Справа № 420/7988/19
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2021-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/7988/19
Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

при секретарі Пальоній І.М.,

за участю: представника апелянта Зудової Вікторії Володимирівни та представника відповідача Чілей Михайла Володимировича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «СПЕЦЕНЕРГОЮГ» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «СПЕЦЕНЕРГОЮГ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «СПЕЦЕНЕРГОЮГ» (далі ТОВ) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 03 грудня 2019 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ТОВ подало апеляційну скаргу, в якій зазначило, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову повністю.

Під час судового засідання 23 червня 2021 року, проведеного за участю представників сторін, колегія суддів за їх згодою ухвалила перейти до розгляду даної справи в порядку письмового провадження. Повний текст було складено 01 липня 2021 року.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі направлень №1249/05-08 та №1248/05-08 від 30.10.2019 року головним державним ревізором-інспектором відділу позапланових перевірок ризикових платників та збору податкової інформації управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування ГУ ДПС в Одеськім області Клейбатенком О.М. та головним державним ревізором-інспектором відділу позапланових перевірок ризикових платників та збору податкової інформації управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування ГУ ДПС в Одеській області Березуцькою А.П., відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, на підставі наказу Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 29.10.2019 року №1275, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ, , з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість у правовідносинах з контрагентом-постачальником ТОВ «ТРАНСВОРК», , за період з 01 травня 2019 року по 30 червня 2019 року.

За результатами вказаної перевірки Головним управлінням ДФС в Одеській області складено акт №338/15-32-05-08/38848635 від 12 листопада 2019 року, яким встановлено порушення ТОВ п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.3 ст.198, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, розділу 5 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Мінфіну України від 28.01.2016 року № 21, що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 1138334 грн., в т.ч. за травень 2019 року - 846667 грн., за червень 2019 року - 291667 грн..

На підставі висновків вищевказаного акту перевірки, відповідачем 03 грудня 2019 року прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким за порушення пп. п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.3 ст.198, п.200.4 ст.200 ПК України позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 1422918,00 грн., з яких 1138334,00 грн. за податковими зобов`язаннями, 284584,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Винесення вказаного податкового повідомлення-рішення і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції зазначив, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Разом з тим, з огляду на недоведеність реальності господарських операцій між ТОВ та ТОВ «ТРАСТВОРК», підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України з огляду на таке.

Положеннями статті 198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Також, зі змісту статті 201 ПК України вбачається, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З аналізу вказаних норм вбачається, що визначальними умовами формування платником податкового кредиту з ПДВ, окрім інших, є наявність належним чином оформлених первинних документів та зв`язок господарських операцій, на підтвердження яких складаються вказані первинні документи, з господарською діяльністю такого платника.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 15 березня 2019 року між ТОВ (субпідрядник) та Приватним підприємством «АРДО» (генпідрядник) укладено договір субпідряду №1503/19 на виконання робіт, за умовами якого генпідрядник доручає, а субпідрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконати електомонтажні роботи на об`єкті: Фотогальванічна електростанція «Солоне», що знаходиться на території Солоненської сільської ради (за межами населеного пункту) Вільнянського району Запорізької області.

Позивачем зазначено, що пізніше між ним (замовник) та ТОВ «ТРАСТВОРК» (підрядник) 14 травня 2019 року укладено договір №2905/19 на проведення робіт, за умовами якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується виконати власними або залученими силами роботи з електромонтажу об`єкта (п.1.1). Підрядник бере на себе зобов`язання виконати усі роботи, що визначені в договорі, згідно виконаної проектної документації, у повному обсязі та у встановлені терміни (п.2.1). Замовник бере на себе зобов`язання: надати підрядникові вихідні дані, необхідні характеристики та іншу інформацію; забезпечити прийняття від підрядника виконаних робіт і провести з ним розрахунки у порядку, передбаченому цим договором (п.2.2). Вартість робіт за даним договором визначається рахунками, що виставлені підрядником замовнику, та актами прийому-передачі робіт, згідно із об`ємом виконаних робіт (п.3.1). Замовник проводить оплату у розмірі, що вказано у відповідному рахунку шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок підрядника протягом 5 банківських днів (п.4.1). Роботи виконуються з моменту отримання заявки від замовника протягом 30 календарних днів (п.5.1). Датою завершення робіт є час підписання акту прийому - передачі робіт (п.5.2).

