Справа № 560/4793/21
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2021-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4793/21
РІШЕННЯ

іменем України

02 липня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А. розглянувши адміністративну справу за позовом громадської організації "Всеукраїнська асоціація захисту екології та природних ресурсів" до громадської організації "Хмельницька обласна організація Українського товариства мисливців та рибалок" , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Хмельницька обласна рада про припинення права користування мисливськими угіддями,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить припинити право користування громадської організації «Хмельницька обласна організація Українського товариства мисливців та рибалок» мисливськими угіддями загальною площею 4875,6 га, наданими у користування на підставі рішення Хмельницької обласної ради від 27.09.2017 р. №76-15/2017 «Про надання Хмельницькій обласній організації Українського товариства мисливців і рибалок у користування мисливських угідь».

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач допустив та продовжує допускати систематичне невиконання обов`язків щодо охорони та відтворення мисливських тварин, зобов`язань, обумовлених договором між відповідачем та Хмельницьким обласним управлінням лісового та мисливського господарства; погіршення якості мисливських угідь з вини відповідача; інші порушення. Так, відповідачем з власниками або користувачами земель не укладено договорів щодо землі, яку передано для ведення мисливського господарства. Також відповідачем не погоджено визначення відтворювальних ділянок. Крім цього, відповідачем систематично не виконуються обов`язки щодо охорони та відтворення мисливських тварин, передбачених договором про умови ведення мисливського господарства від 23.10.2017 та погіршуються якість мисливських угідь.

Ухвалою суду від 19.05.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Хмельницьку обласну раду.

Відповідач подав відзив на позов, згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що позивач, як громадська організація, не належить до державних органів, яким приписами ст.23 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» надано право звертатись в адміністративний суд з позовом про примусове припинення права користування мисливськими угіддями.

Крім цього, з моменту отримання відповідачем в користування мисливських угідь загальною площею 4875,6 га зі сторони державних природоохоронних і контролюючих органів відсутні будь-які належні підтвердження наявних порушень відповідачем норм чинного законодавства, і природоохоронного зокрема, під час користування зазначеними мисливськими угіддями.

Приписи ст. 23 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» підставою для припинення права користування мисливськими угіддями визначають саме систематичне невиконання обов`язків щодо охорони та відтворення мисливських тварин, а не відсутності укладеного договору з власником (користувачем) земельної ділянки.

Відповідачем повністю дотримано приписів ст. 27 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» щодо встановлення ділянок для відтворення диких тварин. При цьому відповідач звертає увагу суду на те, що мисливські угіддя не є огородженими, а тому мисливські тварини не знаходяться в одному місці, а перебувають в постійній природній міграції.

Третя особа подала письмові пояснення, згідно яких просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що у позовній заяві не зазначено, в чому саме полягає реальне, що стосується індивідуально виражених прав чи інтересів особи, порушення прав позивача як громадської організації. Позивач, як громадська організація, не належить до державних органів, яким вищезазначеною нормою закону надано право звертатись в адміністративний суд з позовом про примусове припинення права користування мисливськими угіддями. Крім того, з боку громадської організації «Хмельницька обласна організація Українського товариства мисливців та рибалок» вбачається лише поліпшення використовуваних мисливських угідь, та використання їх на підставі та у повній відповідності до законодавства.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини.

Рішенням Хмельницької обласної ради від 27 вересня 2017 року № 76-15/2017 «Про надання Хмельницькій обласній організації Українського товариства мисливців і рибалок у користування мисливських угідь», надано Хмельницькій обласній організації Українського товариства мисливців і рибалок на строк до 31 грудня 2032 року у користування мисливські угіддя для ведення мисливського господарства загальною площею 4875,6 га на території Волочиського, Старокостянтинівського, Старосинявського та Хмельницького районів Хмельницької області згідно з додатком.

Додатком визначено, що угіддя надаються у користування Хмельницькій обласній організації УТМР. Користувачами земельних ділянок є: 1) Лісові угіддя держлісфонду: - ДП "Старокостянтинівське ЛГ" квартали 7-55 Сковородецького лісництва (2876,0 га); 2) Землі державної власності: Хмельницька обласна державна адміністрація (1999,6 га). Разом 4875,6 га.

