Справа № 357/2803/21
Суддя: Орєхов О. І.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/2803/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 червня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Орєхова О. І. ,

за участі секретаря - Сокур О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м.Біла Церква Київської області у порядку спрощеного позовного провадженняадміністративну справу за позовом ОСОБА_1 виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської областіпро скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Білоцерківської міської ради Київської областіпро скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, обґрунтовуючи наступним.

05 березня 2021 року адміністративною комісією виконавчого комітету Білоцерківської міської ради розглянуто протокол № 62/21 про адміністративне правопорушення за ст.156 КУпАП від 06.02.21 року складений інспектором з благоустрою відділу контролю за благоустрієм КП БМР «Муніципальна варта» Пастущуком Тарасом Романовичем, та протокол 63/21 про адміністративне правопорушення за ст. 155 КУпАП від 06.02.21 року складений начальником відділу контролю за благоусгрієм КП БМР «Муніципальна варта» Соловйовим Богданом Сергійовичем.

За результатами розгляду зазначених протоколів адміністративною комісією винесено постанову № 69/70 від 05.03.21 р., якою визнано її,продавця магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 156 КУпАП, ч.1 ст. 155 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу 13 600 грн. за те, що остання як продавець з магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » розташованого за адресою АДРЕСА_1 , здійснила продаж 100 грамів горілки вартістю 17 грн. на розлив для споживання на місці без статусу суб`єкта господарювання громадського харчування, чим порушила вимоги ст. 15-3 Закону України № 481/ 95- ВР від 19 грудня 1995 року, та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 156 КУпАП, а також не видала покупцеві розрахунковий документ установленої форми, чим порушила вимоги п.22 Постанови КМ України №333 від 15 червня 2006 року, та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 155 КУпАП.

Вона, позивач, вважає дану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню. При розгляді справи не з`ясовані усі обставини по справі, що мають значення для прийняття обґрунтованого рішення.

Відповідно до відповіді Білоцерківської міської ради від 25.02.21 року № 616/01-14 та додатками до неї, рішенням БМР від 24 липня 2018 року № 329 « Про уповноваження посадових осіб комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Муніципальна варта» на складання протоколів про адміністративні правопорушення», в п 1 зазначено - Уповноважити посадових осіб комунального підприємство Білоцерківської міської ради «Муніципальна варта» згідно додатку 1 на складання Протоколів про адміністративне правопорушення при виявленні, правопорушень за частинами статтями КУпАП (додається перелік статей КУпАП).

В додатку 1, до рішення, зазначені посадові особи КП БМР «Муніципальна варта, уповноважені на складання протоколів про адміністративне правопорушення, всього вісім осіб, серед яких є прізвища охоронника відділу правопорядку КП БМР «Муніципальна варта» ОСОБА_2 та охоронника, відділу правопорядку КП БМР «Муніципальна варта» ОСОБА_3 .

В свою чергу протоколи про адміністративні правопорушення № 62/21 та № 63/21 від 06.02.21 р. відносно ОСОБА_1 були складені інспектором з благоустрою відділу контролю за благоустроєм Пастущаком Т.Р. та начальником відділу контролю за благоустрієм ОСОБА_3 , які на час складання протоколів займали посади не охоронників, а тому не мали повноважень на складання протоколів про адміністративне правопорушення як це передбачено рішенням БМР від 24 липня 2018 року № 329, на яке посилається відповідач у своїй відповіді від 25.02.2021 року № 616/01-14 та додатками до неї.

Таким чином протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складені особами, які не уповноважені на виконання таких функцій.

Працівники відділу контролю за благоустрієм КП БМР «Муніципальна варта» у тій же відповіді Білоцерківської міської ради від 25.02.21 року № 616/01-14 та додатками до неї, додали картку звернення КП БМР «Муніципальна варта» датовану 06.02.21 року без будь-яких ознак її реєстрації, без будь-якого прізвища заявника та його підпису.