В обґрунтування власної правової позиції ТОВ було зазначено, що вищевказаний договір з ТОВ «ТРАСТВОРК» було укладено з метою виконання умов договору субпідряду №1503/19 від 15 березня 2019 року з ПП «АРДО».

Так, з аналізу вказаного договору від 15 березня 2019 року за №1503/19 вбачається, що субпідрядник має право за погодженням із генпідрядником залучати до виконання спеціальних робіт підрядників. При цьому договори укладаються та виконуються з дотриманням вимог, визначених цим договором. Субпідрядник відповідає за результати робот підрядників і виступає перед генпідрядником як субпідрядник, а перед підрядником як замовник (пп.4.5.1). Субпідрядник залучає для виконання робіт працівників в достатній кількості і потрібної кваліфікації, забезпечує їм необхідні та безпечні умови праці і відпочинку на об`єкті та оплату прані згідно чинного законодавства. Підрядники, що залучаються субпідрядником до виконання робіт, повинні відповідати таким вимогам: мати ліцензію (дозвіл) на виконання відповідних будівельних (монтажних, налагоджувальних) робіт, мати досвід виконання аналогічних робіт та ресурси, достатні для їх виконання (пп.4.5.2). Погодження залучення підрядників генпідрядником здійснюється на основі письмового звернення субпідрядника, яке надається генпідряднику за 10 (десять) робочих днів до початку виконання підрядниками робіт (пп.4.5.5). Генпідрядник за актом передає субпідряднику будівельний майданчик (фронт робіт) та необхідну дозвільну та проектну документацію протягом 10 (десяти) календарних днів з дня отримання субпідрядником повідомлення про початок робіт (пп.4.6.1).

Разом з тим, матеріали справи не містять, а ТОВ не було надано доказів не лише дотримання процедури погодження залучення підрядників, складовою частиною якого є письмове звернення субпідрядника, надане генпідряднику за 10 (десять) робочих днів до початку виконання підрядниками робіт, а й взагалі вчинення будь-яких дій, які можуть бути кваліфіковані, як погодження генпідрядником залучення до виконання спеціальних робіт підрядників.

Крім того, ТОВ не було надано доказів дотримання умов вказаного договору щодо відповідності підрядників, що залучаються субпідрядником до виконання робіт, вимогам наявності ліцензії (дозволу) на виконання відповідних будівельних (монтажних, налагоджувальних) робіт, досвіду виконання аналогічних робіт та ресурсів, достатніх для їх виконання.

Також, колегія суддів зазначає, що як в договорі з ТОВ «ТРАСТВОРК» №2905/19 на проведення робіт від 14 травня 2019 року, так і в акті наданих послуг та іншій документації не зазначено місце виконання вказаних робіт, та і взагалі не визначено об`єкт, на якому повинні проводитися роботи, та відношення до цього об`єкту позивача.

Колегія суддів враховує, що в договорі №1503/19 на виконання робіт від 15 березня 2019 року визначено належне місце проведення робіт, а саме - на території Солоненської сільської ради (за межами населеного пункту) Вільнянського району Запорізької області. Водночас, таке місце робіт не зазначено в договорі від 14 травня 2019 року №2905/19, укладеному між ТОВ та ТОВ «ТРАСТВОРК» (підрядник), правовідносин по якому і підлягають дослідженню в межах даної справи.