23 жовтня 2017 року між Хмельницьким обласним управлінням лісового та мисливського господарства та відповідачем було укладено Договір про умови ведення мисливського господарства.

Згідно п.2.2 договору Хмельницька обласна організація УТМР зобов`язується, зокрема:

- використовувати мисливські угіддя відповідно до умов їх надання у користування та за призначенням;

- вести мисливське господарство на закріплених за ним мисливських угіддях з дотриманням вимог Закону України "Про тваринний світ", Закону України "Про мисливське господарство та полювання, інших нормативно-правових актів у галузі охорони та використання тваринного світу, ведення мисливського господарства:

- забезпечити мисливське впорядкування угідь в термін до 26.09.2019 року, визначити в натурі межі цих угідь та відтворювальннх ділянок, єгерських обходів тощо;

- забезпечувати проведення комплексних заходів, спрямованих на охорону і відтворення, у тому числі штучне, мисливських тварин, збереження і поліпшення середовища їх перебування.

З метою з`ясування наявності факту укладення договорів між власниками земельних ділянок та відповідачем, як користувачем мисливських угідь (стосовно території, що була передана Хмельницькій обласній організації УТМР рішеннями Хмельницької обласної ради від 17.07.2012 та 27.09.2017), позивачем було подано наступні запити на отримання публічної інформації:

1) Запит №127 від 23.10.2020 до Немиринецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області.

У відповідь Немиринецькою сільською радою в листі №115 від 03 листопада 2020 року вказано, що договори між сільською радою, як власником земельних ділянок, та відповідачем, як користувачем мисливських угідь, не укладалися.

2) Запит №128 від 23.10.2020 до Хмельницької обласної державної адміністрації, на який отримано відповідь №100/22-41-318/2020 від 30.10.2020, згідно якої Хмельницька обласна державна адміністрація не укладала договори з відповідачем протягом 2012-2020 років.

3) Запит №133 від 27.10.2020 до Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. Миролюбненська сільська рада листом №384 від 02.11.2020 повідомила про те, що запитувані договори з відповідачем протягом 2012-2020 років не укладалися.

4) Запит №134 від 27.10.2020 до Чорноострівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області. Отримано відповідь №1390 від 03.11.2020 про те, що інформація про укладення договорів з відповідачем впродовж 2012-2020 років відсутня.

5) Запит №135 від 27.10.2020 до Волочиської районної державної адміністрації Хмельницької області. Так, було надано відповідь №07-11-1895/20 від 03.11.2020 про те, що відсутня інформація про укладення будь-яких договорів з 2012 року з відповідачем.

6) Запит №136 від 27.10.2020 до Антонінської селищної ради Красилівського « району Хмельницької області. Було отримано відповідь №01-04/755 від 02.11.2020, відповідно до якої протягом 2012-2020 між Антонінською селищною радою Красилівського району Хмельницької області та відповідачем не укладалось жодних договорів.

Крім цього, позивачем було подано наступні запити на отримання публічної інформації:

1) Запит №139 від 10.11.2020 до Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. На запит отримано відповідь № 419 від 17.11.2020 про те, що межі мисливських угідь та відтворювальних ділянок, в тому числі єгерських обходів на території Миролюбненської сільської ради відповідачу не погоджувалися та в натурі не визначалися.

2) Запит №146 від 10.11.2020 до Волочиської районної державної адміністрації. У листі №07-11-1924/20 від 11.11.2020 вказано про те, що в адміністрації відсутня інформація щодо визначення в натурі меж мисливських угідь та відтворювальних ділянок за період 2012-2020 років.

3) Запит №145 від 10.11.2020 до Чорноострівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області. У відповідь було отримано лист №31 від 16.11.2020, відповідно до якого у селищної ради відсутня інформація про визначення меж мисливських угідь та відтворювальних ділянок, в тому числі, єгерських обходів протягом 2012-2020 років для відповідача. Також з боку Чорноострівської селищної ради відсутнє погодження визначених відтворювальних земельних ділянок для відповідача.

