Справа № 640/15510/21
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

29 червня 2021 року м. Київ № 640/15510/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А., розглянувши заяву позивачки про усунення недоліків позовної заяви у адміністративній справі за позовом

ОСОБА_1
до Школи І-ІІІ ступенів № 168
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Перевіркою КП «Діловодство спеціалізованого суду» встановлено, що 07.06.2021 через підсистему «Електронний суд» від ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) надійшли матеріали із назвою Позовна заява, заявлена до Школи І-ІІІ ступенів № 168 (04209, м. Київ, вул. Озерна, 2, код ЄДР: 22877838).

За вказаними матеріалами заявник просить (предмет позову):

1) визнати протиправною бездіяльність юридичної особи - Школа І-ІІІ ступенів № 168 Оболонського району м. Києва щодо ненадання публічної інформації за запитом;

2) зобов`язати юридичну особу Школу І-ІІІ ступенів № 168 Оболонського району м. Києва або уповноважену цю особу надати повну інформацію, що запитувалася згідно інформаційного запиту.

Ухвалою судді від 08.06.2021 матеріали із назвою «Позовна заява» було залишено без руху як такі, що подані без додержання вимог, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), та встановлено строк для їх усунення.

При цьому, залишаючи позовну заяву суддею була звернута увага заявниці на те, що неподання позовної заяви та доданих до неї матеріалів у паперовій формі, з урахуванням набрання з 27.05.2021 чинності Законом України від 27 квітня 2021 року № 1416-IX, яким залишені без змін положення п. 15.1., 15.3. Розділу VII "Перехідні положення" КАС України, є порушенням останніх та, відповідно, є недоліком звернення до суду, який слід усунути шляхом подання до суду позову з додатками (належним чином засвідченими) у паперовій по формі, у т.ч. для учасників справи.

При цьому, звернута увага на те, що ЕСІТС не розпочала своє функціонування.

Слід зазначити, що відповідно до п. 15.17 «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону України від 27 квітня 2021 року № 1416-IX:

Окремі підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи починають функціонувати через 30 днів з дня опублікування Вищою радою правосуддя у газеті "Голос України" та на веб-порталі судової влади України оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Про початок функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи у складі всіх необхідних для її повного функціонування підсистем (модулів) Вища рада правосуддя публікує оголошення у газеті "Голос України" та на веб-порталі судової влади України.

Оголошення про створення та забезпечення функціонування окремої підсистеми (модуля) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи має містити посилання на відповідний підпункт підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" цього Кодексу, який передбачає особливості вчинення тих процесуальних (або інших) дій, порядок вчинення яких зазнає змін після початку функціонування такої підсистеми (модуля).

Крім того, було зазначено про те, що відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Оскільки позов у паперовій формі не було подано, файл з посвідченням (щодо пільги відносно сплати судового збору) не відкривався, а доказів сплати судового збору не було надано, судом також була звернута увага і на цей недолік, усунення якого передбачало або сплату судового збору або надання належних документів щодо звільнення від сплати судового збору.

Відтак, ухвалою судді від 08.06.2021 позивачці було запропоновано усунути наведені вище недоліки.

Надалі, перевіркою КП «Діловодство спеціалізованого суду» встановлено, що 09.06.2021 через підсистему «Електронний суд» від ОСОБА_1 надійшли матеріали із назвою: «Заява про виправлення описки у судовому рішенні» та «Додаткові пояснення у справі», до яких додано, зокрема, посвідчення.

Між тим, до матеріалів було надано файл посвідчення, яким позивачка обґрунтовує звільнення від сплати судового збору.

Однак, позивачка не погодилась з вищезгаданими вимогами процесуального закону, а саме - з положеннями п. 15.1., 15.3., 15.7 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України, які залишені без змін Законом України від 27 квітня 2021 року № 1416-IX та якими передбачено, що до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи такі дії вчиняються в такому порядку (щодо яких відсутні публікації стосовно початку їх функціонування з посиланням на п. 15.1, п. 15.3.):

подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі;

розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі.

При цьому, вказана заява має тон, несумісний із зверненням до суду, а саме: заявниця на власний розсуд звинувачує суддю у маніпуляціях, що суддя ігнорує ч. 8 ст. 44 КАС України, хоча п. 15.1., 15.3., 15.7 «Перехідні положення» КАС України дають відповіді на питання застосування ч. 8 ст. 44 КАС України. Також заявниця зазначає, що «суддя не визнає положення про ЕСІТС, вважає ч. 8 ст. 44 КАС України «нікчемною».

Заява має зневажливий тон, що вже само по собі свідчить, що це не є зверненням до суду в розумінні процесуального закону, є зловживанням процесуальними правами, наведене про неповагу до суду та Закону та є підставою для залишення таких матеріалів без розгляду за правилами ч. 3 ст. 45 КАС України та за прикладом постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 квітня 2021 року у справі № 9901/23/21 (№ рішення в ЄДРСР 96669462)

Між тим, з метою забезпечення доступу позивачки до правосуддя, ухвалою від 17.06.2021 за ініціативою суду позивачці продовжено строк для усунення недоліків звернення до суду шляхом надання до суду позовної заяви у паперовій формі (вигляді) разом з додатками до неї відповідно до кількості учасників справи (у т.ч. належним чином засвідченої копії посвідчення).

