Справа № 580/2433/21
Суддя: С.О. Кульчицький
Дата ухвалення: 2021-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2021 року справа № 580/2433/21
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С. О., розглянувши у письмову провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення з позивачем своєчасного повного розрахунку при звільненні з військової служби;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби в сумі 26 492, 37 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Після звільнення з військової служби йому не здійснено належних виплат, встановлених Кодексом законів про працю. Позивач зазначає, що відповідач здійснив остаточний розрахунок належного йому грошового забезпечення лише 23.03.2021. Враховуючи вказані обставини позивач вважає, що відповідач має виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 26 492, 37 грн.

Ухвалою суду від 27.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав, копію ухвали про відкриття спрощеного провадження отримав 11.05.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №904.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командувача Сил логістики Збройних Сил України від 26.01.2021 №12 (по особовому складу) майора ОСОБА_1 звільнено у запас за підпунктом б п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України по стройовій частині від 29.01.2021 №20 майора ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу відділу та усіх видів забезпечення, що підтверджується витягом з вказаного наказу.

З витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України по стройовій частині від 29.01.2021 №20 вбачається, що позивачу призначено до виплати грошову компенсацію за 40 діб невикористаної щорічної відпустки за 2021 рік, грошову допомогу на оздоровлення за 2021 рік в сумі 16 581, 60 грн, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021, грошову компенсацію за не отримане речове майно в сумі 26 534, 50 грн, грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2018 2021 роки, одноразову грошову вихідну допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 2016-2020 роки.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 29.03.2021 №1451 при звільненні позивачу перераховано на картковий рахунок 67 849, 74 грн грошового забезпечення по день виключення з списку особового складу частини, грошової компенсації за дні невикористаних відпусток, індексацію по день виключення зі списку особового складу частини; 32 665, 75 грн вихідної допомоги при звільненні з військової служби та 16 332, 88 грн грошової допомоги для оздоровлення за 2021 рік.

21.02.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату грошової компенсації за не отримане за час військової служби речове майно у сумі 26 534, 50 грн.

Листом від 24.03.2021 №1373 відповідач повідомив про те, що станом на 23.03.2021 вказана компенсація виплачена.

З виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 вбачається, що компенсація за не отримане за час військової служби речове майно у сумі 24 184, 54 (без врахування пдв) зарахована на картковий рахунок позивача 23.03.2021.

Отже, остаточний розрахунок з позивачем проведений 23.03.2021.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Спеціальним законом, який, відповідно до Конституції України, визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-XII, зі змінами та доповненнями (далі - Закон №2011-XII).

Відповідно до ст. 1 Закону №2011-XIІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 1-2 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (стаття 2 Закону №2011-XII).

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-XII зі змінами та доповненнями (далі - Закон №2232-XII) закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

У відповідності до абзаців 1 та 3 пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Проте ні Законом України Про військовий обов`язок і військову службу, ні Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, не врегульовано порядок відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні військовослужбовця з військової служби середнього заробітку.

Згідно ч. 6 ст. 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Так, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення. У той же час такі питання врегульовані положеннями Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Судом встановлено, що позивача виключено зі списків особового складу відділу та усіх видів забезпечення наказом командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України по стройовій частині від 29.01.2021 №20.

Компенсацію за не отримане за час військової служби речове майно у сумі 24 186, 54 грн позивачу виплачено 23.03.2021, тобто з порушенням строків, зазначених в статті 116 цього КЗпП України.

У зв`язку із затримкою повного розрахунку при звільненні, позивач набув право на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 30.01.2021 (на наступний день за днем виключення зі списків особового складу).

Отже, позивач має право на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.01.2021 по 23.03.2021.

Щодо суми розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд зазначає наступне.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 і застосовується у інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Згідно п. 3 Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку №100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно п. 5 Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Положеннями п. 8 Порядку №100 передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_2 від 124.03.2021 №238-фс грошове забезпечення позивача за два останні календарні місяці, що передують місяцю звільнення (29.01.2021) становить: за листопад 2020 16 921, 99 грн, за грудень 2020 14 815, 30 грн.

Для розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні враховуються суми грошового забезпечення позивача за два останні календарні місяці, що фактично виплачені, а не нараховані.

Середньоденне грошове забезпечення становить 738, 07 грн. Розрахунок: 738, 07 грн. = (16 921, 99 грн + 14 815, 30 грн) / 43 (кількість відпрацьованих днів у періоді).

На підтвердження своїх доводів щодо 45 відпрацьованих днів у періоді з листопада 2020 по грудень 2020 позивач до суду доказів не надав. Суд зазначає, що у вказаному періоді кількість робочих днів становить 43 дні.

Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 108510 грн. Розрахунок: 35 роб.днів (30.01.2021 по 23.03.2021) х 738, 07 грн.= 25 832, 45 грн.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд висновує, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають до задоволення частково.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем за подання адміністративного позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 908, 00 грн.

Розмір задоволених позовних вимог у відсотковому значенні складає 97, 5% від суми позову. Розрахунок: 97,5% = (25 832, 45 (розмір задоволених позовних вимог) х 100%) / 26 492, 37 (ціна позову).

За вказаних обставин, судові витрати у розмірі 885, 30 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Розрахунок: 885, 30 = (908, 00 грн (розмір сплаченого судового збору) х 97, 5% (відсоткове значення розміру задоволених позовних вимог) / 100% ).

Керуючись статтями 6, 14, 139, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення з ОСОБА_1 своєчасного повного розрахунку при звільненні з військової служби.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби в сумі 25 832 (двадцять п`ять тисяч вісімсот тридцять дві) гривні 45 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 885 (вісімсот вісімдесят п`ять) гривень 30 копійок.

Копію рішення направити сторонам.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Кульчицький