З метою встановлення чисельності тварин, динаміки щодо збільшення/зменшення, ГО "Всеукраїнська асоціація захисту екології та природних ресурсів" було подано наступні запити:

1) 3апит №126 від 23.10.2020 до Державної служби статистики України стосовно отримання звітів про проведення первинного обліку чисельності і добування мисливських тварин на мисливських угіддях, що були надані відповідачу відповідно до Рішення Хмельницької обласної ради від 17 липня 2012 року, Рішення Хмельницької обласної ради від 27 вересня 2017 року, Договору про умови ведення мисливського господарства від 23.10.2017 за 2012-2020 роки.

2) Запит № 131 від 23.10.2020 до Головного управління статистики у Хмельницькій області з аналогічним питанням.

Державною службою статистики України було направлено відповідь №15.1.3-22/1412ПІ-20 від 30.10.2020 з додатком (статистичні звіти).

Ухвалою суду від 19.05.2021 витребувано у Головного управління статистики у Хмельницькій області копії звітів, які подавалися Громадською організацією «Хмельницька обласна організація Українського товариства мисливців та рибалок» до Головного управління статистики у Хмельницькій області, зокрема статистичну звітність за формою № 2-тп (мисливство) (річна) "Звіт про облік, добування та розведення мисливських тварин" за 2017 - 2020 роки, в яких міститься інформація про кількість мисливських тварин та їх добування.

На виконання ухвали суду від Головного управління статистики у Хмельницькій області надано копії звітів (поданих відповідачем), згідно яких, порівняно також з тією кількістю, що зазначена у договорі від 23.10.2017, підтверджується зменшення кількості 16 з 22 видів тварин/птахів, вказаних позивачем у позовній заяві (а саме наступних видів: кабан, заєць-русак, білка, ондатра, гуси, голуби, лисиця, куниця кам`яна, куниця лісова, тхір лісовий, горностай, качки, лиска, курочка водяна, кабан (у розплідниках), перепілка).

Також ухвалою суду від 19.05.2021 витребувано у Громадської організації «Хмельницька обласна організація Українського товариства мисливців та рибалок» належним чином посвідчені копії:

- документів, що підтверджували б факт укладання договорів між Громадською організацією «Хмельницька обласна організація Українського товариства мисливців та рибалок» та постійними користувачами або власниками земель, на яких розташовані мисливські угіддя, на виконання ч. 6 ст. 21, 24 ЗУ «Про мисливське господарство та полювання»;

- документів, що підтверджували б факт погодження Громадській організації «Хмельницька обласна організація Українського товариства мисливців та рибалок» визначення відтворювальних ділянок власниками або користувачами земельних ділянок, які передано у користування як мисливські угіддя Громадській організації «Хмельницька обласна організація Українського товариства мисливців та рибалок» на підставі рішення Хмельницької обласної ради від 27 вересня 2017 року № 76-15/2017.

Проте витребуваних доказів відповідачем надано не було.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" №1478-III (далі - Закон №1478-III) мисливські угіддя - ділянки суші та водного простору, на яких перебувають мисливські тварини і які можуть бути використані для ведення мисливського господарства. Мисливські тварини - дикі звірі та птахи, що можуть бути об`єктами полювання.

Згідно з ч.1-3,6 ст.21 Закону №1478-III ведення мисливського господарства здійснюється користувачами мисливських угідь. Не допускається користування мисливськими тваринами та ведення мисливського господарства без оформлення відповідних документів у встановленому цим Законом порядку. Умови ведення мисливського господарства визначаються у договорі, який укладається між центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, і користувачами мисливських угідь. Відносини між власниками або користувачами земельних ділянок і користувачами мисливських угідь регулюються відповідними договорами.

Відповідно до ч.1-3 ст. 24 Закону №1478-III користування мисливськими угіддями є платним. Розмір та порядок внесення плати за користування мисливськими угіддями визначаються у договорі між користувачем мисливських угідь та власником або постійним користувачем земельних ділянок, на яких знаходяться ці угіддя. Розмір плати за користування мисливськими угіддями встановлюється залежно від їх місцезнаходження, природної якості та інших факторів.

