Справа № 420/13246/20
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/13246/20

Категорія: 113020000 Головуючий в 1 інстанції: Балан Я.В.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 16.12.2020 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на ухвалу суду про повернення позивачеві адміністративного позову, справа розглянута згідно ч.2 ст. 312 КАС України, без повідомлення учасників справи,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року про повернення позову ОСОБА_1 до Комісії при Президенті України з питань громадянства про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 вернувся до суду з позовом до Комісії при Президентові України з питань громадянства про:

- визнання протиправною бездіяльність посадових осіб Комісії при Президентові України з питань громадянства у вирішення питання про прийняття до громадянства України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язання Комісії при Президентові України з питань громадянства прийняти рішення про внесення пропозиції Президенту України щодо задоволення заяви про прийняття до громадянства України громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року, вищевказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Комісії при Президентові України з питань громадянства (01220, м. Київ, вул. Банкова 11) про визнання протиправною бездіяльність посадових осіб Комісії при Президентові України з питань громадянства у вирішення питання про прийняття до громадянства України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язання Комісії при Президентові України з питань громадянства прийняти рішення про внесення пропозиції Президенту України щодо задоволення заяви про прийняття до громадянства України громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року в зв`язку з тим, що вона є незаконною та необґрунтованою, та постановленою з порушенням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що п.4 ч.6 ст. 251 КАС України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Отже, повідомлення судом перинної інстанції того факту, що відправка поштової кореспонденції та відсутність додаткових кошторисних призначень КЕКВ 2240, відправка поштової кореспонденції Одеським окружним адміністративним судом призупинена на невизначений час не може бути законною підставою для не направлення судових документів поштою та порушує законне право позивача доступу до судочинства.

В ухвалі суд першої інстанції вказує, що ухвала була направлена на електронну адресу представника позивача Смолінського М.М., однак на адресу електронної пошти не надходили будь-які судові документи від судді Балан Я.В., що підтверджується випискою з реєстру повідомлень (надається до матеріалів апеляційної скарги).

Крім того, апелянт звертає увагу, що відповідно до електронного реєстру повідомлень інші судді Окружного адміністративного суду, в цей час надсилали на адресу представника ОСОБА_2 процесуальні документи, які були отримані.

Підтвердженням отримання документу електронною адресою є електронне підтвердження отримання документу.

Крім того, в позові був вказаний номер телефону представника позивача, однак будь-яких дзвінків чи повідомлень від суду не надходило.

Також, повертаючи позовну заяву у зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, суддя повинен був пересвідчитись, що вжив вичерпні заходи для належного повідомлення позивача про необхідність виконання судового рішення та усунення недоліків позовної заяви, зокрема як можливість повторного надіслання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, так і інформування за допомогою засобів зв`язку.

З огляду на те, що повернення позовної заяви не повинно створювати штучні перешкоди для доступу до правосуддя в адміністративній справі, з врахуванням ст. 320 КАС України, прецедентної практики ЄСПЛ, вважає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали суд першої інстанції не вжив вичерпних заходів для належного повідомлення позивача про необхідність виконання судового рішення та усунення недоліків позовної заяви, а тому дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви,

Комісія при Президенті України з питань громадянства своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року, була надіслана на електронну адресу зазначену представником позивача за довіреністю Смолінським М.М., однак станом на 16 грудня 2020 року вимоги вищезазначеної ухвали не виконано, у зв`язку з чим відповідно до п.1 ч.4 ст. 169 КАС України позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Колегія суддів не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, відповідно до пп.15.1 п.15 ч.1 розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.

Положеннями пп.15.15 п.15 ч.1 розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України встановлено, що суд вручає судові рішення в паперовій формі.

Згідно з п.16 розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України, до дня реєстрації суб`єкта владних повноважень в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та отримання ним офіційної електронної адреси надсилання судом суб`єкту владних повноважень текстів повісток, копій судових рішень здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За змістом ч.6 ст. 251 КАС України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно ч.1 ст. 241 КАС України судовими рішеннями є:

1) ухвали;

2) рішення;

3) постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції надіслав копію ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року (про залишення без руху позовної заяви) на електронну адресу представника позивача.

Доказів направлення цього рішення в паперовій формі поштовим відправленням матеріали справи не містять.

Відтак, спрямування копії ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року на електронну адресу представника позивача відбулось не у спосіб та порядок, встановлені процесуальним законодавством.

Крім того, з матеріалів справи неможливо достовірно пересвідчитись про отримання представником позивача копії ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року, оскільки роздруківка звіту про доставку листа з офіційної електронної пошти не є належним доказом отримання представником позивача судового рішення.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 28 січня 2021 року (справа №260/1888/20), від 17 червня 2021 року (справа № 420/2097/20).

Так, Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

З тексту ст. 6 Конвенції прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі "Голдер проти Великої Британії" від 21 лютого 1975 року, ЄСПЛ дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч.1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.

Таким чином, зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Відповідно до вимог ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ.

Так, у справі "Bellet v. France", ЄСПР зазначив, що ст. 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

З аналізу вищевикладеного встановлено, що позивач фактично був позбавлений гарантованого Конституцією України, законами та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до правосуддя, що полягає у безперешкодному отриманні судового захисту.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву не пересвідчився належним чином в отриманні копії ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року (про залишення без руху позовної заяви), та передчасно повернув позовну заяву, наслідком чого стало порушення права скаржника на судовий захист.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив порушення процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а також у зв`язку з тим, що висновку суду не відповідають обставинам справи, судове рішення, відповідно до п.4 ч.1 ст. 320 КАС України, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 308, 311, ч.3 ст. 312, п.4 ч.1 ст. 320, ст.ст. 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року скасувати.

Справу №420/13246/20 за позовом ОСОБА_1 до Комісії при Президенті України з питань громадянства про зобов`язання вчинити певні дії, направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 червня 2021 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.