Справа № 420/14927/20
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2021-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/14927/20
Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді - доповідача - Стас Л.В.

суддів Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Одеській області), в якому просив визнати протиправнимта скасувати рішення ГУ ПФУ в Одеській області №21 від 17.12.2020 року про відмову у призначенні пенсії та зобов`язати відповідача здійснити призначення та виплату пенсії за вислугу років, відповідно до п. г ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення з 11.09.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років із посиланням на те, що робота на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років, повинна мати основний характер, а робота за сумісництвом не дає права на призначення пенсії за вислугу років. Отже, позивач вважає відмову ГУ ПФУ в Миколаївській області у призначенні пенсії протиправною,оскільки ним було надано усі необхідні довідки на підтвердження його стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. «г» ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №21 від 17.12.2020 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до п. г ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення на підставі заяви № 7154 від 11.09.2020 року, з 11 вересня 2020 року.

Визнано рішення суду в частині стягнення пенсії за один місяць таким, що підлягає негайному виконанню.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн.

В апеляційній скарзі, ГУ ПФУ в Одеськійобласті, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апеллянт зазначив, що судом першої інстанції не враховано те, що необхідний стаж для призначення пенсії за вислугу років у позивача відсутній, у зв`язку з чим дії Головного управління щодо відмови у призначенні пенсії є правомірними та повністю відповідають вимогам чинного законодавства України.

Позивач, ОСОБА_1 , своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першоїінстанціївстановлено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , 11 вересня 2020 року звернувся до управління Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за вислугу років. До заяви, серед іншого, додано довідки, що визначають право на пенсію за вислугу років(а.с.64-65)..

Рішенням № 92 від 18.09.2020 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії, з посиланням на те, що до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 04.07.1995 року по 31.05.2008, з 29.03.2010 по 11.10.2017 року в ООО Олімпекс Купе Інтернейшнл, оскільки в цей період позивач працював у НДУ Український науковий центр екології моря з 15.04.1992 по 19.11.1999 року на ДП Одеський морський торгівельний порт. Також у рішенні зазначено, що для вирішення права на призначення пенсії за вислугу років зроблено запит щодо перевірки пільгових довідок до відділу контрольно-перевірочної роботи, та після отримання відповіді право на призначення пенсії за віком буде переглянуто (а.с. 58-59).

Також, судом встановлено, що 10 грудня 2020 року позивач повторно звернувся із заявою до управління Пенсійного фонду за призначенням /перерахунком пенсії, в якій просив призначити пенсію за вислугу років.

Рішенням ГУПФУ в Одеській області №621 від 17.12.2020 року відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 , відповідно до п.2-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, пункту г статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення та п. 5 статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.

Так, у вказаному рішенні зазначено, що до спеціального стажу не зараховано періоди роботи з 12.10.1994 року по 29.03.1995 року в ДП Одеський морський торговельний порт та з 04.07.1995 року по 19.11.1999 року в ООО Олімпекс Купе Інтернейшнл, оскільки відповідно до довідки від 19.06.2020 року №30/03 одночасно позивач працював в НДУ Український науковий центр екології моря з 08.06.1990 року по 19.11.1999 року за основним місцем роботи, що підтверджено актом перевірки відділу контрольно-перевірочної роботи № 1 від 02.12.2020 року за № 9074. Зазначено, що законодавством обумовлено, що робота на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років має мати місце повний робочий день та умовою є те, що робота повинна мати основний характер та робота за сумісництвом не надає права на призначення пенсії за вислугу років.

Вважаючи протиправною вказанувідмову, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що позивачем надано необхідні докази на підтвердження спеціального стажу робот на посаді механізатора (докер-механізатор) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. «г» ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення. У зв`язку з викладеним, рішенням ГУ ПФУ в Одеській області №21 від 17.12.2020 року безпідставно було відмовлено у призначенні пенсії за вислугою років, а тому воно підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно приписів ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з п. г ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення, право на пенсію за вислугу років мають механізатори (докери-механізатори) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 15 років на зазначеній роботі. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту б частини першої статті 13 цього Закону. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту б частини першої статті 13 цього Закону.

Відповідно до абз.абз.3-13 п. б ч.1 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення, за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Згідно з ч.2 ст.24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України Про пенсійне забезпечення, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з ч.3 та ч.6 ст.56 Закону України Про пенсійне забезпечення, до стажу роботи зараховується також: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; б) творча діяльність осіб, передбачених пунктом в статті 3 цього Закону. При цьому творча діяльність членів Спілки письменників України, Спілки художників України, Спілки композиторів України, Спілки кінематографістів України, Спілки театральних діячів України, інших творчих працівників, які не є членами творчих спілок, але об`єднані відповідними професійними комітетами, до введення в дію цього Закону зараховується в стаж роботи незалежно від сплати страхових внесків. У цих випадках стаж творчої діяльності встановлюється секретаріатами правлінь творчих спілок республіки починаючи з дня опублікування або першого публічного виконання чи публічного показу твору даного автора; в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби; г) служба у воєнізованій охороні, в органах спеціального зв`язку і в гірничорятувальних частинах, незалежно від відомчої підпорядкованості та наявності спеціального або військового звання; д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі; е) тимчасова непрацездатність, що почалася у період роботи; є) час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду; ж) час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку; з) період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років. При призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Згідно з ст.62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Спірні правовідносини між сторонами в межах цієї справи виникли з приводу відмови органу Пенсійного фонду у призначенні позивачеві пільгової пенсії, згідно з п. г ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення, у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного стажу.