Надіслані позивачем запити та відповіді на них свідчать про невиконання відповідачем обов`язку щодо укладення договорів із власниками земельних ділянок, переданих як мисливські угіддя. Не надано відповідачем відповідних договорів і на виконання ухвали суду. Проте ведення мисливського господарства та мисливство може здійснюватися на землях власників чи користувачів цих земель, то укладення з ними відповідних договорів є обов`язковою умовою для використання цих земель мисливським господарством.

Як зазначено у ч.2 ст.21 Закону №1478-III, не допускається користування мисливськими тваринами та ведення мисливського господарства без оформлення відповідних документів у встановленому цим Законом порядку.

Проте відповідачем договорів з власниками або користувачами земельних ділянок, на яких знаходяться ці угіддя, не укладено, хоча це є обов`язковою умовою для використання цих земель мисливським господарством. Вказане є порушенням ст. 21 Закону №1478-III з боку відповідача.

Крім цього, суд враховує, що відповідно до абз.1 ст.27 Закону №1478-III з метою охорони та відтворення мисливських тварин користувачі в межах своїх мисливських угідь виділяють не менш як 20 відсотків площі угідь, на яких полювання забороняється. Порядок визначення територій для цієї мети встановлюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства.

Державним комітетом лісового господарства України наказом від 22.01.2004 №4 затверджено Порядок визначення територій для охорони і відтворення мисливських тварин (відтворювальних ділянок) (далі - Порядок).

Згідно п.1.2 Порядку він установлює єдині для всіх користувачів мисливських угідь вимоги, які необхідно враховувати при визначенні територій для відтворювальних ділянок.

Відповідно до п.2.1 Порядку відтворювальні ділянки можуть визначатись одним чи декількома контурами (масивами, урочищами, водоймами тощо) загальною площею не менше як 20 відсотків наданих у користування мисливських угідь.

Користувачами мисливських угідь повинна враховуватись міграційна поведінка мисливських тварин з метою формування (створення) відтворювальних ділянок, спільних для двох і більше мисливських господарств.

Згідно п.3.1 Порядку визначення відтворювальних ділянок погоджується з власником або користувачем земельної ділянки та оформляється наказом користувача мисливських угідь, у якому вказуються площа угідь, що виділяється з цією метою, з переліком кварталів, урочищ, водойм тощо, що входять до складу відтворювальної ділянки, детальним описом її меж, видом або групою видів мисливських тварин, для відтворення яких виділяється ділянка, визначається режим охорони мисливських тварин на цій території.

Відповідачем подано до суду наказ про встановлення ділянок відтворення диких тварин в угіддях обласної та районної УТМР від 11.06.2020 №15-оп та наказ про встановлення ділянок відтворення диких тварин в угіддях обласної організації УТМР від 18.01.2018 №07-оп. Проте відповідачем допущено порушення п.3.1. Порядку та, як наслідок, і ст.27 Закону №1478-III, оскільки визначення відтворювальних ділянок проведено одноособово, без погодження з власником або користувачем земельної ділянки. Відповідні докази про наявність погодження витребовувались судом у відповідача, проте на виконання ухвали суду таких доказів надано не було.

Крім цього, згідно з абз.2 ст.27 Закону №1478-III користувачі мисливських угідь здійснюють комплекс біотехнічних та інших заходів, спрямованих на охорону та відтворення мисливських тварин, збереження і поліпшення середовища їх перебування.

Відповідно до ст.30 Закону №1478-III користувачі мисливських угідь зобов`язані, зокрема:

- не допускати самовільного переселення або акліматизації тварин;

- проводити комплексні заходи, спрямовані на відтворення, у тому числі штучне, мисливських тварин, збереження і поліпшення середовища їх перебування, щорічно вкладати кошти на їх охорону і відтворення з розрахунку на 1 тисячу гектарів лісових угідь не менше тридцяти, польових - двадцяти п`яти, водно-болотних - двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- самостійно припиняти використання мисливських тварин у разі погіршення їх стану та умов існування, зниження відтворювальної здатності та виникнення загрози знищення тварин, негайно вживати заходів до усунення негативних факторів впливу на тварин і середовище їх перебування;

Згідно наданої позивачу та суду інформації встановлено зменшення кількості 16 з 22 видів тварин/птахів протягом 2017-2019 років, що свідчить про порушення вказаних норм Закону №1478-III.

При цьому безпідставними є доводи відповідача про те, що мисливські угіддя не є огородженими, а тому мисливські тварини не знаходяться в одному місці, а перебувають в постійній природній міграції. Оскільки згідно ст.30 Закону №1478-III користувачі мисливських угідь зобов`язані не допускати самовільного переселення або акліматизації тварин.

Відповідно до статті 23 Закону №1478-III право користування мисливськими угіддями припиняється у разі, зокрема, систематичного невиконання обов`язків щодо охорони та відтворення мисливських тварин, зобов`язань, обумовлених договором між користувачем мисливських угідь та власником (користувачем) земельних ділянок або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства (абзац п`ятий частини першої статті 23).

Рішення про припинення права користування мисливськими угіддями, крім випадку закінчення строку користування, приймаються у випадках, передбачених абзацами п`ятим, шостим частини першої цієї статті, - адміністративним судом за позовом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, або центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, або органів, уповноважених на надання у користування мисливських угідь щодо застосування такого заходу реагування.

Враховуючи систематичне порушення відповідачем, починаючи з 2017 року, вимог чинного законодавства та договору про умови ведення мисливського господарства (а саме: неукладення договорів із власниками земельних ділянок, переданих як мисливські угіддя; визначення відтворювальних ділянок без погодження із власниками земельних ділянок; невжиття дій, спрямованих на охорону та відтворення мисливських тварин), та враховуючи приписи статті 23 Закону України "Про мисливське господарство та полювання", суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідач та третя особа зазначають, що, звертаючись із позовом, позивач не зазначив, яким чином оскаржуване рішення безпосередньо впливає на його права та інтереси у сфері публічно-правових відносин. Також вказують, що позивач взагалі не вправі звертатись до суду із таким позовом.

Суд не погоджується із такими висновками, враховуючи наступне.

Одним із напрямів діяльності позивача, відповідно до п.3.3.7 Статуту, є в порядку, встановленому чинним законодавством України, здійснення громадського контролю за дотриманням законів, спрямованих на охорону аквакультури, природних ресурсів, навколишнього природного середовища, соціального захисту з використанням при цьому таких форм контролю, які не суперечать чинному законодавству.

Відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Екологічні інтереси населення можуть підлягати судовому захисту на підставі частини сьомої статті 41 Конституції України, відповідно до якої використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі, а також приписів статті 66 Основного Закону, відповідно до якої ніхто не повинен заподіювати шкоду довкіллю.

Міжнародним документом, який закріпив зобов`язання держав у сфері доступу до правосуддя в екологічних справах, стала Орхуська конвенція.

Орхуську конвенцію ратифіковано Законом України № 832-ХІV від 06 липня 1999 року, тому її положення відповідно до статті 9 Конституції України є нормами прямої дії, а положення національного законодавства про процедури і механізми судового захисту порушених екологічних прав та інтересів можуть їх конкретизувати.

Для забезпечення належної реалізації, зокрема, екологічних прав, Орхуська конвенція передбачає у статті 9 право і гарантії доступу до судового й адміністративного оскарження рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені з порушенням права на доступ до інформації чи права на участь у процесі прийняття рішень з питань, що стосуються довкілля.

Пунктом 3 статті 9 Орхуської конвенції на її Договірні Сторони покладається зобов`язання, зокрема, забезпечувати доступ громадськості до процедур оскарження дій та бездіяльності приватних осіб і громадських органів, які порушують положення національного законодавства, що стосується навколишнього середовища.

