Справа № 569/9594/21
Суддя: Кучина Н. Г.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/9594/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді Кучиної Н.Г.

при секретарі судового засідання Добровчан К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області, ДПП старшого лейтенанта поліції Капустинського Максима Юрійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ДП 18 №332397 від 08.05.2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

14 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області, ДПП старшого лейтенанта поліції Капустинського Максима Юрійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ДП 18 №332397 від 08.05.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08 травня 2021 року орієнтовно о 21 год. 50 хв. він разом з дружиною ОСОБА_2 та її знайомою з дочкою поверталися з святкування весілля, яке було в с.Хрінники колишнього Демидівського району Рівненської області через місто Луцьк, оскільки дорожнє покриття від с.Хрінники до смт. Млинів знаходиться в надзвичайно аварійному стані. Відрізок дороги від с.Хрінники до межі з Волинською областю також в поганому стані, однак в подальшому дорога гарної якості.

Перед виїздом, за маршрутом: с.Хрінники Рівненської області-Рівне, відповідно до п.п. (а) п. 2.3 ПДР ОСОБА_1 було перевірено і забезпечено технічно-справний стан і комплектність автомобіля, в тому числі перевірено освітлення номерних знаків, як переднього так і заднього, тобто на момент виїзду його автомобіль перебував у справному стані.

Проїхавши стаціонарний пункт поліції, який розміщений на перехресті дороги Н-22 «Устилуг-Луцьк Рівне» та дороги, що веде на с.Цумань Волинської області, він помітив в дзеркало заднього виду, що за ним почав рухатися службовий автомобіль поліції з проблисковими маячками синього кольору. Позивач зупинився та ввімкнув аварійну сигналізацію. До нього підійшли працівники поліції, які повідомили про те, що в нього не освітлюється задній номерний знак. На що ОСОБА_1 повідомив, що номерний знак освітлювався перед тим як він розпочав рух, а через погані погодні умови та вибоїни на дорожньому покритті міг відійти контакт внаслідок чого номерний знак не освітлюється. Позивач на вимогу поліцейських пред`явив посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Не відкриваючи дверці автомобіля і не заходячи до автомобіля позивача, працівники поліції зробили висновок, що в нього на задньому сидінні перебуває 5-ти річна дитина зростом до 145 см, яка сидить не в автокріслі.

На що позивачем повідомлено, що йому не відомий вік і зріст цієї дитини. Взявши від позивача документи, працівники поліції пішли до свого службового автомобіля, де у його відсутності оформили оскаржувану постанову, наказавши позивачу сидіти у власному автомобілі. Після складення постанови ОСОБА_1 її зачитали та запропонували поставити свій підпис про ознайомлення з її змістом та отримання її копії. У графі про отримання копії постанови позивачем були зроблені записи, що з правопорушенням він не згідний та буде оскаржувати постанову в суді.

Працівники поліції не перевіряли документи дитини, щоб встановити її вік та не здійснювали замірів зросту дитини у жодний спосіб. Зважаючи, що була темна пора доби, а дверці автомобіля позивача працівники поліції не відкривали, будь- якої можливості оцінити зріст дитини візуально вони не могли.

При цьому, за цілковитої відсутності замірів зросту дитини, позивачу не було надано для ознайомлення будь яких можливих доказів, які могли б засвідчити допущене ним порушення пп. б) п.21.11. Правил дорожнього руху України.

Не містить також оскаржувана постанова посилань на прилади, якими було здійснені заміри зросту дитини, а також фото- та відеофіксація допущеного позивачем порушення.

Ухвалою суду від 21 травня 2021 року прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До початку судового засідання подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

В судове засідання відповідач інспектор взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП старший лейтенант поліції Капустинський Максим Юрійович не з`явився. Про дату час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Клопотання до суду про відкладення судового засідання не подавав.

В судове засідання представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином.

Представником відповідачів Кухарською О.В., яка діє на підставі довіреності №25700/41/301-2020 від 29.12.2020р. подано до суду письмовий відзив на позов у якому представник просив суд у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити, заявив клопотання про розгляд справи без участі відповідачів та представника відповідачів.