У складеному протоколі про адміністративне правопорушення №62/21, у постанові № 69/70 вказано, що продаж горілки на розлив для споживання на місці, продавцем ОСОБА_1 було здійснено без статусу суб`єкта господарювання громадського харчування, а у відповіді Білоцерківської міської ради від 25.02.21 № 516/01- 14 взагалі вказано, що термін ліцензії на право Роздрібної торгівлі алкогольними напоями сплинув, що не відповідає дійсності.

Магазині-кафетерії « ІНФОРМАЦІЯ_1 », має ліцензію на право Роздрібної торгівлі алкогольними напоями, реєстраційний номер 2006591, дата реєстрації 22.12.2020 року, термін дії з 14.01.2021 до 14.01.2022 року, адреса місця торгівлі АДРЕСА_1 , виданої Головним управлінням ДПС у Київській обл., тобто дане підприємство має всі дозволи на продаж алкогольних напоїв саме за вищевказаною адресою та уданий період часу.

Даний факт доводився працівникам відділу з благоустрою КП «Муніципальна варта» під час складання протоколу та членам адміністративної комісії при розгляді адміністративних матеріалів та винесенні постанови, але цей факт не було ними враховано.

Так, сам факт споживання алкогольних напоїв на місці нічим не доведено та не за фіксовано належним чином.

Разом з тим, з доданих до матеріалів фотографій чітко видно відсутність в торговому залі столиків та стільців для відвідувачів, тобто відсутні місця для споживання алкоголю чи іншої продукції на місці. Представлені як доказ фотографії не містять числа та часу їх утворення, що піддає сумніву їх походження саме 06.03.21 року. г

Відповідно нічим не доведено, що саме продавець магазину-кафетерія « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_1 продала алкогольні напої особі, що зафіксована на фотографіях, які додані до адміністративних матеріалів як докази.

Просила суд скасувати постанову адміністративної комісії Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області №69/70 від 05.03.2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 13 600,00 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 та ч. 1 ст. 155 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити та удові витрати ( в тому числі витрати на правову допомогу в сумі 6500 грн.) стягнути з відповідача на користь позивача ( а. с. 1-5 ).

Ухвалою судді від 17 березня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради Київської області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення було залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору ( а. с. 28-30 ).

Ухвалою судді від 23 березня 2021 року відкрито провадження у вищевказаній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін ( а. с. 34 ).

12 квітня 2021 року за вх. № 17242 судом отримано відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив відмовити позивачу в його задоволенні, обґрунтовуючи наступним.

05 березня 2021 року адміністративною комісією виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області винесено постанову № 69/70 про накладення адміністративного стягнення на громадянку ОСОБА_1 за вчинення правопорушень передбачених частиною 2 статті 156 та частиною 1 етапі 155 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які полягають в тому, що 06 лютого 2021 року о 11 годині 41 хвилина в приміщенні магазину (ПП « ОСОБА_4 ») за адресою: АДРЕСА_1 здійснила продаж горілки громадянину ОСОБА_5 в кількості 100 грамів та вартістю 17 гривень на розлив для споживання на місці без статусу суб`єкта господарювання громадського харчування, чим порушила вимоги Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, та пального», стаття 15-3. 06 лютого 2021 року о 11 годині 42 хвилини в приміщенні магазину (ПП « ОСОБА_4 ») за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено невидачу споживачеві розрахункового документа установленої форми на повну суму проведеної операції, чим порушено вимоги «Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів», пункт 22.

Зауважують про те, що 14 січня 2020 року виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради прийнято рішення № 05 Про внесення змін в додаток до рішення виконавчого комітету міської ради від 24 липня 2018 року № 329 «Про уповноваження посадових осіб комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Муніципальна варта» на складання протоколів про адміністративні правопорушення», яким уповноважено посадових осіб комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Муніципальна варта» (зі змінами) на складання протоколів про адміністративні правопорушення» шляхом викладення його в новій редакції.

