІЛ» зобов`язався передати у власність, а позивач прийняти та оплатити на умовах даного договору, товар згідно виставленого рахунку (т.1 а.с.198-199).

Відповідно до укладеного договору позивачу на підставі заявок поставлявся товар - шини, які позивачем у подальшому реалізовувалися кінцевим споживачам протягом 2017р., 2018p., 2019р.

Вказані обставини підтверджується наданими до суду контрольними стрічками, фіскальними чеками, книгою обліку доходів і витрат, актами звіряння, видатковими накладними, рахунками на оплату (т.1 а.с.77-135, 200-250, т.2 а.с.1-250, т.3 а.с.1-250, т.4 а.с.1-250, т.5 а.с.1-250, т.6 а.с.1-250, т.7 а.с.1-250, т.8 а.с.1-250, т.9 а.с.1-17).

Судом встановлено, що, зокрема, протягом липня - серпня 2018р. у ТОВ «СТАНДАРТ -ОІЛ» були придбані шини 195/65R15 PREMIORRI Solazo Л ДН Сep. H91 1 1c в кількості 448 шт. (згідно видаткової накладної від 25.07.2018р. - 239 шт., видаткової накладної від 07.08.2018р. - 59 шт., видаткових накладних від 21.08.2018р. 150 шт.), які одразу ж були реалізовані, що підтверджується контрольними стрічками по РРО.

Вказані обставині обставини підтверджують відсутність придбаного товару у запасах, та повністю спростовує інформацію зазначену відповідачем в акті перевірки щодо того, що придбано шини 195/65 R15 PREMIORRI Solazo Л ДН Cep. H91 1 1c - кількості 501 шт., реалізовано у кількості 51 шт., не реалізовано 450 шт.

Наданими до суду доказами спростовано також доводи відповідав про те, що позивачем не реалізовано: 250 шт. шин 155/70 R13 CONTYRE ARCTIC IСЕ Л ЗН СЕР. Q 75 1 16 , 281 шт. шин 155/70R13 wo-101 75 Т , 342 шт. шин 155/70R13 БЦ-10 75 Q 167 шт. шин 155/70R13 ВС 1 75 Т , 75 шт. шин 165 R13C (165/80R13C) TRL-502 ЛГ Вс Сер. N 96 2 1c , 99 шт. шин 175/70R13 БЦ-20 82 Т , 325 шт. шин 185/65 R14 PREMIORRI Solazo Л ДН Cер. Н86 1 1с , 166 шт. шин 185/70 R14 ITEGRO Л ДH Сер. Н 88 1 1с , 748 шт. шин 185/75R16C БЦ-24 104/102 N .

Крім того, судом встановлено, що шини 175/70R13 PREMIORRI Solazo Л ДН Оп. H82 1 10 були придбані у ТОВ «СТАНДАРТ ОІЛ» у кількості 577 шт., а саме: згідно видаткової накладної від 19.07.18р. № 3757 - 348 шт.; видаткової накладної вiд 21.08.18 р. № 5240 - 49 шт.; видаткової накладної вiд 21.08.18 р. № 5239 - 78 шт.; видаткової накладної вiд 26.09.18 р. № 6445 - 64 шт.; видаткової накладної вiд 26.10.18 р. № 3876 - 19 шт.; видаткової накладної вiд 19.11.18 р. № 4571 - 10 шт.; видаткової накладної вiд 03.12.18 р. № 5190 - 9 шт.

Реалізація придбаних у ТОВ «СТАНДАРТ-ОІЛ» в тій же кількості шин відбулося в дні отримання товару, що підтверджується контрольними стрічками по PPO на реалізацію товару, оскільки Позивач придбавав у контрагента товар під конкретні замовлення кінцевих покупців.

Наданими до суду доказами спростовано також доводи відповідав про те, що ФОП ОСОБА_1 здійснював продаж тих товарів, що не відображені в обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, а саме шин 175/70 R13 PREMIORRI Solazo Л ДН О H82 1 10 у кількості 169 шт. на загальну суму податку в ціні реалізації 78679,64 грн.

Зважаючи на встановлені судом обставини вищевикладені доводи відповідача про порушення позивачем п.177.2, п.177.4 ст.177, п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.2, 183,10 ст.183, п.198.3. ст.198, п. 198.5. ст.198, п. 162.1 п. 162, п. 163.1 ст.163, п.164.1 ст.164, пп. 1.1, пп. 1.2, п.1.4, ш.1.5 та пп. 1.6 п. 16 1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України п.6 та п.9 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом ДПА України від 16.09.2013 №481, зареєстрований в Мінюсті України 04.10.2013 за № 1686/242184, п.2, ст.7 , п.5. ст.8 та п.8 ст.9 Закону України № 2464-УІ від 08.07.2010 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне старування», п.12 ст.3 Закону України від 06.07.95р. N265/95-ВР "Про застосування реєстраторі розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", є необґрунтованими.

Суд зазначає, що акт перевірки не містить жодних висновків щодо недоліків первинних документів, в акті перевірки не зазначено та не конкретизовано які саме документи, щодо яких саме товарно-матеріальних цінностей, їх кількості та вартості не були надані позивачем при проведені перевірки.