У відзиві представник відповідачів вказує на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Посилаючись на нормативне обґрунтування законності прийнятої 08.05.2021р. відносно позивача постановисерії ДП 18 №332397, винесеної інспектором взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП старшим лейтенантом поліції Капустинським Максимом Юрійовичем, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. за ч.10 ст.121 та ч.6 ст.121 КУпАП. Вказує, що відповідачем було виявлено на станції патрульної поліції «Цумань» о 21 год. 50 хв. 09.05.2021р. допущене позивачем порушення п.2.9 «в» Правил дорожнього руху України ( далі- ПДР України), оскільки ОСОБА_1 як водій транспортного засобу DaciaLogan, д.н.з. НОМЕР_1 , керував ним на автодорозі Н-22 («Устилуг-Луцьк-Рівне») 127 км.+700м і номерний знак у темну пору доби не був освітлений, за що передбачена відповідальність за ч. 6 ст.121 КУпАП.

Також вказує, що у ході спілкування з позивачем інспектором було виявлено, що позивач перевозив 5-ти річну дитину без використання спеціальних засобів, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, що є порушенням п.21.1.ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.10 ст.121 КУпАП. На підставі ч.2 ст.36 КУпАП обидва правопорушення були об`єднані в одну справу, яка була розглянута інспектором Капустинським М.Ю., за результатами чого ним було винесено постановувід 08.05.2021р. серії ДП 18 №332397 та накладено на позивача штраф у розмірі 850,00 грн. за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Представник відповідача посилається на дотримання інспектором Капустинським М.Ю. вимог закону під час розгляду та винесення компетентною особою в межах наданих їй повноважень оскаржуваної постанови, а також безпідставність та недоведеність вимог позивача, які спростовуються відеозаписами з технічного приладу портативного відеореєстратора поліцейського ОСОБА_3 А00505, зроблені 08.05.2021р. за №, №, №.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, судом встановлено, такі факти і відповідні їм правовідносини.

Пунктом 11) ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Положеннями п. 8) ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №332297 від 08 травня 2021 року винесеної інспектором взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП старшим лейтенантом поліції Капустинським Максимом Юрійовичем, на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. за ч.10 ст.121 та ч.6 ст.121 КУпАП за те, що о 21 год. 50 хв. 09.05.2021р. ОСОБА_1 як водій транспортного засобу DaciaLogan, д.н.з. НОМЕР_1 , керував ним на автодорозі Н-22 («Устилуг-Луцьк-Рівне») 127 км.+700м і номерний знак у темну пору доби не був освітлений чим порушив п.2.9 «в» Правил дорожнього руху України. Також водій перевозив дитину віком 5-ть років, зріст якої менше 145 см в транспортному засобі без використання спеціальних засобів.

Відповідно ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Частина 6 статті 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Частина 10 статті 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил перевезення дітей.

Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП України, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Щодо порушення позивачем вимог пп. в) п.2.9. ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.6 ст.121 КУпАП, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП). Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП). Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно зі ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчнихзасобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Згідно ст. 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що позивач дійсно рухався в темну пору доби на транспортному засобі на якому не освітлювався задній номерний знак. Даний факт не заперечується позивачем.

Суд приймає до уваги пояснення позивача про те, що перед виїздом його автомобіль перебував у повній технічній справності, а під час руху за маршрутом с. Хрінники м. Луцьк були важкі погодні умови (сильний дощ, вітер, а також вибоїни на дорозі, які не було помітно), і він не міг передбачити, що у автомобіля під час руху виникне технічна несправність з освітленням заднього номерного знаку і не міг це виявити під час руху жодним чином, дане правопорушення не призвело до будь-яких наслідків.

Судом враховано, що позивач із-за погодних умов не передбачав можливості настання зазначених вище наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, порушення ПДР України не призвело до будь-яких негативних наслідків, суспільної небезпечності не становить, вчинене з необережності тощо.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, а саме - керування транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений у темну пору доби, доведена.

В частині викладеного в постанові серії ДПР18 №332297 від 08 травня 2021 року порушення позивачем вимог пп. б) п.21.11. ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.10 ст.121 КУпАП, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, та використовуючи визначений ст.62 Конституції України принцип, відповідно до якого усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, суд вважає, що в судовому засіданні не було встановлено ті обставини, що позивач вчинив інкриміноване йому адміністративне правопорушення, виходячи з такого.