Згідно додатку до вищевказаного рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради інспектори з благоустрою комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Муніципальна варта» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Під час винесення вищевказаної постанови, адміністративною комісією виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області було досліджено протоколи про адміністративні правопорушення від 06 лютого 2021 року №№ 62/21, 63/21, пояснення громадянина ОСОБА_5 , скаргу громадянки ОСОБА_6 , фото та відеофіксацію правопорушення.

Згідно протоколів від 06 лютого 2021 року №№ 62/21, 63/21 про адміністративні правопорушення передбачені частиною 2 статті 156 та частиною 1 статті 155 Кодексу України про адміністративні правопорушення громадянка ОСОБА_1 06 лютого 2021 року о 11 годині 41 хвилина в приміщенні магазину ПП « ОСОБА_4 » за адресою: АДРЕСА_1 здійснила продаж горілки громадянину ОСОБА_5 вартістю 17 гривень на розлив для споживання на місці без статусу суб`єкта господарювання громадського харчування, чим порушила вимоги Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, та пального», стаття 15-3. 06 лютого 2021 року о 11 годині 42 хвилини в приміщенні магазину (ПП « ОСОБА_4 ») за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено невидачу споживачеві розрахункового документа установленої форми на повну суму проведеної операції, чим порушено вимоги «Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів», пункт 22.

Підставою для складення протоколів від 06 лютого 2021 року №№ 62/21, 63/21 про адміністративні правопорушення передбачені частиною 2 статті 156 та частиною 1 статті 155 Кодексу України про адміністративні правопорушення є продаж громадянкою ОСОБА_1 - продавцем магазину ПП «Леана» горілки на розлив для споживання на місці без статусу суб`єкта господарювання громадського харчування, та невидача споживачеві фіскального чеку.

Отже, враховуючи вищевикладені правові норми та фактичні обставини справи, адміністративна комісія виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області винесла постанову від 05 березня 2021 року № 69/70 про накладення адміністративного стягнення на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, що складений у встановленому порядку уповноваженою на те посадовою особою.

Як зазначалось вище, до протоколів від 06 лютого 2021 року №№ 62/21, 63/21 про адміністративні правопорушення передбачені частиною 2 статті 156 та частиною 1 статті 155 Кодексу України про адміністративні правопорушення, було додано пояснення громадянина ОСОБА_5 . ОСОБА_5 є учасником події вчиненого адміністративного правопорушення, оскільки саме ОСОБА_5 о 14 годині 41 хвилина придбав у магазині ПП «Леана» горілку, що підтверджується його письмовими поясненнями, фото та відеофіксацією правопорушення доданими до протоколів від 06 лютого 2021 року №№ 62/21, 63/21 та головне при розгляді справи на засіданні адміністративної комісії факт продажу горілки громадянину ОСОБА_5 не заперечувала позивач та її представник за договором про надання правової допомоги Власенко Віктор Миколайович та зауважили, що протокол за дане правопорушення слід було складати на власника магазину, оскільки продавець виконує вказівки власника.

Отже, враховуючи вимоги чинного законодавства та вище викладене, адміністративна комісія виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області винесла постанову від 05 березня 2021 року № 69/70 про накладення адміністративного стягнення на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, з дотримання вимог статей 245, 246, 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення та Положення про адміністративні комісії Української РСР, затвердженого Указом Президії Верховної ради Української РСР від 09 березня 1988 року № 5540-Х1.

20 травня 2021 року судом задоволено клопотання та протокольно замінено неналежного відповідача Білоцерківську міську раду Київської області наналежного відповідача виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області ( а. с. 82-87 ).

Позивач в судове засідання не з`явилася, представником позивача - адвокатом Власенко В.М. надано до суду заяву про перенесення слухання справи за сімейними обставинами, яка отримана судом 30.06.2021 року за вх. № 29910.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи у відсутність відповідача, яке отримано судом 30.06.2021 року за вх. № 30020.