Крім того, у вказаному договорі не вказано, які саме роботи здійснювались ТОВ «ТРАСТВОРК» за вказаним договором, а загальні назви робіт в актах та рахунках, як то: «електромонтажні роботи», «реконструкція мереж зв`язку», «зведення металевих конструкцій» не можна вважати належною назвою, оскільки є нечіткими та не розкривають сутності здійсненої господарської операції.

Більш того, такі роботи як «зведення металевих конструкцій» взагалі не відповідають предмету договору між ТОВ та ТОВ «ТРАСТВОРК», і в ході розгляду справи представником позивача не було надано пояснень стосовно того, яке відношення такі роботи мають до вказаного договору.

Стосовно оплати за проведені роботи, колегія суддів зазначає, що позивачем до суду надано платіжне доручення №198 від 12 червня 2019 року, однак не надано рахунок №9 від 30 травня 2019 року, на який у платіжному дорученні міститься посилання.

Крім того, по рахунку №5 від 20 травня 2019 року позивачем двічі здійснено оплату послуг згідно платіжних доручень №168 та №170 від 29 травня 2019 року, що є істотними недоліками первинної документації, оскільки проведення належним чином оплати за вчинені роботи з використанням банківської установи, як третьої особи, яка не зацікавлена напряму в здійснених господарських операціях, значно підвищує ступінь вірогідності реального здійснення досліджуваної господарської операції.

Також, справа містить рахунки на оплату №04 від 14 травня 2019 року, №7 від 28 травня 2019 року, №10 від 31 травня 2019 року, №11 від 10 червня 2019 року, №12 від 27 червня 2019 року, однак актів виконаних робіт, які складено на підставі таких рахунків, позивачем до суду не надано.

Окремо стосовно придбання ТОВ у ТОВ «ТРАСТВОРК» товару згідно договору поставки №2606/19 від 26 червня 2019 року, колегія суддів зазначає про відсутність доказів здійснення 100% передоплати вартості товару по даному договору.

При цьому, позивачем не надано доказів фактичного використання такого товару у роботах, передбачених договором субпідряду №1503/19 на виконання робіт від 15 березня 2019 року, рівно як і використання цього товару взагалі у господарській діяльності ТОВ.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо не прийняття до уваги акту приймання виконаних будівельних робіт за липень 2019 року, складеного ТОВ та ПП «АРДО», як доказу здійснення господарських правовідносин між ТОВ та ТОВ «ТРАСТВОРК», оскільки такий акт не містить дати його підписання, а також оскільки вказаний акт складений за липень 2019 року, в той час як останні господарські операції з ТОВ «ТРАСТВОРК» були здійснені у червні 2019 року.

Будь-яких інших, заслуговуючих на увагу доказів на підтвердження реального здійснення господарських операцій між ТОВ та ТОВ «ТРАСТВОРК», в ході розгляду справи позивачем надано не було, а матеріали справи не містять.

Окремо колегія суддів наголошує, що під час судового засідання 23 червня 2021 року судом було поставлене питання представнику ТОВ щодо наявності можливості надання додаткових доказів, що підтверджують реальність досліджуваних господарських відносин, на яке суд отримав негативну відповідь.

Колегія суддів зазначає, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з`ясовувати, зокрема, рух активів у процесі здійснення господарської операції. При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, як то: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів та інше, а тому відсутність достатніх доказів реального вчинення господарських операцій виключає правомірність формування ТОВ податкового кредиту за такими операціями, незважаючи на наявність у позивача податкових накладних та інших доказів.

Колегія суддів вважає, що наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору або відсутність визнання такого договору недійсним або нікчемним сама по собі не свідчить про його виконання сторонами, і за відсутності обов`язкових первинних документів не може вважатися безперечним доказом реальності здійснення відповідної господарської операції.

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність реальності досліджуваних господарських правовідносин позивача з ТОВ «ТРАСТВОРК», за результатом яких ТОВ сформувало податковий кредит, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «СПЕЦЕНЕРГОЮГ» - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.