Крім того, в акті перевірки не визначено згідно яких первинних документів, які підтверджують придбання товарно-матеріальних цінностей (шин), не були реалізовані позивачем, яким чином вказане придбання було відображено в даних бухгалтерської звітності, а також не визначено документів на підставі яких було встановлено продаж тих товарів, що не відображені в обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації.

Щодо висновків відповідача про порушення позивачем п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року із змінам та доповненнями, в результаті чого не зареєстровано податкові накладні на суму ПДВ 86588,56 грн. у жовтні 2017 року та на суму ПДВ 371197,1 грн. у грудні 2018 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін

Згідно з п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом

Згідно з ст.120-1 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

У разі порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень, при реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:

Відповідно до п.112.1 Податкового кодексу України особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Як визначено пунктом 112.2 статті 112 ПКУ, особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

З урахуванням встановлених судом обставин, в тому числі, щодо подання 07.09.2019 року ФОП ОСОБА_1 , реєстраційної заяви платника податку на додану вартість, суд дійшов висновку про відсутність підстав стверджувати, що позивачем порушено п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України.

Щодо податкового повідомлення - рішення від 07.06.2019 року № про нарахування суми штрафних санкцій (штрафу) у розмірі 1360,00 грн. за порушення п. 203.1. ст. 203 Податкового кодексу України, суд зазначає, що штрафні санкції були нараховані за неподання позивачем до ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДПС в Одеській області податкових декларації по податку на додану вартість за листопада 2017 року, жовтень 2017р., грудень 2017р., січень 2018р., лютий 2018р., березень 2018р. - червень 2018р.

Однак, як вказує позивач та не спростовано відповідачем, позивачем не здійснювалася діяльність в цей період, були відсутні показники, які підлягають декларуванню (в тому числі суми від`ємного значення попередніх періодів), про що наявна інформація в акті перевірки - арк. 26.

Так, відповідно до п. 202.1 Податкового кодексу України звітним періодом для платників ПДВ є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал.

Відповідно пункту 46.1 статті 46 глави 2 розділу II Податкового кодексу - податкова декларація, розрахунок, звіт - документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу,нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід`ємною частиною.

Підпунктом 49.18.1 пункту 49.18 статті 49, глави 2, розділу II, пункту 203.1 статті 203 розділу V Податкового кодексу встановлено, що податкова декларація подається за базовий звітний настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49, глави 2, розділу II, пункту 203.1 статті 203 розділу V Податкового кодексу податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків), протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Відповідно до пункту 202.1 статті 202 Податкового кодексу - звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал.

У відповідності до п.203.1 ст. 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Податковий періодом який застосовується до позивача є календарний місяць.

Листом ДФС України від 21 жовтня 2016 року №22818/6/99-95-42-01-15 щодо обов`язку подання платниками ПДВ до контролюючих органів податкових декларацій з ПДВ за звітні податкові періоди, протягом яких такими платниками податку господарська діяльність не проводилась та відсутні показники, які підлягають декларуванню, платників податків повідомлено про те, що якщо ними господарська діяльність протягом звітного (податкового) періоду не проводилась, але такий платник податку має суми від`ємного значення попередніх періодів, що підлягають відображенню в декларації звітного (податкового) періоду, то декларація за такий звітний (податковий) період подається. Разом з тим, у разі якщо платником податку господарська діяльність протягом звітного (податкового) періоду не проводилась та відсутні показники, які підлягають декларуванню (в тому числі суми від`ємного значення попередніх періодів), то декларація за такий звітний (податковий) період на підставі п.49.2 ст.49 ПК України не подається.

Оскільки відповідачем не доведено наявність обов`язку у позивача по поданні податкових декларацій з ПДВ у періоді з листопада 2017р. по червень 2018р., вищевказане податкове повідомлення-рішення є таким, що підлягає скасуванню.

Таким чином, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 07.06.2019 року від №№, , , , , , рішення від 07.06.2019 року №, а також, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 07.06.2019 року № в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за податковим зобов`язанням 371197,10 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 92799,28 грн та, відповідно, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 07.06.2019 року №Ф- є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Суд зазначає, що акт перевірки не відповідає вимогам п. 2.3.2.2. Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 395 (надалі - Порядок оформлення результатів документальних перевірок). Так, відповідно до п. 2.3.2.2. Порядку оформлення результатів документальних перевірок, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно, зокрема, зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення. Натомість, відповідач зазначає про придбання позивачем бензину, дизельного палива та автозапчастин, документи щодо придбання позивачем зазначених товарно-матеріальних цінностей надавались відповідачу під час перевірки, але відповідач в Акті перевірки не зазначив жодних відомостей щодо первинних документів з придбання товарно-матеріальних цінностей та подальше невикористання у господарській діяльності.

Решта доводів позивача та його представника висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його рішення та відзив на позов, і не довів суду правомірності вчинених ними дій та прийнятих рішень.

Отже, з огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, рішення та вимоги про сплату боргу (недоїмки) підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, рішення та вимоги про сплату боргу (недоїмки) задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 07.06.2019 року від №№, , , , , , рішення від 07.06.2019 року № та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.06.2019 року №Ф-.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 07.06.2019 року № в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за податковим зобов`язанням 371197,10 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 92799,28 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач - Головне управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська 5, м.Одеса, 65044, ).

Суддя С.М. Корой