Справа № 520/6605/21
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА
про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог

29 червня 2021 р. Справа № 520/6605/21
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження в письмовому провадженні питання щодо залишення позову без розгляду по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 18.08.2017 року по 09.03.2021 року та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 18.08.2017 року по 09.03.2021 року;

- визнати протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати підйомної допомоги як такому, що переїхав у зв`язку з призначенням на посаду на підставі наказу про призначення і наказу командира військової частини про вступ військовослужбовця до виконання обов`язків за посадою на відстань більше 100 км. в розмірі місячного грошового забезпечення та зобов`язати відповідача виплатити підйомної допомоги як такому, що переїхали у зв`язку з призначенням на посаду на підставі наказу про призначення і наказу командира військової частини про вступ військовослужбовця до виконання обов`язків за посадою на відстань більше 100 км. в розмірі місячного грошового забезпечення;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової доплати у розмірі 50% заробітної плати (грошового забезпечення) в період з 12.03.2020 року по 09.03.2021 року внаслідок виконання своїх обов`язків на період карантину;

- відшкодувати позивачу витрати на надання професійної правничої допомоги.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі відповідно до ст. 262 КАС України без виклику сторін в судове засідання.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 виплатити підйомної допомоги як такому, що переїхали у зв`язку з призначенням на посаду на підставі наказу про призначення і наказу командира військової частини про вступ військовослужбовця до виконання обов`язків за посадою на відстань більше 100 км. в розмірі місячного грошового забезпечення, виходячи з наступного.

В обґрунтування вказаної позовної вимоги зазначено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 за контрактом в період з 18 серпня 2017 року по 09 березня 2021 року. Згідно 4.1. пункту 4 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом МОУ 22.10.2001 № 370, підйомна допомога виплачується тим, які переїхали у зв`язку з призначенням на посади, - за новим місцем служби на підставі наказу про призначення і наказу командира військової частини про вступ військовослужбовця до виконання обов`язків за посадою. Важливою передумовою виникнення права на підйомну допомогу є прибуття до місця служби в інший населений пункт на відстань більше 100 км. Позивач зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . 18.08.2017 року його зараховано на військову службу за контрактом до військової частини НОМЕР_1 , розташованій за адресою: АДРЕСА_2 . Відстань між Києвом та Харковом складає більше 450 км. Отже відповідач повинен виплатити йому підйомну допомогу згідно вимог Інструкції № 370.

Представником відповідача надано до суду відзив на позов, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, зокрема, в частині виплати підйомної допомоги, зазначивши, що позивач уклав контракт у ВЧ НОМЕР_1 (м. Харків) із запасу, тобто не перебуваючи до цього на військовій службі, тому виплата підйомної допомоги чинним законодавством не передбачена та відповідно не виплачувалась.

Згідно статті 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Частинами першою, другою статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною третьою статті 9-1 «Продовольче, речове та інше забезпечення військовослужбовців» цього ж Закону передбачає, що при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується:

1) підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби;

2) добові, встановлені Кабінетом Міністрів України для працівників, які перебувають у відрядженні, за кожний день перебування в дорозі на військовослужбовця та кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає разом з ним.

З аналізу наведених законодавчих приписів висновується, що передбачена статтею 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» підйомна допомога не входить до складу грошового забезпечення військовослужбовця, а є самостійним видом допомоги, яка виплачується за певних умов при переїзді військовослужбовців на нове місце військової служби в інший населений пункт.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеного в постанові від 04.03.2020 року по справі №802/1854/17-а, яка відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України враховується судом при вирішенні питання щодо пропуску строку звернення позивача до суду з даним позовом.

Відтак, норми статті 233 КЗпП України, якими установлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, не можуть бути застосовані при зверненні до суду з позовом щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 виплатити підйомну допомогу.

Таким чином, твердження представника позивача, викладені в заяві про непропущення строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, що підйомна допомога є складовою заробітної плати, з чого випливає, що звернення до суду з позовом щодо виплати (стягнення) підйомної допомоги здійснюється без обмеження будь-яким строком згідно статті 233 КЗпП України, є безпідставними та не беруться судом до уваги при визначенні строку звернення до суду з позовом в частині позовних вимог про зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 виплатити підйомної допомоги.