Пункт 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за позовом. Справа «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. TheUnitedKingdom) від 21 лютого 1975 року серія А, №18, сс17-18, пп.35-36.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким відповідно до статті 9 КУпАП є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. Зокрема, необхідно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити відхилення інших доказів. У ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою правопорушення вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Отже, поліцейським при виявленні правопорушення, фіксації правопорушення, формуванні доказової бази (матеріалів справи), розгляду справи про адміністративне правопорушення не дотримано вимог ст.258 КУпАП, оскільки після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

При цьому, суд бере до уваги, що в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (зафіксовано на технічній прилад з функцією відеореєстратора АА00505). Однак, представником відповідачів копії даних відеозаписів в порушення вимог ч.3 ст.162 КАС України не направлено на адресу позивача, та не спростовано посилання позивача про недопустимість таких електронних доказів, поданих з порушенням вимог закону.

Відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП поліцейський не був зобов`язаний складати протокол про адміністративне правопорушення щодо позивача. Разом з тим, він мав право це зробити з урахуванням того, що особа заперечувала факт вчинення правопорушення та для збереження доказу правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до ст.251 КУпАП міг бути доказом вчинення правопорушення із зазначенням тих матеріалів, що до нього додаються (рапорт, пояснення, цифровий носій відеозапису, тощо), однак такі докази зібрані не були.

Відповідно ч.2 ст.69 КАС України, докази суду надають особи, які беруть участь у справі. При цьому, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Проте, відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг`оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Суд зазначає, що надані відповідачем матеріали на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу, встановленого ст. 99 КАС України, отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом відповідача або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого - ознак цифрового підпису автора.

Як встановлено судом, шляхом огляду змісту оптичного диску, на відеозаписах та фотознімку відсутній цифровий підпис як їх автора так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій. Таким чином, надані суду відеозаписи та фотознімок з технічного приладу портативного відеореєстратора поліцейського ОСОБА_3 А00505, зроблені 08.05.2021р. за №, №, № не є допустимими доказами в розумінні ст. 74 КАС України.

Суд також зауважує, що до матеріалів справи не надано носій, на який безпосередньо здійснений запис правопорушення (в даному випадку - технічного приладу портативний відео реєстратор А00505), який відповідно до вимог вищенаведених норм Закону є оригіналом такого електронного доказу. При цьому, інших належних та допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення відповідачами не надано та матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Представник відповідачів, як суб`єктів владних повноважень не надав суду належних та допустимих доказів на спростування обставин, зазначених позивачем в адміністративному позові.

Дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 10 ст. 121 КУпАП.

Оскільки доказів відповідачами не надано, суд, враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену КУпАП та Конституцією України, виходить з того, що обставини викладенні в матеріалах справи з приводу конкретних обставин його дій на дорозі не спростовані і відповідають дійсності, і у такому випадку не доведено наявність в діяннях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 10 ст. 121 КУпАП, за яке позивач притягнутий до відповідальності, з врахуванням ст. 36 КУпАП.

На підставі викладеного суд вважає, що позов слід задовольнити постанову серії ДП18 № 332397 від 08.05.2021 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 6 ст. 121 та ч. 10 ст. 121 КУпАП із застосуванням ст. 36 КУпАП про накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн на ОСОБА_1 , винесену інспектором взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області, ДПП старшим лейтенантом поліції Капустинським Максимом Юрійовичем, слід скасувати, провадження в справі закрити.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов задоволено повністю, а відповідачами у справі виступали інспектор взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області, ДПП Капустинський М. Ю., та Департамент патрульної поліції, то суд вважає правомірним стягнути судовий збір, понесений позивачем у розмірі 454,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9,19,77-79,90,139,241-246,255,286,295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області, ДПП старшого лейтенанта поліції Капустинського Максима Юрійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ДП 18 №332397 від 08.05.2021 року - задоволити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №332397 від 08.05.2021р., винесену інспектором взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області, ДПП старшим лейтенантом поліції Капустинським Максимом Юрійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121, ч.10 ст.121 КУпАП, а провадження по справі закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3, ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв`язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Відповідач:інспектор взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області, ДПП старшим лейтенантом поліції Капустинський Максим Юрійович (43005, м. Луцьк, Залізнична,15, Волинська область).

Відповідач: Департамент патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3, ).

Суддя Рівненського

міського суду Н.Г.Кучина