Представник позивача в судовому засіданні, яке відбувалося 20.05.2021 року позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підтримав повністю, надав пояснення аналогічні викладеним в адміністративному позові, просив його задовольнити та скасувати постанову адміністративної комісії Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області № 69/70 від 05 березня 2021 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 13 600,00 грн.

Представник відповідача Донченко В.О., який діє на підставі довіреності в судовому засіданні 20.05.2021 рокузаперечував проти позовних вимог позивача, просив відмовити позивачу у задоволенні вимог в повному обсязі, вважає, що оскаржувана постанова винесена правомірно, а з боку позивача під час розгляду даної адміністративної справи не було надано жодного доказу тому, що дійсно магазин, де вчинявся продаж алкогольних напоїв в заборонений рішенням Білоцерківської міської ради є закладом ресторанного господарства, на яке не розповсюджується вказане рішення та інших доказів в обґрунтування позовних вимог. Матеріали справи підтверджують, що позивач здійснила продаж алкогольного напою, яке було вжито на місце в магазині покупцем, а також при продажу останньою не було видано фіскального чеку.

В судовому засіданні 20.05.2021 року допитаний свідок ОСОБА_5 пояснив, що дійсно ним було 06.02.2021 року придбано у продавця магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою АДРЕСА_1 100 грамів горілки вартістю 17 грн. на розлив, які спожив на місці в зазначеному магазині, при цьому продавець не видала йому чек.

У зв`язку із закінченням робочого часу в суді, по справі було оголошено перерву до 02.06.2021 року ( а. с. 82-87 - протокол судового засідання від 20.05.2021 року ).

У зв`язку із клопотанням представника позивача про перенесення слухання справи ( а. с. 90 ), розгляд справи було відкладено до 16 години 30 хвилин 30 червня 2021 року ( а. с. 91 ).

Частиною 1 ст. 286 КАСУкраїни передбачено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Оскільки сторони були присутніми в судовому засіданні 20 травня 2021 року та надавали свої пояснення, враховуючи строк розгляду справ даної категорії, враховуючи, що судом вже відкладалося судове засідання за клопотанням представника позивача, суд приходить до висновку про можливість продовження розгляд справи за відсутності сторін.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАСУ у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксуваннясудового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи,враховуючи пояснення представника позивача, представника відповідача тасвідка в судовому засіданні 20.05.2021 року, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Враховуючи викладене, положення ст. 286 КАС України, ст. 289 КУпАП, суд приходить до висновку, що позивач при зверненні до суду з адміністративним позовом 15.03.2021 р., що підтверджується штампом суду ( а. с. 1 ), щодо оскарження постанови від 05.03.2021 р., не порушив передбачений 10-денний строк для захисту своїх прав в судовому порядку, оскільки звернувся до суду з адміністративним позовом в межах вищевказаного строку для оскарження.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є продавцем в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

05 березня 2021 року адміністративною комісією виконавчого комітету Білоцерківської міської ради розглянуто протокол № 62/21 про адміністративне правопорушення за ст.156 КУпАП від 06.02.21 року складений інспектором з благоустрою відділу контролю за благоустрієм КП БМР «Муніципальна варта» Пастущуком Тарасом Романовичем, та протокол 63/21 про адміністративне правопорушення за ст. 155 КУпАП від 06.02.21 року складений начальником відділу контролю за благоустрієм КП БМР «Муніципальна варта» Соловйовим Богданом Сергійовичем.

За результатами розгляду зазначених протоколів адміністративною комісією винесено постанову № 69/70 від 05.03.21 р., якою визнано продавця магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, ч.1 ст. 155 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу 13 600 грн. за те, що остання як продавець з магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » розташованого за адресою АДРЕСА_1 , здійснила продаж 100 грамів горілки вартістю 17 грн. на розлив для споживання на місці без статусу суб`єкта господарювання громадського харчування, чим порушила вимоги ст. 15-3 Закону України № 481/ 95- ВР від 19 грудня 1995 року, та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП, а також не видала покупцеві розрахунковий документ установленої форми, чим порушила вимоги п.22 Постанови КМ України № 333 від 15 червня 2006 року, та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 155 КУпАП.

