Справа № 640/7880/21
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2021 року м. Київ № 640/7880/21
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

Міністерства оборони України в особі військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка
до ОСОБА_1
про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі

ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Міністерства оборони України в особі військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка (далі по тексту позивач), адреса: 03189, місто Київ, вулиця Ломоносова, будинок 81 до ОСОБА_1 (далі по тексту відповідач), адреса: АДРЕСА_1 , в якій позивач просить:

- стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Міністерства оборони України в особі військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка фактичні витрати, пов`язані з її утриманням у вищому військовому навчальному закладі у сумі 84 383,10 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22 лютого 2021 року з Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка через невиконання індивідуального навчального плану було відраховано курсанта ОСОБА_1 .

За твердженнями позивача, оскільки відповідач достроково припинила навчання, вона зобов`язана відшкодувати витрати на її утримання у військовому інституті.

Крім того, у позовній заяві зазначено, що наказом начальника Військового інституту від 29 липня 2019 року №151 на підставі наказу Ректора Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 20 липня 2019 року №1982-33 відповідач зарахована до списків особового складу військового інституту за спеціальністю «Психологія» та поставлена на всі види забезпечення з 29 липня 2019 року.

29 липня 2019 року між позивачем та відповідачем укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами (слухачами) вищого навчального закладу.

На підставі наказу ректора Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 16 лютого 2021 року №653-33, відповідно до наказу військового інституту (по особовому складу) від 22 лютого 2021 року №3РС з відповідачем достроково припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби (навчання) через невиконання індивідуального навчального плану.

Відповідно до наказу начальника військової інституту (по стройовій частині) від 22 лютого 2021 року 338 відповідача виключено із списків особового складу з 22 лютого 2021 року.

Крім того, позивач вказує, що утримання відповідача у військовому інституті здійснювалось шляхом здійснення грошового, речового, продовольчого, медичного та забезпечення комунальними послугами та енергоносіями.

Як вказує позивач, витрати на утримання відповідача пов`язані з грошовим забезпечення 17141,65 грн; з речовим забезпеченням 10745,53 грн; з продовольчим забезпеченням 53926,73 грн; з медичного забезпечення 257,74 грн; із забезпечення комунальними послугами та енергоносіями 2311,45 грн, а всього 84383,10 грн.

З наявною заборгованістю відповідач ознайомлена. Листом від 05 березня 2021 року №18/674 військовий інститут повідомив відповідача про погашення суми витрат на утримання у добровільному порядку, проте, останньою добровільно сума боргу не сплачена, у зв`язку з чим позивач звернувся до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Копія ухвали суду від 25 березня 2021 року була направлена на останню відому адресу зареєстрованого місця проживання відповідача відповідно до інформації Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 16 квітня 2021 року №074/06/2-1089, проте, рекомендований лист з рекомендованим повідомленням було повернуто на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням строку зберігання».

Згідно частини 4 статті 124 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

У разі відсутності учасників справи за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином.

Таким чином, вважається, що відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження в адміністративній справі, про право надати свій відзив на позов або заяву про визнання позову. Однак, у встановлений судом строк, відповідач відзив на позов та додаткові документи до суду не подав.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Так, судом встановлено, що 29 липня 2019 року між Міністерством оборони України в особі начальника Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, відповідно до умов якого остання взяла на себе зобов`язання проходити військову службу (навчання) у Військовому інституті Київського національного університету імені Тараса Шевченка протягом строку контракту відповідно до вимог, визначених законодавством, що регулюють порядок проходження військової служби, та цим контрактом, у тому числі, відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти у випадках, визначених частиною десятою статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

На підставі вказаного контракту, відповідно до витягу із наказу начальника Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка (по стройовій частині) від 29 липня 2019 року №151 солдата ОСОБА_1 з 29 липня 2019 року зараховано до списків особового складу Військового інституту, на всі види забезпечення, а на продовольче забезпечення за нормою харчування №1 (загальновійськова для курсантів) з 29 липня 2019 року з обіду та присвоєно «особистий номер» спеціальність «Психологія».

Відповідно до витягу із наказу Начальника Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка (по особовому складу) від 22 лютого 2021 року №3-РС відповідно до статті 25 та пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», пунктів 36, 227 Положення про проходження громадянами військової служби у Збройних Силах України солдата ОСОБА_1 , відраховано зі списків курсантів за академічну неуспішність (невиконання індивідуального навчального плану), увільнено від займаної посади, припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти достроково у зв`язку з систематичним невиконання умов контракту військовослужбовцем за академічну неуспішність (невиконання індивідуального навчального плану) та звільнено з військової служби у запас за підпунктом «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) та зобов`язано солдата ОСОБА_1 відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у Військовому інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка в сумі 84383,10 грн.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії Витягу із наказу Начальника Київського національного університету імені Тараса Шевченка (по стройовій частині) від 22 лютого 2021 року №38 солдата ОСОБА_1 , курсанта 211пс навчальної групи військового гуманітарно-лінгвістичного факультету за спеціальністю «Психологія» з 22 лютого 2021 року виключено із списків особового складу Військового інституту та направлено для постановки на військовий облік до Кодимського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, місто Кодима, Одеської області.

Також, вказаний наказ містить відомості щодо наявності у відповідача заборгованості у розмірі 84383,10 грн.

