Справа № 160/7600/20
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2021-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття касаційного провадження

01 липня 2021 року

Київ

справа №160/7600/20

адміністративне провадження №К/9901/22216/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Н.В. Коваленко,

суддів: Я.О. Берназюка, В.М. Шарапи

перевіривши касаційну скаргу Нікопольської міської ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2021 року у справі за позовом Червоногригорівської селищної ради до Нікопольської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Нікопольська районна державна адміністрація, про визнання протиправним та нечинним рішення,

У С Т А Н О В И В:

Червоногригорівська селищна рада звернулась з позовом до суду, в якому просила визнати протиправним та нечинним рішення Нікопольської міської ради № 125-41/VI від 31 січня 2014 року «Про затвердження містобудівної документації м. Нікополя».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2021 року, позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Нікопольська міська рада звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Згідно із електронним бланком про відправлення поштового відправлення із шрихкодовим ідентифікатором 990, який розміщенний на поштовому конверті, касаційна скарга направлена до Верховного Суду 16 червня 2021 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження.

Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам статей 329, 330 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження на підставі частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розгляд справи у суді першої інстанції відбувався за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до положень пункту 8 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої та четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадків наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України ); якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу (пункти 3, 4 частини четвертої цієї ж статті).

Згідно із пунктом 3 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 4 частини третьої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

Підставами касаційного оскарження скаржник зазначає пункти 1, 3, 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Вказані підстави мотивує тим, що суди попередніх інстанцій порушили норми процесуального права, а саме - частини другої статті 264, пункту 10 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, помилково встановивши наявність порушених прав позивача, що вчинено без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 522/3665/17 в частині встановлення судами попередніх інстанцій наявності матеріально-правової заінтересованості позивача та незастосувавши в такому випадку статтю 174 Земельного кодексу України.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 23 лютого 2021 року у справі № 826/3266/16, від 14 серпня 2020 року у справі № 826/14568/15 суди попередніх інстанцій не з`ясували статусу позивача як «потерпілого».

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 26 квітня 2019 року у справі № 826/11046/16 суди попередніх інстанцій не встановили наявність порушеного права позивача на момент звернення із позовом, та наявності або відсутності заяв про вступ в справу зацікавлених осіб чиї права дійсно можуть бути порушені.

Скаржник зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовані норми статей 7, 14, 34 Закону України «Про екологічну експертизу». Зокрема, суди дійшли неправильного висновку про необхідність проведення державної екологічної експертизи, застосовуючи лише норми статей 7, 14 Закону України «Про екологічну експертизу», які визначають перелік об`єктів відносно яких екологічна експертиза може проводитись, проте суд першої інстанції не застосував положення статті 34 вказаного Закону та конкретизував, яка із підстав перелічених у вказаній статті застосовується до спірних правовідносин, а суд апеляційної інстанції обмежився лише її цитуванням.

Також зазначає, що судами помилково застосовано положення Орхунської конвенції в якості обґрунтування права позивача на звернення до суду, оскільки даною Конвенцією визначено право на судовий захист щодо права на доступ до інформації про екологічну ситуацію, яке було реалізовано відповідачем шляхом проведення громадських слухань «Проєкту змін до генерального плану м. Нікополя», в тому числі і за участі позивача, зауваження громадськості до проєкту були враховані.

Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано відхилив заяву відповідача від 18 січня 2021 року № 16/27 про залучення третіх осіб, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а також прийнято рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі, оскільки в разі залишення в силі рішення суду першої інстанції можливе звернення відповідача із регресним позовом до третіх осіб про повернення сплачених грошових коштів за розробку «Проєкту внесення змін до генерального плану м. Нікополя» та проведення експертизи зазначеної містобудівної документації.

Також скаржник вказує на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування положень Орхунської конвенції та статей 7, 14, 34 Закону України «Про екологічну експертизу» у подібних правовідносинах та невірне застосування судами попередніх інстанцій норм статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», якою передбачено погодження генерального плану з суміжними територіальними громадами саме для врегулювання питань планування території у приміських зонах, тоді як Проєктом внесення змін до Генерального плану м. Нікополя передбачається розширення меж м. Нікополя за рахунок суміжних Менжинської та Придніпровської територіальної громади, а відтак відсутня необхідність у врегулюванні питання щодо планування приміських територій із Чкалівською сільською радою.

Наведені скаржником аргументи потребують ретельної перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження, тому проаналізувавши підставу на якій подано касаційну скаргу у цій справі, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2021 року.

Наведені доводи вказують на існування обставин, визначених пунктами 1, 3, 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, і є підставою для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України в ухвалі про відкриття провадження зазначається строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу та вирішується питання про витребування матеріалів справи, необхідних для розгляду справи на судове рішення. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Керуючись статтями 328, 329, 330, 334 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Нікопольської міської ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2021 року у справі за позовом Червоногригорівської селищної ради до Нікопольської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Нікопольська районна державна адміністрація, про визнання протиправним та нечинним рішення.

Витребувати з Дніпропетровського окружного адміністративного суду справу № 160/7600/20 за позовом Червоногригорівської селищної ради до Нікопольської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Нікопольська районна державна адміністрація, про визнання протиправним та нечинним рішення.

Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали разом із копіями касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи та заперечення щодо поданого до касаційної скарги клопотання про зупинення виконання судових рішень, які оскаржуються.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя В.М. Шарапа