У зв`язку з цим, відповідач визнав позивачку винною у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 156 Кодексу України про адміністративне правопорушення і наклав на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 13 600 грн.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач вважає, що її безпідставно було притягнуто до відповідальності, оскільки мала право здійснювати продаж алкогольних напоїв, оскільки наявні усі дозволи та ліцензії на це, а також не надано доказів та не доведений факт споживання алкогольних напоїв на місці.

Зі змісту ст.9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності ( ст. 7 КУпАП).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Як передбачено ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

У той же час, згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 25 червня 2020 року по справі № 520/2261/19, визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Встановлено, що протоколи про адміністративні правопорушення № 62/21 та № 63/21 від 06.02.2021 року були складені в день виявлення правопорушення з боку позивача, складені, однак остання відмовилася про їх отримання та підпису, про що зазначено у вказаних протоколах.

Відповідно до приписів ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Зазначені протоколи, які наявні в матеріалах справи відповідають вищевказаним положенням КУпАП.

Відповідно до ст. 17 Положення про адміністративні комісії Української РСР, затвердженого Указом Президії Верховної ради Української РСР від 09 березня 1988 року № 5540-ХІ, підставою для розгляду адміністративною комісією справи є протокол про адміністративне правопорушення, складений у встановленому порядку уповноваженою на те особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 156 КУпАП порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби, - тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач в позовні заяві так і в судовому засіданні представник позивача наголошував на тому, що магазин-кафетерій « ІНФОРМАЦІЯ_1 » має ліцензію на право Роздрібної торгівлі алкогольними напоями, реєстраційний номер 2006591, дата реєстрації 22.12.2020 року, термін дії з 14.01.2021 року до 14.01.2022 року, адреса місця торгівлі: АДРЕСА_1 , виданої Головним управлінням ДПС у Київській області.

Зазначене підтверджується і наявною в матеріалах справи відповідною ліцензією ( а. с. 16 ).

Згідно Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування (ресторанного господарства) та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Визначення поняття «заклад ресторанного господарства» міститься в Правилах роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства, затверджених Наказом Міністерства економіки та з питань Європейської інтеграції України №219 від 24.07.2002 (надалі - Правила): заклад ресторанного господарства - організаційно-структурна одиниця у сфері ресторанного господарства, яка здійснює виробничо-торговельну діяльність: виробляє і (або) доготовляє, продає і організовує споживання продукції власного виробництва і закупних товарів, може організовувати дозвілля споживачів. У свою чергу, ресторанне господарство - вид економічної діяльності суб`єктів господарської діяльності щодо надавання послуг відносно задоволення потреб споживачів у харчуванні з організуванням дозвілля або без нього.

Згідно з п. 1.4 Правил суб`єктами господарської діяльності здійснюється діяльність у сфері ресторанного господарства після їх державної реєстрації в установленому законодавством порядку. Роздрібна торгівля алкогольними напоями і тютюновими виробами в закладах (підприємствах) ресторанного господарства здійснюється суб`єктами господарської діяльності за наявності відповідних ліцензій.

Відповідно до п.1.5 вказаних Правил заклади (підприємства) ресторанного господарства поділяються за типами: фабрики-кухні, фабрики заготівельні, ресторани, бари, кафе, їдальні, закусочні, буфети, магазини кулінарних виробів, кафетерії, а ресторани та бари - також на класи (перший, вищий, люкс). При цьому Правилами передбачено, що вибір типу закладу (підприємства) ресторанного господарства та класу ресторану або бару здійснюється суб`єктом господарської діяльності самостійно з урахуванням вимог законодавства України.

Відповідно до п. 1.7. Правил на фасаді приміщення закладу (підприємства) ресторанного господарства повинна розміщуватися вивіска із зазначенням його типу (класу), назви, найменування суб`єкта господарської діяльності та режиму роботи.