Відповідно до положень частини 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 3 вказаної вище статті).

Згідно ч.5 ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Питання виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги врегульоване Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженого наказом Міноборони від 05.02.2018 № 45 (далі - Порядок №45).

Згідно п.2 Порядку №45 право на отримання підйомної допомоги і добових для військовослужбовців виникає:

на дату прийняття військовослужбовцем посади та справ - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посаду;

на дату зарахування на навчання - для військовослужбовців, які зараховані на навчання до військових навчальних закладів;

на дату прибуття до місця дислокації, оголошений наказом командира військової частини, - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби у складі військової частини (підрозділу) в інший населений пункт.

Виплата військовослужбовцям підйомної допомоги та добових здійснюється за новим місцем військової служби (місцем навчання) відповідно до наказу командира (начальника) військової частини (військового навчального закладу) із зазначенням нарахованої суми виплат (п.3 Порядку №45).

В позовній заяві зазначено, що 18.08.2017 року позивача (адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) зараховано на військову службу за контрактом до військової частини НОМЕР_1 , розташованій за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, відлік строку звернення до суду з даним позовом розпочинається з 19.08.2017 року та складає один місяць. Тоді як до суду з даним позовом в частині позовних вимог стосовно зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 виплатити підйомної допомоги, позивач звернувся лише 16.04.2021 року, тобто поза межами місячного строку звернення до суду, встановленого ст. 122 КАС України.

Відповідно до ч.6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Разом з тим, в заяві про непропущення строку звернення до суду з даним позовом, крім тверджень, що звернення до суду з позовом щодо виплати підйомної допомоги здійснюється без обмеження будь-яким строком, які не приймаються судом до уваги, оскільки підйомна допомога не входить до складу грошового забезпечення військовослужбовця та є самостійним видом допомоги, тому положення ст. 233 КЗпП України не можуть застосовуватися, інших доводів не зазначено.

Отже, даний спір пов`язаний з проходженням публічної служби, строк звернення до суду складає один місяць.

Таким чином, звернувшись 16.04.2021 року до суду з позовом щодо зобов`язання відповідача виплатити підйомну допомогу, позивач пропустив місячний строк звернення до суду в цій частині позовних вимог, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку, що також не спростовано змістом заяви представника позивача про непропущення строку звернення до суду з даним позовом.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини Перез де Рада Каванілес проти Іспанії, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PЙREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE № 116/1997/900/1112).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (CASO OSMAN CONTRA REINO UNIDO № 23452/94; KREUZ v. POLAND № 28249/95).

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Жодних належних та допустимих доказів щодо причин пропуску строку звернення до адміністративного суду щодо зобов`язання відповідача виплатити підйомну допомогу, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом не вбачається, представником позивача ні в позовній заяві, ні в заяві про непропущення строку звернення до суду з даним позовом, таких не зазначено, не встановлено обставин та поважних причин, що свідчать про наявність об`єктивних перешкод для подання позову у встановлений законодавством строк та пропущення строку звернення до суду.

Таким чином позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом в частині позовних вимог щодо зобов`язання відповідача виплатити підйомну допомогу без поважних на те причин.

Згідно ч. 3 та 4 статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом без поважних на те причин, підстави для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними відсутні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає залишенню без розгляду в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 виплатити підйомної допомоги як такому, що переїхали у зв`язку з призначенням на посаду на підставі наказу про призначення і наказу командира військової частини про вступ військовослужбовця до виконання обов`язків за посадою на відстань більше 100 км. в розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно із ч.4 ст. 240 КАС України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст. ст. 122, 123, 205, 240, 241, 243, 248, 256, 264, 295, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 виплатити підйомної допомоги як такому, що переїхали у зв`язку з призначенням на посаду на підставі наказу про призначення і наказу командира військової частини про вступ військовослужбовця до виконання обов`язків за посадою на відстань більше 100 км. в розмірі місячного грошового забезпечення - залишити без розгляду.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя Шевченко О.В.