Приписи нормативно-правових актів усіх рівнів щодо принципів, правил, вимог, обов`язків різноманітних суб`єктів, що стосуються утримання диких тварин, на усіх правових титулах (в усіх формах власності чи користування), в неволі чи в напіввільних умовах, є «національним законодавством, що стосується навколишнього середовища» у розумінні пункту 3 статті 9 Орхуської конвенції. Порушення приписів цих нормативно-правових актів може бути предметом судового оскарження відповідно до статті 9 Орхуської конвенції.

Аналогічні висновки щодо застосування норм Орхуської конвенції викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2018 по справі №910/8122/17. У цій справі Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що МБО «Екологія-Право-Людина» є природоохоронною організацією, яка відповідно до положень Орхуської конвенції та Законів України «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про громадські об`єднання», «Про благодійну діяльність та благодійні організації», а також відповідно до свого статуту, має право на представництво в суді екологічних інтересів суспільства та окремих його членів, з метою захисту порушених екологічних прав людини або з метою усунення порушень вимог екологічного законодавства.

Таким чином, позивач наділений правом звернення до суду із цим позовом.

При цьому суд вважає помилковими посилання відповідача та третьої особи на висновки щодо застосування норм права, зазначені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 червня 2020 року по справі № 809/756/17, оскільки спір у зазначеній справі стосувався належності справи за позовом прокурора про припинення права користування мисливськими угіддями до юрисдикції адміністративних судів.

Також безпідставними є доводи відповідача про те, що приписи ст. 23 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» підставою для припинення права користування мисливськими угіддями визначають саме систематичне невиконання обов`язків щодо охорони та відтворення мисливських тварин, а не відсутність укладеного договору з власником (користувачем) земельної ділянки. Оскільки вказана стаття визначає підставою припинення права не лише систематичне невиконання обов`язків щодо охорони та відтворення мисливських тварин, а й зобов`язань, обумовлених відповідним договором. При цьому п.2.2 договору від 23 жовтня 2017 року Хмельницька обласна організація УТМР зобов`язалась, зокрема, вести мисливське господарство на закріплених за ним мисливських угіддях з дотриманням вимог Закону України "Про мисливське господарство та полювання, інших нормативно-правових актів у галузі охорони та використання тваринного світу, ведення мисливського господарства.

Крім цього, посилання відповідача на те, що зі сторони державних природоохоронних і контролюючих органів відсутні підтвердження порушень відповідачем норм чинного законодавства, не спростовують факт наявності таких порушень, що встановлено судом.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Позивач сплатив судовий збір при зверненні до суду із позовом у розмірі 2270 грн.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2018 року у справі №910/8122/17 вказала, що позивач у відповідному спорі фактично реалізує повноваження органу державної влади (як суб`єкта владних повноважень) щодо захисту диких тварин.

Оскільки зверненням з таким позовом позивач фактично замінював органи державної влади у питанні здійснення контролю за дотриманням природоохоронного законодавства, позивач у розумінні норм законодавства є суб`єктом владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Таким чином, сплачений позивачем при поданні цієї позовної заяви судовий збір відповідно до норм КАС України з відповідача (який не є суб`єктом владних повноважень) не стягуються.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов громадської організації "Всеукраїнська асоціація захисту екології та природних ресурсів" задовольнити.

Припинити право користування громадської організації "Хмельницька обласна організація Українського товариства мисливців та рибалок" мисливськими угіддями загальною площею 4875,6 га, наданими у користування на підставі рішення Хмельницької обласної ради від 27.09.2017 №76-15/2017 "Про надання Хмельницькій обласній організації Українського товариства мисливців і рибалок у користування мисливських угідь".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 02 липня 2021 року

Позивач:Громадська організація "Всеукраїнська асоціація захисту екології та природних ресурсів" (пров. Сімферопольський,6,Харків,61052 , код ЄДРПОУ - 43620120)
Відповідач:Громадська організація "Хмельницька обласна організація Українського товариства мисливців та рибалок" (вул. Паркова, 7/1,Хмельницький,Хмельницька область,29013 , код ЄДРПОУ - 03928458)
Третя особа:Хмельницька обласна рада (майдан Незалежності, 2, м.Хмельницький, Хмельницька область, 29005 , код ЄДРПОУ - 00022651)

Головуючий суддя Д.А. Божук