Так, в п.22, Постанови КМУ № 854 від 30.07.1996 року (редакція від 15.05.2018 року), прописано наступне: 22. Продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Отже, з боку позивача не доведено, що остання здійснювала торгівлю ( роздрібну ) алкоголемна розлив для споживання на місці маючи статусу закладу ресторанного господарства.

Тому, оскаржуваною постановою № 69/70 від 05 березня 2021 року позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності саме за розлив горілки для споживання на місці без статусу суб`єкта господарювання громадського харчування, та за те, що позивач, як продавець не видала споживачеві фіскального чеку.

Не заслуговують на увагу доводи позивача, які зазначені в позовній заяві, що факт споживання алкогольних напоїв на місці нічим не доведено та не зафіксовано належним чином, оскільки в судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_5 підтвердив, що дійсно ним було 06.02.2021 року придбано у продавця магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою АДРЕСА_1 100 грамів горілки вартістю 17 грн. на розлив, які спожив на місці в зазначеному магазині, при цьому продавець не видала йому чек.

Зазначене підтверджується і оглянутим в судовому засіданні відеозаписом події, яка мале місце 06.02.2021 року, де було зафіксовано посадовими особами комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Муніципальна варта» особу, яка споживає алкогольні напої на місці в магазині ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою АДРЕСА_1 , яким виявився ОСОБА_5 .

Також, не заслуговує на увагу доводи позивача, що нічим не доведено, що саме продавець ОСОБА_1 продала алкогольні напої особі, що зафіксовано на фотографіях, так як з боку позивача не було спростовано, що 06.02.2021 року остання не працювала в магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Навпаки, зазначене спростовується оглянутим в судовому заданні відеозаписом, на якому встановлено позивача ОСОБА_1 , яка 06.02.2021 року була продавцем магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою АДРЕСА_1 та яка підтвердила продаж алкогольного напою.

До того ж, 14 січня 2020 року виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради прийнято рішення № 05 Про внесення змін в додаток до рішення виконавчого комітету міської ради від 24 липня 2018 року № 329 «Про уповноваження посадових осіб комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Муніципальна варта» на складання протоколів про адміністративні правопорушення», яким уповноважено посадових осіб комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Муніципальна варта» (зі змінами) на складання протоколів про адміністративні правопорушення» шляхом викладення його в новій редакції ( а. с. 65 ).

Згідно додатку до вищевказаного рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради інспектори з благоустрою комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Муніципальна варта» Пастущук Тарас Романович та ОСОБА_3 уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення ( а. с. 65 на зворотному листі ).

Тому, вищезазначені посадові особи мали право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Посилання представника позивача на те, що протокол № 63/21 від 06.02.2021 року складено не інспектором з благоустрою КП Білоцерківської міської ради «Муніципальна варта», яким є ОСОБА_3 , а начальником з благоустрою КП Білоцерківської міської ради «Муніципальна варта» Соловйовим Б.С. не заслуговують на увагу, так як допущена контролюючим органом технічна помилка не призвела до порушення прав особи та не спростувала факту вчинення нею порушення, то така помилка не може бути самостійною підставою для скасування результатів перевірки.

Відповідне положення міститься у постанові Верховного Суду від 14 липня 2020 року у справі № 808/353/17.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Статтею 73 цього Кодексу зазначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Стаття 75 КАС України зазначає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального, права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року)

Таким чином, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є недоведеними, безпідставними, а тому рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути залишенобез змін, а позовна заява без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки вимоги позивача не підлягають до задоволення, не підлягає і стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судові витрати понесені позивачем при звернені до суду.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.19 Конституції України, ст. ст. 2, 5, 7-12, 17-20, 22, 25, 72-76,90, 94, 126, 139, 159-161, 205, 242, 257-259, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст. 9, 10, 245, 247, 252, 254, 256, 268, 280, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 30 червня 2021 року.

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов