Справа № 420/2378/21
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2021-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/2378/21
Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Стас Л.В..

суддів: Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, громадянин Нігерії ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області, в якому просив:

- визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області №28 від 11.02.2021 року про відмову ОСОБА_1 в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області прийняти рішення відносно громадянина Нігерії ОСОБА_1 про оформлення документів для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду, на підставі п.4 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалю, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначав, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про те, що позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, оскільки жодного процесуального документу суду (зокрема, ухвали про прийняття справи до провадження, а також судових повісток) у вказаній справі він не отримував. За наведених обставин апелянт вважає, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що свідчить про наявність підстав для скасування зазначеного судового рішення та направлення справи для продовження розгляду.

Відповідач, ГУ ДМС в Одеській області, у відзиві на апеляційну скаргу зазначає про необґрунтованість доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , у зв`язку з чим просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за таких підстав.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач повторно не з`явився в підготовче судове засідання. Судові повістки та копія ухвали завчасно направлені позивачу судом рекомендованими листами за адресою, вказаною у позовній заяві, однак, причини, з яких їх не вручено, не пов`язані, а ні з діями суду, а ні з діями працівників поштового відділення зв`язку. Таким чином, суд вжив всі можливі заходи для своєчасного повідомлення позивача про дату, час і місце судового розгляду його справи. Крім того, суд дійшов висновку, що неприбуття позивача у судові засідання свідчить про втрату позивачем процесуального інтересу до розгляду та вирішення справи.

Повідомлено позивача про те, що згідно ч.4 ст.240 КАС України особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм процесуального права, колегія суддів виходить із такого.

Матеріалами справи встановлено, що 23 лютого 2021 року ухвалою суду першої інстанції прийнято до свого провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Вирішено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 17 березня 2021 року об 12 год. 00 хв.

Копія ухвали разом із повісткою направлялася за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві, проте, рекомендоване повідомлення повернулося з довідкою про повернення, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с.23).

17 березня 2021 року в підготовче судове засідання позивач не з`явився.

17 березня 2021 року протокольною ухвалою суду визнано неявку позивача неповажною, підготовче засідання відкладено на 12 квітня 2021 року о 10 год. 00 хв.

Позивач повторно не з`явився у вказане підготовче засідання, хоча судова повістка завчасно направлена йому за вказаною у позовній заяві адресою. Про причини своєї неявки суду не повідомив. Рекомендоване повідомлення повернулося з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.173).

Підготовче засідання 12 квітня 2021 року, у зв`язку з неявкою учасників справи, відкладено на 29 квітня 2021 року о 12 год. 00 хв.

У судове засідання, призначене на 29 квітня 2021 року позивач не заявився, хоча судова повістка направлялась засобами поштового зв`язку на адресу зазначену у позові, однак повернута з незалежних від суду причин, з відміткою відповідальної особи «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 182).

Оскаржуваною ухвалою від 29 квітня 2021 року суд залишив позовну заяву без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Приписами ч. 5 ст. 205 КАС України визначено, що у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.

До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених ч. 5 ст. 205, п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України, можливе виключно за наявності сукупності таких умов:

а) належне повідомлення позивача про дату, час і місце судового засідання;

б) відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності;

в) неявка позивача в судове засідання (підготовче засідання) без поважних причин або неповідомлення ним про причини такої неявки;

г) неможливість розгляду справи по суті за відсутності позивача;

ґ) відсутність вимоги відповідача щодо розгляду справи по суті на підставі наявних у ній доказів.

В апеляційній скарзі апелянт посилався на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо належного повідомлення його судом про призначення справи до розгляду, однак колегія суддів вважає зазначені доводи безпідставними, з огляду на таке.

Так, положеннями ст. 126 КАС України регламентовано, що у випадку відсутності у адресата офіційної електронної адреси повістка вручається під розписку.

Згідно з приписами ст. 127 КАС України часом вручення повістки вважається:

1) день вручення судової повістки під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що належним повідомленням особи про дату, час та місце розгляду справи є, зокрема, поштове повідомлення про вручення судової повістки під розписку адресату (або одержання її під розписку будь-яким повнолітнім членом сім`ї адресата, який проживає разом з ним) або поштове повідомлення з відміткою відділення поштового зв`язку про відмову адресата отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою її місця проживання чи перебування, повідомленою цією особою суду.

За правилами ч. 11 ст. 126 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що про час та дату підготовчого засідання позивача було повідомлено у встановленому законом порядку, однак конверт тричі повертався з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Іншої адреси позивачем не зазначалося. Відтак, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що судові повістки вважаються врученими позивачу.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на тому, що згідно з ч.2 ст.44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно із ч. 1 ст. 131 КАС України учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби.

Також колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Європейський Суд) у своїй прецедентній практиці виходив з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Колегія суддів також враховує, що ЄСПЛ висловлював позицію, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989р. у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду справи, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, в своїх рішеннях Європейський Суд наголошував на тому, що позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України»).

Отже, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, з метою уникнення затягування судового розгляду та неможливості за відсутності позивача в повній мірі з`ясувати обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.

На думку колегії суддів, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущено порушення норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції не допустив порушення норм процесуального права при вирішенні питання про залишення позовної заяви без розгляду, апеляційна скарга залишається без задоволення, а ухвала суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 312, 315, 316, 322, 325, 327-329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 01.07.2021 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.