Однак, знову таки у тоні, несумісному із звернення до суду направила засобами телекомунікаційного зв`язку «Заяву про усунення недоліків», в якій послалася на те, що суддя «неуважно досліджує додатки до справи, заяви у позові», «вимагає кошти за судовий збір», хоча при уважному вивченні ухвали від 17.06.2021 вбачається, що суд констатував наявність файлу з копією посвідчення відносно пільг з оплати судового збору.

Крім того, заявниця звертає увагу на постанову Верховного суду у справі № 160/1841/19, яка ухвалена 06.08.2020, тобто в умовах іншого правового регулювання щодо функціонування ЄСІТС, а саме - до набрання чинності Законом України від 27 квітня 2021 року № 1416-IX, а відтак не може братися до уваги за даних обставин звернення до суду.

Позивачка також посилається на наказ ДСА України від 22.12.2018 № 628, однак, вказаний наказ втратив чинність з 1 червня 2020 року згідно з наказом ДСА України від 1 червня 2020 року N 247.

Щодо послання на п. 2.3. рішення Ради суддів України від 12 квітня 2018 року № 16, слід зазначити, що він посилається на можливість, а не обов`язку застосування п. 2.1, 2.2 цього Рішення (щодо позицій "Автоматизований розподіл судових справ між суддями", "Протоколи", "Автоматичне визначення присяжних") щодо інших положень (у тестовому режимі виключно).

Щодо наказу ДСА України від 1 червня 2020 року № 247, слід зазначити, що він містить посилання на Концепцію побудови Єдиної судової інформаційної-телекомунікаційної системи, затвердженої наказом ДСА України від 07.11.2019 N 1096 (із змінами), яка містить у розділі VII містить «ЕТАПИ СТВОРЕННЯ ЄСІТС», відповідно до яких Етап 3 реалізується лише включно по IV квартал 2021 року, Етап 4 реалізується впродовж 2021 - 2023 роки і саме на останньому етапі передбачається «Забезпечення комплексного функціонування ЄСІТС та впровадження регламентів технічної підтримки та супроводження в рамках контакт-центру ЄСІТС (служба сервіс-деск) та комплексної підсистеми оперативного моніторингу, контролю доступності та керування конфігураціями», яка (ЕСІТС) на сьогодні не розпочала своє функціонування.

При цьому, оскільки ані системи ЄСІТС, ані її модулі не існують, порядок тестування ДСА України судам не надавався, кожен учасник правовідносин визначає межі тестового використання самостійно.

Оскільки відповідно до ст. 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, накази ДСА України не можуть використовуватися як джерела права при здійснення адміністративного судочинства.

Проведення тестування підсистеми "Електронний суд", як і будь-які накази ДСА України жодним чином не скасовують дії прямих та недвозначних норм процесуального закону (п. 15.1., 15.2, п. 15.7. «Перехідні положення» КАС України), які підлягають обов`язковому виконанню судом - в силу ч. 2 ст. 19 Конституції України та учасниками процесу - в силу ч. 2 ст. 44 КАС України, які мають неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Накази ДСА України не є замінниками процесуального закону, а саме, пунктів 15.1., 15.3, 15.7. (в редакції Закону України від 27 квітня 2021 року № 1416-IX) КАС України.

Прогалини функціонування ЄСІТС, навіть у тестовому режимі, знаходять своє відображення в Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України № 814 від 20 вересня 2019 року.

За змістом вказаної Інструкції опрацювання документів, що надійшли через підсистему «Електронний суд», не передбачено, поміж інших, у Розділі II, тобто на етапі приймання та реєстрації документів, у Розділі III під час передавання процесуальних документів (судових справ) для розгляду, у Розділі VII на етапі формування і оформлення судових справ.

В контексті наведеного слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, сформульовану, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (п. 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (п. 31) зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо захисту його прав та обов`язків. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за адміністративним позовом, однак це право не є абсолютним та може бути реалізовано лише у тому випадку, коли особою, яка звертається до суду, дотримано певні норми національного законодавства в частині вимог, передбачених для подання позовної заяви, у разі недотримання яких та не усунення недоліків такої позовної заяви, суд вправі повернути таку позовну заяву заявнику.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. mutatis mutandis ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

Відтак, станом на дату постановлення даної ухвали позивачкою не усунуті недоліки звернення до суду, позов та додатки до нього не подані у паперовій формі, тон попередніх звернень до суду, як вже зазначалося є неприпустимим у спілкуванні із судом, у зв`язку з чим подані заяви не можуть вважатися зверненням до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно ч. 5 ст. 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду із позовом в порядку, встановленому законом, тобто після виконання вимог щодо позовної заяви, визначених ст. 160 КАС України.

Керуючись ст. 160, 169, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву повернути позивачці.

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка подала позовну заяву.

3. Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

4. Примірник позовної заяви з доданими до неї документами залишити суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання.

Відповідно до ч. 7 ст. 169 КАС України ухвала може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін