Справа № 280/1562/21
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

30 червня 2021 року Справа № 280/1562/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Запорізькій області

про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки)

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача від 17.11.2020 №Ф-23955-13У про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 1632,89 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зокрема зазначив, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) є протиправною та такою, що прийнята всупереч приписів чинного законодавства України. Зазначав, що позивач у встановленому порядку зареєстрований, як фізична особа - підприємець та здійснює діяльність у сфері права. Вказував, що позивачем своєчасно та у повному обсязі сплачувались зобов`язання зі сплати єдиного внеску, як фізичною особою - підприємцем. Також позивач вказував, що він має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Позивач зазначав, що його, як фізичну особою підприємця взято на облік, як платника єдиного внеску, проте він не перебуває на обліку платника єдиного внеску, як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність. Вказував, що у позивача відсутній обов`язок двічі сплачувати єдиний внесок як ФОП та як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність. Враховуючи зазначене та з урахуванням відповіді на відзив та доповнень до відповіді на відзив просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач позов не визнає з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову. В обґрунтування відзиву зазначив, що вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-23955-13У від 17.11.2020 є відкликаною внаслідок оплати позивачем боргу за цією вимогою та просить закрити провадження у справі за відсутністю предмета спору.

Ухвалою судді Лазаренко М.С. від 05.03.2021 задоволено самовідвід судді в адміністративній справі.

Ухвалою судді Стрельнікової Н.В. від 09.03.2021 відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

У відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа є справою незначної складності, та згідно ст.ст. 257, 263 розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, відповідно до вищевказаних приписів КАС України, справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

З 19.06.2001 позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець (далі за текстом - ФОП), про що до Єдиного держаного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено відомості за №0024887. Основним видом економічної діяльності позивача за КВЕД 69.10 є «Діяльність у сфері права».

На підставі рішення Ради адвокатів Запорізької області від 05.11.2018 №17 Позивач має право на заняття адвокатською діяльністю, про що видано відповідне свідоцтво серії НОМЕР_1 від 05.11.2018.

Позивач в обґрунтування своє позиції надав суду звіти про нарахування ним єдиного внеску та зазначив, що своєчасно і в повному обсязі сплачує єдиний внесок, що підтверджується квитанціями про сплату єдиного внеску за період з 2018 по 2020 рік.

Головним управлінням ДПС у Запорізькій області стосовно позивача була винесена вимога про сплату боргу (недоїмки) від 17.11.2020 року № Ф-23955-13У у розмірі 1632,89 грн.

Борг, у сумі 1632,89 грн., обумовлено тим, що відповідно до даних інформаційної системи органу доходів і зборів позивачу, як фізичній особі, яка займається незалежною професійною діяльністю - адвокату була нарахована сума зі сплати єдиного внеску за листопад та грудень 2018 року у сумі 1638,12 грн., на момент такого нарахування у позивача була переплата зі сплати єдиного внеску у сумі 5,23 грн., а тому з 21 січня 2019 року по 17 листопада 2020 року - день винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-23955-13У за особовим рахунком позивача зі сплати єдиного внеску (код платежу 71040000) обліковувався борг у сумі 1632,89 грн.

Отже нарахування позивачу недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 1632,89 грн. наслідком чого є винесена вимога про сплату боргу (недоїмки) від 17.11.2020 № Ф-23955-13У, що є предметом судового оскарження у цій справі, відповідач здійснив виходячи з того, що позивач повинен сплачувати єдиний внесок окремо як ФОП, та як фізична особа, що здійснює незалежну професійну діяльність - адвокат.

Не погодившись із вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 17.11.2020 № Ф-23955-13У позивач звернувся до суду із позовом про її скасування.

Надаючи нормативно-правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (надалі Закон № 2464-VI).

Так, відповідно пунктів 4,5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є:

фізичні особи підприємці, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування;

особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Таким чином законодавець розмежовує платників єдиного внеску на фізичних осіб підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність. Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що Закон № 2464-VI не визначає такого платника єдиного внеску, як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. Фізична особа-підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними платниками єдиного внеску (правовий висновок Верховного Суду Касаційного адміністративного суду у зразковій справі № 520/3939/19).

Позивач є платником єдиного внеску, як фізична особа підприємець, яка обрала спрощену систему оподаткування, тобто є платником єдиного внеску в розумінні п. 4 ч.1 ст. 4 Закону № 2464-VI.

Відповідачем до матеріалів адміністративної справи не надано доказів на підтвердження того, що позивачем, як фізичною особою - підприємцем, єдиний внесок сплачувався не у порядку, строки та розмірі визначеному Законом №2464-VI.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 2464-VI, облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 ч. 1 ст. 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах праці, трудових відносин та зайнятості населення, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.

Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5та 5-1 ч. 1 ст. 4 цього Закону, здійснюється податковим органом шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Відповідно до ст. 5 Закону № 2464-VI та ряду інших нормативно-правових актів розроблено Порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Положення про реєстр страхувальників, затверджені наказом Міністерства фінансів України 24.11.2014 № 1162 (надалі Порядок № 1162).

Так, відповідно до п. 1 Розділу ІІ Порядку № 1162, взяття на облік платників єдиного внеску, на яких поширюється дія Закону № 755, здійснюється контролюючим органом за їх місцезнаходженням чи місцем проживання на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором згідно із Законом № 755, у день отримання зазначених відомостей контролюючим органом.

Взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755, контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою № 12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку.

Платники єдиного внеску, зазначені в п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464, подають заяву за формою № 1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності (п. 1,2 Розділу ІІІ Порядку №1162).

Таким чином, аналіз положень Порядку № 1162 свідчить про те, що взяття контролюючим органом на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, здійснюється виключно за заявою такої особи за формою 1-ЄСВ. Взяття на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, контролюючим органом за власною ініціативою шляхом встановлення «ознаки незалежної професійної діяльності» Порядком № 1162 не передбачено.

Після отримання позивачем Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, позивач не подавав до контролюючого органу заяву за формою 1 ЄСВ. Відповідачем до матеріалів адміністративної справи не надано доказів щодо спростування цих обставин.

Отже, позивач не перебуває на обліку платника єдиного внеску як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, та відповідно не має обов`язку подавати звітність, як такий платник.

Нарахування відповідачем єдиного соціального внеску як особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність, спричиняє подвійну його сплату, оскільки такий внесок сплачувався позивачем самостійно, як фізичною особою-підприємцем.

Метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Оскільки позивач, як фізична особа-підприємець, сплачував єдиний внесок у порядку та розмірах, визначених законодавством, в розмірі не менше мінімального, це виключає обов`язок по сплаті у цей період єдиного внеску позивачем ще і як особою, яка має право провадити незалежну професійну діяльність.

Так, відповідачем, згідно на даного до суду відзиву, єдиний внесок за 4 квартал 2018 року нарахований ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_2 ) як фізичній особі, яка займається незалежною професійною діяльністю у сумі 1638,12 грн (листопад грудень 2018 року) сплачено.

Відповідач також зазначає, що внаслідок оплати 18.01.2021 позивачем боргу за вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 17.11.2020 року № Ф-23955-13У, ця вимога є відкликаною. Зазначені доводи позивач покладає в своє обґрунтування щодо закриття провадження по справі за відсутністю предмета спору.

Суд звертає увагу, що відсутність предмета спору, не передбачено, як підстава для закриття провадження у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень за приписами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 6. ст. 25 Закону № 2464-VI якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. Таким чином сплата зазначених сум з єдиного внеску відбувається поза волею платника податку, незважаючи на призначення платежу, яку зазначає платник у платіжних документах. .

Припинення стягнення за вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 17.11.2020 № Ф-23955-13У через погашення суми боргу, що визначена у такій вимозі (про що стверджує саме відповідач), приймаючи до уваги положення ч. 6. ст. 25 Закону № 2464-VI не вирішує спір про визнання такої вимоги протиправною та її скасування, бо не вирішує питання правомірності нарахування відповідачем позивачу недоїмки з єдиного внеску, що обумовило потім, як наслідок винесення відповідачем стосовно позивача зазначеної вимоги та її наступної сплати поза волею позивача.

Відповідач у своєму відзиві на позов наполягає, що він діяв правомірно, складаючи стосовно позивач вимогу про сплату боргу.

Проте, суд вважає, що борг за винесеною вимогою був нарахований позивачу всупереч приписів чинного законодавства України.

Більш того, не зважаючи на те, що відповідач стверджує, що 18.01.2021 борг за вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 17.11.2020 № Ф-23955-13У є сплаченим, проте відповідач після цього звернувся до виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження про стягнення з позивача недоїмки зі сплати єдиного внеску за зазначеною вимогою внаслідок чого відносно позивача відкрито виконавче провадження 22.02.2021 ПВ №64591250.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не довів, що оскаржувані порушення щодо позивача є виправленими відповідачем.

Також суд вважає, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17.11.2020 № Ф-23955-13У протиправною та її скасування.

Підстави для закриття провадження у цій справі.

Суд звертає також увагу на те, що у відзиві на позовну заяву відповідач робить посилання на пункт 9-15 Розділу VIII Закону № 2464-VI.

Проте, суд погоджується із доводами позивача, що пунктом 9-15 Розділу VIII Закону № 2464-VI регламентується процедура списання недоїмки за заявою платника єдиного внеску у порядку, що визначено цим пунктом, за умови обов`язкового подання таким платником до 01 березня 2021 року заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності, якщо він є ФОП, або подання таким платником заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску, якщо він є особою, яка провадить незалежну професійну діяльність. А тому відповідач помилково посилається на положення пункту 9-15 Розділу VIII Закону № 2464-VI.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У свою чергу податковим законодавством презюмується правомірність рішень, дій та бездіяльності платника податків (ст. 4 ПК України).

Зазначене в сукупності обумовлює покладення обов`язку доказування в податкових спорах на податковий орган, який у відповідності до принципу офіційного з`ясування обставин справи повинен доводити в суді обставини, що стали підставою для нарахування платнику податків спірних податкових зобов`язань, та правомірність прийняття свого рішення.

За сукупністю наведених обставин, суд приходить до висновку, що винесена відповідачем податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) від 17.11.2020 за № Ф-23955-13У є протиправною, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так позивачем сплачено судовий збір у розмірі 681, 00 грн за подання зави про забезпечення позову та за подання позовної заяви у розмірі 908, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250,255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17.11.2020 №Ф-23955-13У Головного управління ДПС у Запорізькій області .

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1589,00 грн. (одна тисяча п`ятсот вісімдесят девять гривень 00коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663) .

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В.Стрельнікова