Відповідно до наявною розписки ОСОБА_1 , остання з сумою навчання у Військовому інституті ознайомлена 22 лютого 2021 року.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що вказана сума заборгованості внесена до книги реєстрації приписів військовослужбовцям, які вибувають до нового місця служби та до книги грошових стягнень і нарахувань, в якій ОСОБА_1 власноручно зробила відповідний запис, що з наявною сумою, що підлягає утриманню, ознайомлена 22 лютого 2021 року.

Як вбачається з наданого суду розрахунку відшкодування витрат на утримання у вищому навчальному закладі ОСОБА_1 , у зв`язку з достроковим розірванням контракту, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №964 «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2008 року №696, у відповідача наявна заборгованість з таких видів утримання:

- грошове забезпечення 17141,65 грн;

- речове утримання 10745,53 грн;

- медичне забезпечення (санаторно-курортним лікуванням не забезпечувалась) 257,74 грн;

- забезпечення ВПД на час канікулярної відпустки 0,00 грн;

- забезпечення комунальними послугами та енергоносіями 2311,45 грн, а всього до відшкодування витрат на утримання у вищому навчальному закладі курсанта ОСОБА_1 84383,10 грн.

Вказані витрати на утримання підтверджуються наданими суду довідками розрахунками по фактичним витратам з кожного виду грошового забезпечення.

05 березня 2021 року Військовий інститут Київського національного університету імені Тараса Шевченка листом №18/674 повідомив відповідача про необхідність сплати наявної в останньої заборгованості по утриманню під час навчання.

Проте, відповідачем сума заборгованості добровільно не сплачена, у зв`язку з чим позивач звернувся до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Спірні правовідносини щодо проходження громадянами України військової служби (навчання) у вищих військових навчальних закладах врегульовані нормами Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі по тексту - Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII).

Відповідно до частин 3, 5 статті 25 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань. З громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 цього Закону.

Відповідно до частини 10 статті 25 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII Курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «з», «и» пункту 1 та підпунктів «д», «е», «є», «ж», «з» пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Пунктом 1 Порядку «Про відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964 (далі по тексту - Порядок № 964) визначено механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти (далі - заклади вищої освіти) відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «з», «и» пункту 1 та підпунктів «д», «е», «є», «ж», «з» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладі вищої освіти (далі - витрати).

Згідно з пунктом 3 Порядку № 964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом із Мінфіном, МВС, Управлінням державної охорони, СБУ та Службою зовнішньої розвідки.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року № 419/831/240/605/537/219/534 (далі по тексту - Порядок розрахунку витрат), відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у ВНЗ, а саме витрат на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Згідно з підпунктом 2.1.1 Порядку розрахунку витрат витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання. Щомісячне грошове забезпечення визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Як вже було зазначено судом, факт нарахування та отримання відповідачем грошового забезпечення за спірний період підтверджується витягами з розрахункових відомостей.

Відповідно до пункту 2.1.2 Порядку розрахунку витрат для курсантів, які підпадають під дію пункту 6 Порядку, до розрахунку береться різниця між грошовим забезпеченням, фактично отриманим курсантом за відповідний період навчання, та витратами на виплату посадового окладу за відповідною посадою військовослужбовця строкової військової служби за цей самий період.

Витрати на харчування по курсанту ОСОБА_1 за період навчання підтверджується Договорами про закупівлю послуг щодо забезпечення харчування за контрактом (послуги щодо забезпечення харчуванням особового складу військового інституту Збройних Сил України, інших осіб, які згідно із законодавством мають право на забезпечення харчування у стаціонарах та полових умовах. та додатковими угодами до Договорів про закупівлю послуг з організації харчування (55320000-9) (послуги з харчування (годування), забезпечення продуктами харчування особистого складу (штатних тварин) військової частин (установ) Збройних Сил України та стаціонарах та польових умовах у зонах відповідальності оперативних командувань за місцем постійної дислокації). Також позивачем надано розрахунки витрат, пов`язаних з продовольчим забезпеченням курсантів.

Згідно з пункту 2.1.4. Порядку розрахунку витрат витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.

Факт надання медичної допомоги відповідачу у спірний період підтверджується довідкою про використання медикаментів та засобів медичного призначення за період навчання ОСОБА_1 підтверджується довідкою.

Відповідно до пункту 2.1.6. Порядку розрахунку витрат до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.

Факт фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_2 в період навчання підтверджується розрахунком.

Факт фактичних витрат, пов`язаних з речовим забезпеченням курсанта ВГЛФ 412 пс ОСОБА_1 підтверджується розрахунками, роздавальними відомостями, та накладними (вимогами).

Таким чином, наданими позивачем доказами підтверджується факт витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в Військовому інституті.

Враховуючи викладене, суд встановив, що позивач надав докази на підтвердження розміру витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в Інституті.

Суд встановив, що за відповідачем рахується заборгованість з відшкодування витрат, пов`язаних з її утриманням в Військовому інституті в сумі 84383,10 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з пунктами 7-8 Порядку № 964 у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку. Сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управління державної охорони, СБУ та Служби зовнішньої розвідки.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з його утриманням в Військовому інституті у розмірі 84 383,10 грн.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки матеріали справи не містять доказів понесення позивачем витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 257, 262, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов Міністерства оборони України в особі Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі задовольнити.

2 Стягнути з ОСОБА_1 (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Міністерства оборони України в особі Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка (03189, місто Київ, вулиця Ломоносова, будинок 81; , р/р UA1009609 Головному управлінні Державного казначейства України в м. Києві, МФО 820172) витрати пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі освіти в розмірі 84 383,10 (вісімдесят чотири тисячі триста вісімдесят три гривні 10 копійок).

3. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя К.Ю. Гарник