Так, відповідачем до спеціального стажу позивача не зараховано період роботи з 12.10.1994 року по 29.03.1995 року в ДП Одеський морський торговельний порт та з 04.07.1995 року по 19.11.1999 року в ООО Олімпекс Купе Інтернейшнл, оскільки згідно довідки від 19.06.2020 року №30/03, отриманої на запит відповідача, позивач одночасно працював в НДУ Український науковий центр екології моря з 08.06.1990 року по 19.11.1999 року, що підтверджено актом перевірки відділу контрольно-перевірочної роботи №1 від 02.12.2020 року №9074.

Також матеріалами справи встановлено, що на підтвердження періоду роботи на посаді докера-механізатора, який дає право на пенсію за вислугу років до органу Пенсійного фонду надавались наступні довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній:

-довідка від 11.02.2020 року №02-7/70, видана ДП Одеський морський торговельний порт;

-довідки від 07 лютого 2020 року №39/19к та №39/20к, видані ТОВ Олімпекс Купе Інтернейшнл,

-довідка від 23.01.2020 року №3, видана ТОВ Новотех-Термінал,

-довідка від 10.03.2-2- року №1157 видана ТОВ Новолог.

Так, відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 11.02.2020 року №02-7/70, виданої ДП Одеський морський торговельний порт, позивач працював повний робочий день у період з 12.10.1994 року по 29.03.1995 року, при цьому виконував вантажно-розвантажувальні роботи у морському торговельному порті за професією докер механізатор комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у морському торговельному порті.

Згідно довідки вих. № 39/19 к від 07.02.2020 року, виданої ООО Олімпекс Купе Інтернейшнл, позивач працював повний робочий день у період з 04.07.1995 року по 31.05.2008 року та з 29.03.2010 року по 11.10.2017 року на посаді докера-механізатора, заступником бригади, бригадиром докерів-механізаторів комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах.

Відповідно до довідки вих. № 39/20к від 07.02.2020 року, виданої ООО Олімпекс Купе Інтернейшнл, позивач у період з 04.07.1995 року по 31.05.2008 року та з 29.03.2010 року по 11.10.2017 року працював на посаді докера-механізатора, заступником бригади, бригадиром докерів-механізаторів комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах.

Отже, вказаними довідками підтверджено стаж робіт на посаді механізатора (докера-механізатора) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. «г» ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, якою визначено, що право на пенсію за вислугу років мають механізатори (докери-механізатори) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах..

Доводи апеляційної скаги стосовно того, що робота повинна мати основний характер, відхиляються судом, оскільки наданими позивачем довідками підтверджено, що позивач на посадах докера-механізатора працював повний робочий день, при цьому, у довідках зазначено, що робота, яку виконував позивач дає право на призначення пенсії відповідно до п. «г» ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб..

Одночасна робота позивача в НДУ Український науковий центр екології моря з 08.06.1990 року по 19.11.1999 року не спростовує факту наявності у позивача у спірний період стажу роботи на посаді механізатора (докера-механізатора) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах, який надає право на призначення пенсії за вислугу років.

Крім того, слід зазначити, що чинне законодавство не містить жодних застережень щодо неврахування стажу роботи для призначення пенсії за вислугу років у випадку роботи за сумісництвом за умови, що на посаді, що дає право на на призначення пенсії, згідно п. «г» ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, особа працювала повний робочий день.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції доречно зазначено, що оскільки на час звернення із заявою про призначення пенсії позивач надав відповідні докази на підтвердження спеціального стажу роботи на посаді механізатора (докера-механізатора) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах, який передбачений п. г ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення, відмова відповідача у призначенні пенсії за вислугою років є протиправною.

Згідно приписів ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ст. 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення пенсійного органу №21 від 17.12.2020 року про відмову у призначенні пенсії та наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 шляхом зобов`язання відповідача призначити позивачеві пенсію за вислугу років, відповідно до п. г ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення з 11.09.2020 року.

У рішенні у справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик їх помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

У пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ зазначає, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову, а також наданим сторонами в судовому засіданні. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Оскільки, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, тому апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Розподіл судових витрат, згідно вимог ст.139 КАС України, не передбачено.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного судового рішення 01.07.2021р.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.