Справа № 308/7038/20
Суддя: Іванов А. П.
Дата ухвалення: 2021-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/7038/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі судових засідань Боті О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері порушення митних правил,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить постанову в справі про порушення митних правил № 5912/30500/18 від 05.02.2019, винесену в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС України - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухарем Анатолієм Васильовичем про притягнення його до відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України та накладення штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить суму у 1805246 грн. 01 коп. - визнати протиправною та скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях ознак порушення митних правил.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржуваною постановою його визнано винним в тому, що 15.12.2017 під час митного контролю та митного оформлення, в режимі «тимчасового ввезення до 1 року» ним ввезено на митну територію України автомобіль марки «Mercedes - Benz Е320», 2001 року випуску, реєстраційний номер республіки Словаків НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , до митного посту «Вилок» Закарпатської митниці ДФС.; як підстава для поміщення транспортного засобу в режим «тимчасового ввезення до 1 року» надано його паспорт громадянина Угорщини серії НОМЕР_3 від 08.036.2016 на ім`я ОСОБА_2 , чим на думку митниці, вчинено протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів. Вважає оскаржувану постанову незаконною в силу наступного. 21.12.2018 у зоні митного контролю митного посту «Вилок» Закарпатської митниці ДФС при виїзді з України в Угорщину на автомобілі марки «Mercedes-BenzE320», 2001 року виготовлення, реєстраційний номер Словаччини НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , державний інспектор відділу оперативного реагування №3 Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_3 склав відносно нього протокол про порушення митних правил №5912/30500/18 за ст. 485 Митного Кодексу України за вчинення протиправних дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів при ввезенні вищевказаного транспортного засобу на митну територію України в режимі «тимчасового ввезення до 1 року», у зв`язку з поданням до митного органу паспорт громадянина Угорщини серії НОМЕР_3 від 08.03.2016. Вказує, що є громадянином Угорщини, постійне місце мого проживання знаходиться в Угорщині, паспорт громадянина Угорщини серії НОМЕР_3 від 08.03.2016 на ім`я ОСОБА_2 отримав у законний спосіб, з 08.03.2016 по даний час цей паспорт є дійсним, а тому стверджує, що користуюся всіма правами громадянина Угорщини, в тому числі й при ввезенні транспортних засобів. Зазначає, що його постійне місце проживання в Угорщині за адресою: АДРЕСА_1 , з Угорщиною він пов`язаний культурним, соціальним, мовним, історичним зв`язком більше ніж з Україною, в Угорщині працює, має майно, а в Україні проживає тимчасово. З огляду на вказане вважає, що підпадає під ознаки нерезидента в розумінні МК України, оскільки є громадянином Угорщини, де має постійне місце проживання, а відтак адміністративну відповідальність за порушення митних правил за ознаками ст. 485 МК України нести не може. Окрім того зауважує, що при винесенні оскаржуваної постанови, допущено порушення законодавства, всупереч ст. 526 МК України постанова постановлена у його відсутності, про час та місце розгляду справи про порушення мною митних правил йому повідомлено не було.

Представник відповідача Закарпатської митниці Держмитслужби Бобіта В.І. подав до суду відзив на вказаний адміністративний позов, в якому вказав, що заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають, оскільки ОСОБА_1 є громадянином України, неодноразово перетинав митний кордон України (за період з 01.01.2018 по 11.12.2018 близько 400 разів) та надавав до митного оформлення паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_4 , вказуючи адресу проживання в Закарпатській області. Окрім цього зауважує, що за відомостями сільської ради ОСОБА_1 , є громадянином України, уродженцем с. Підвиноградово Виноградівського р-ну Закарпатської області та є зареєстрованим у вказаному населеному пункті по АДРЕСА_2 . З огляду на вказане ОСОБА_1 є громадянином України, який подав під час митного контролю та оформлення автомобіля марки «Mercedes-Benz Е320», реєстраційний номер Словаччини НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 паспорт громадянина Угорщини НОМЕР_3 від 08.05.2016 та навмисно заявив митному органу постійне місце проживання за межами території України, відтак вчинив протиправні дії спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, що вказує на наявність в його діях ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України

Позивач в судове засідання повторно не з`явився, викликався до суду шляхом надсилання судової повістки, інформація про час, дату та місце розгляду справи була розміщена на вебпорталі Судова влада України, поважність причин неявки до суду останній не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи від такого до суду не надходили.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, викликався до суду шляхом надсилання судової повістки, інформація про час, дату та місце розгляду справи була розміщена на вебпорталі Судова влада України, поважність причин неявки до суду останній не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи від такого до суду не надходили.

На підставі ч. 3 ст. 205 КАС України суд розглядає справу за відсутності учасника справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 299 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Постановою в справі про порушення митних правил №5912/30500/18 від 05.02.2019 стверджується, що 15.12.2017 на митну територію України громадянином України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в режимі «тимчасове ввезення» було ввезено вищевказаний транспортний засіб. До митного оформлення громадянином ОСОБА_1 як підстава для поміщення транспортного засобу у режим «тимчасове ввезення» було подано паспорт громадянина Угорщини НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) та повідомлено адресу проживання: АДРЕСА_3 . Також громадянином ОСОБА_1 в інших випадках під час надання до митного оформлення паспорта громадянина Угорщини вказувались і інші адреси в Угорщині: м. Матесалка, с. Селешвийгардо. Однак в базах даних митниці наявна інформація про те, що громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 неодноразово перетинав митний кордон України та надавав до митного оформлення паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_4 та вказував адресу проживання: АДРЕСА_2 . За період з 01.01.2018 по 11.12.2018 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перетинав митний кордон України у різних пунктах пропуску із наданням до митного оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон та зазначенням адреси проживання в Україні 196 разів на автомобілі та 173 рази в пішому порядку. Також за вищевказаний період 5 разів ОСОБА_1 перетинав митний кордон України в пішому порядку із пред`явленням паспорту громадянина Угорщини. З листа Підвиноградівської сільської ради в Закарпатській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований і проживає за адресою АДРЕСА_2 . Відтак згідно з вищевказаних матеріалів ОСОБА_1 є громадянином України резидентом. Таким чином, ОСОБА_1 , подавши під час митного контролю та оформлення автомобіля марки «Mercedes - Benz Е320», 2001 року випуску, реєстраційний номер республіки Словаків НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 паспорт громадянина Угорщини НОМЕР_3 від 08.05.2016, навмисно заявивши митному органу постійне місце проживання за межами території України, громадянин України вчинив протиправні дії спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, що вказує на наявність в його діях ознак складу правопорушення, передбаченого ст.. 485 МК України.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Кожна особа, як вказується у ч. 1 ст. 24 МК України має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст. 529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

У ч. 6 ст.530 МК України зазначається, що перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно зі ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є:

1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил;

2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду;

3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи;

4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду;

5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення;

6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють,чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб,що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано,тобто з урахуванням усіх обставин,що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8)пропорційно,зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав,свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно зі ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно зі ст. 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Статтею 103 МК України встановлено, що тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на мигну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Згідно з п. 57 ст. 4 МКУ товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі. У відповідності до п. 60 ст. 4 МК України транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

За змістом п.1 ст. 377 МК України товари за товарними позиціями 8701-8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які підлягають державній реєстрації, при ввезенні громадянами на митну територію України або надходженні на митну територію України на адресу громадян у несупроводжуваному багажі або вантажних відправленнях для вільного обігу, незалежно від їх вартості, підлягають письмовому декларуванню та митному оформленню в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, з оподаткуванням ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками, встановленими Податковим кодексом України.

У відповідності до частин 1,2 ст.380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом. Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від проведення заходів офіційного контролю, а також від подання документів та/або відомостей, що підтверджують дотримання встановлених заборон та/або обмежень щодо переміщення транспортних засобів особистого користування через митний кордон України. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови 15.12.2017 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ввіз на митну територію України автомобіль на іноземній реєстрації в режимі «тимчасового ввезення», надавши під час митного оформлення паспорт громадянина Угорщини НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_4 та повідомив адресу проживання в АДРЕСА_3 .

В розглядуваному позові останній стверджує, що є громадянином Угорщини, де постійно проживає, працює та має нерухомість. На підтвердження громадянства Угорщини надано паспорт громадянина Угорщина серії НОМЕР_3 , виданим 08.03.2016, строком дії до 08.03.2021.

Разом тим в оскаржуваній постанові та у відзиві наявна інформація про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, йому належний паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_5 , який він надавав під час перетину митного кордону України в різних пунктах пропуску протягом 2018 року понад 350 разів.

Більш того представник позивача посилається на лист Підвиноградівської сільської ради Закарпатської області, за яким ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_2 .

З вказаного вбачається, що ОСОБА_1 ,, ІНФОРМАЦІЯ_1 має паспорт як громадянина Угорщини, так і громадянина України.

Згідно з п. 1 ст. 2 ЗУ «Про громадянство України» якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Беручи до уваги наведене та враховуючи наявність у позивача громадянство України та Угорщини, суд зважає на те, що згідно вимог чинного законодавства у спірних правовідносинах позивач визнається громадянином України.

Пунктом 50 ч. 1 ст. 4 МК України передбачено, що резиденти - це фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.

За приписами п.п. «в» п.33 ч. 1 ст. 4 МК України нерезиденти - фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України.

Пунктом 45 ч.1 ст.4 МК України визначено, що постійне місце проживання - це місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь-якого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цим громадянином службових обов`язків або зобов`язань за договором (контрактом).

Питання оформлення постійного місця проживання за кордоном та фактів їх підтвердження для громадян України регламентуються Законом України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Законом України від 20 листопада 2012 року № 5492-УІ «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», «Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2014 р. № 152, «Порядком провадження в закордонних дипломатичних установах України за заявами про оформлення документів для залишення на постійне проживання за кордоном громадян України, які виїхали за кордон тимчасово», затвердженим наказом Міністерства закордонних справ України від 22 грудня 2017 року № 573 (далі Порядок 1), а також «Порядком ведення обліку громадян України, які проживають за межами України» затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2020 р. № 85 (далі Порядок 2).

Згідно зі ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне проживання здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Оформлення документів для залишення на постійне проживання за кордоном громадян України, які виїхали за кордон тимчасово, здійснюється закордонними дипломатичними установами України.

Провадження за заявами про оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне проживання здійснюється в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів

Провадження за заявами про оформлення документів для залишення на постійне проживання за кордоном громадян України, які виїхали за кордон тимчасово, здійснюється в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері зовнішніх зносин.

Внесення відомостей до паспорта громадянина України для виїзду за кордон в частині, що стосується оформлення виїзду на постійне проживання за кордон, здійснюється у встановленому законодавством порядку (ч. 9 ст. 22 Закону України від 20 листопада 2012 року № 5492-УІ «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»).

Порядок провадження за заявами про оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне проживання затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України 16 серпня 2016 року № 816, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09 вересня 2016 р. за № 1241/29371.

Відповідно до п.16 розділу III зазначеного Порядку зняття з реєстрації місця проживання в Україні підтверджується:

для особи, яка має паспорт громадянина України у формі книжечки, - штампом зняття з реєстрації місця проживання;

для особи, яка має паспорт громадянина України у формі картки, що містить безконтактний електронний носій, - довідкою про зняття з реєстрації місця проживання, виданою відповідним органом реєстрації;

для особи, яка обліковувалася як зареєстрована в Україні, але не оформлювала паспорт громадянина України, - довідкою про зняття з реєстрації місця проживання, виданою органом реєстрації;

для особи, яка не обліковувалася як зареєстрована в Україні та не оформлювала паспорт громадянина України, - довідкою органу реєстрації за місцем реєстрації законних представників або одного з них, який є громадянином України, за умови, що інший є іноземцем або особою без громадянства. У разі якщо обидва законні представники є громадянами України, така довідка оформлюється за місцем останньої реєстрації місця проживання на території України кожного з них.

Відповідно до п.2 ч.2 Порядку ведення обліку громадян України, які проживають за межами України затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2020 р. № 85 (Порядок 2) консульський облік - вчинення уповноваженими посадовими особами закордонних дипломатичних установ України (далі - уповноважені посадові особи) комплексу дій з реєстрації інформації про місце проживання або перебування громадянина України на території іноземної держави шляхом внесення даних до відомчої інформаційної системи МЗС.

Відповідно до ч. 6 Порядку 2 про перебування на консульському обліку та зняття з консульського обліку закордонними дипломатичними установами України видаються довідки.

У разі відсутності технічної можливості внесення даних до відомчої інформаційної системи МЗС на момент отримання заяви про взяття на консульський облік або зняття з консульського обліку до дипломатичного паспорта України, службового паспорта України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон вноситься така відмітка (проставляється штамп): про взяття на постійний консульський облік із зазначенням закордонної дипломатичної установи України, дати з підписом уповноваженої посадової особи та відбитком малої гербової печатки; про взяття на тимчасовий консульський облік із зазначенням закордонної дипломатичної установи України, строку перебування на обліку, дати з підписом уповноваженої посадової особи та відбитком малої гербової печатки.

В матеріалах справи відсутні документи, за якими можна встановити наявність/відсутністю у паспорті ОСОБА_1 відмітки про виїзд останнього за кордон на постійне місце проживання

Відтак, з огляду на наявність у ОСОБА_1 паспортів і громадянина Угорщини, і громадянина України, а також приймаючи до уваги інформацію Підвиноградівської сільської ради , за якою ОСОБА_1 зареєстрований та проживає у вказаному населеному пункті на АДРЕСА_2 , суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах останній є резидентом.

Більш того на підтвердження факту проживання ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_2 суд приймає до уваги корінець рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, за яким повторно скеровану копію ухвали про залишення розглядуваного позову без руху від 22.07.2020 отримано ОСОБА_1 особисто 17.09.2020, що стверджується його особистим підписом

Частиною 1 ст. 458 МК встановлено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, а саме протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Приписами ст.485 МК встановлено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Згідно з правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 16 жовтня 2018 року по справі №751/7809/16, відповідальність, передбачена санкцією ст.485 МК України, настає у разі наявності мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також заявлення неправдивих відомостей.

Зі змісту оскаржуваної постанови чітко вбачається , що ОСОБА_1 вчинено дії, що мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, оскільки ОСОБА_1 , будучи громадянином України, маючи зареєстроване та фактичне місце проживання у Виноградівському районі закарпатської області, при ввезенні 15.12.2017 на митну територію України автомобіля марки автомобіль марки «Mercedes-Benz Е320», реєстраційний номер Словаччини - НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_6 , повинен був сплатити передбачені законодавством митні платежі, оскільки громадянство України не надавало йому переваги зі звільнення від митних платежів.

Відтак, надавши при митному оформленні вищевказаного автомобіля паспорт громадянина Угорщини серії НОМЕР_3 , заявивши митному органу постійне місце проживання за межами території України в Угорщині, громадянин України ОСОБА_1 вчинив протиправні дії спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, що вказує на наявність в його діях ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України.

Статтею 17 Конвенції визначено, що громадяни держави - учасниці, які мають інше громадянство, мають на території держави - учасниці, в якій вони проживають, такі самі права та обов`язки, як і інші громадяни цієї держави.

Згідно з ч. 1 ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі наведеного та враховуючи те, що розмір стягнення, який повинен бути накладений на порушника за вчинення порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, залежить від розміру несплаченої суми митних платежів, а тому, необхідною умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності та накладення визначеного законом стягнення, є доведення факту умисної несплати особою суми митних платежів у певному розмірі, які він повинен був сплатити.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 50 МК України для нарахування митних платежів використовуються відомості, зокрема, про митну вартість товарів.

За правилами ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що митна вартість товару, в розглядуваному випадку подібного до автомобіля марки «Mercedes-Benz Е320», реєстраційний номер Словаччини - НОМЕР_1 , об`єм двигуна - 3222 cm3, тип двигуна - дизель, рік виготовлення - 2001, визначено за даними мережі Інтернет у сумі 950 євро, що по курсу НБУ станом на 15.12.2017 (курс НБУ станом на 15.12.2017р. 1 євро = 32,46715200грн) складає 30843,79 грн. Сума митних платежів, що фактично підлягають сплаті при ввезенні для випуску у вільний обіг вказаного транспортного засобу станом на 11.01.2018 визначено митним органом у сумі 601748,67грн.

При цьому суд зауважує, що ОСОБА_1 в позові не оспорює розмір та суму накладеного на нього стягнення за оскаржуваною постановою.

В силу положень ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ст. 7 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

З урахуванням наведених норм законодавства та фактичних обставин справи, беручи до уваги, що доказів, які мали б спростувати факт наявності порушення митних правил та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було, наявність у ОСОБА_1 громадянства двох країн - України та Угорщини, на думку суду ,не надають йому жодних переваг при здійсненні митних оформлень, натомість ОСОБА_1 , будучи громадянином України, маючи зареєстроване та фактичне місце проживання на території Закарпаття, зобов`язаний дотримуватися вимог чинного законодавства та сплачувати встановлені законом митні платежі, суд вважає, що оскаржувана постанова постановлена згідно зі ст. 522 МК України уповноваженим органом, у межах повноважень, у визначений законодавством спосіб, з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення, з дотриманням вимог ст.ст. 523-527 МК України, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін, а позов без задоволення.

Керуючись ст.ст.95, 102, 192, 458, 460, 470 ч.3, 495, 529, 530 МК України, ст.ст. 33, 245, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 77, 246, 250, 286, 293 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС України про визнання незаконною та скасування постанови в справі про порушення митних правил № 5912/30500/18 від 05.02.2019, постановленої в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС України - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухарем Анатолієм Васильовичем про притягнення громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України з накладенням штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить суму у 1805246 грн. 01 коп. та про закриття справи про порушення митних правил залишити без задоволення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суд А.П. Іванов