Справа № 640/32774/20
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 року м. Київ № 640/32774/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

Державної екологічної інспекції Столичного округу

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрекологістика»

про застосування заходів реагування

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Державної екологічної інспекції Столичного округу (далі по тексту - позивач), адреса: 01042, місто Київ, провулок Новопечерський, будинок 3, корпус 2, фактична адреса: 03035, місто Київ, вулиця Митрополита Василя Липківського, будинок 35 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрекологістика» (далі по тексту - відповідач), адреса: 03110, місто Київ, вулиця Олександра Пироговського, будинок 19, корпус 6, в якій позивач просить застосувати заходи реагування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрекологістика», а саме, повністю зупинити виробництво (виготовлення), реалізацію продукції, виконання робіт, надання послуг до отримання висновку з оцінки впливу на довкілля.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що в ході проведення позапланової перевірки відповідача щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства встановлено, що у останнього відсутній висновок з оцінки впливу на довкілля, а також рішення планованої діяльності для нього.

Як стверджує позивач, відповідач здійснюються операції у сфері поводження з небезпечними відходами, що відповідно до пункту 8 частини 2 статті 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» відноситься до першої категорії видів планової діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля і підлягають оцінці впливу на довкілля, що стало підставою для звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на те, що представників відповідача було повідомлення про встановлення особливого режиму на товаристві у зв`язку карантинними обмеженнями та про відсутність можливості надати документи для проведення перевірки, у зв`язку з фактичною відсутністю посадових осіб на товаристві.

Крім того, представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на те, що відповідачем отримано відповідну ліцензію Мінекології на поводження з небезпечними відходами.

Щодо відсутності висновку з оцінки впливу на довкілля, а також рішення про провадження планової діяльності для відповідача, останній зазначив, що товариством було отримано висновок №7-03/12-28193/10-17 від 13 грудня 2017 року державної екологічної експертизи по матеріалам оцінки впливу на навколишнє середовище щодо провадження господарської діяльності товариства у сфері поводження з небезпечними відходами на підставі Закону України «Про екологічну експертизу», який втратив чинність на підставі Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» №2059-VII від 23 травня 2017 року, відповідно до прикінцевих та перехідних положень якого висновки державної екологічної експертизи, одержані до введення дію цього Закону, зберігають чинність та мають статус висновку з оцінки впливу на довкілля.

Також, представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на процедурні порушення щодо складення документів посадовими особами позивача під час здійснення позапланової перевірки.

Не погоджуючись з доводами, викладеними у відзиві на позовну заяву представник позивача у відповіді на відзив на позовну заяву послався на аналогічні обставини тим, що викладені у позовній заяві.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 лютого 2021 року заперечення представника відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначення справи до розгляду за правилами загального позовного провадження залишені без задоволення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 червня 2021 року у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову відмовлено.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Наказом Державної екологічної інспекції Столичного округу від 17 листопада 2020 року №1016-П «Про проведення позапланової перевірки» утворено інспекційну групу з проведення позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрекологістика» та доручено інспекційній групі у період з 20 листопада 2020 року по 03 грудня 2020 року здійснити позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в межах переліку питань, визначених додатками Уніфікованої форми акту, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 26 листопада 2019 року №450 товариства за адресою: 03110, місто Київ, вулиця Олександра Пироговського, 19, корпус 6, місцезнаходження: 07400, Київська область, Бориспільський район, село Проліски, вулиця Промислова, будинок 9.

Підставою для проведення перевірки зазначено лист Держекоінспекції України від 16 листопада 2020 року №9960/9/2-3-20 щодо доручення Прем`єр-міністра України (до листа Міндовкілля від 29 жовтня 2020 року №25/6-23/8527-20).

На підставі вказаного наказу посадовим особам Державної екологічної інспекції Столичного округу видано направлення на здійснення позапланового заходу державного нагляду щодо дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрекологістика» вимог природоохоронного законодавства від 18 листопада 2020 року №3/3944, в якому зазначено, що захід буде здійснюватись з 20 листопада 2020 року по 03 грудня 2020 року.

За результатами позапланового заходу державного нагляду посадовими особами Державної екологічної інспекції Столичного округу складено акт від 01 грудня 2020 року №02-411, відповідно до якого у період з 20 листопада 2020 року по 01 грудня 2020 року посадовими особами інспекції проведено позапланову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрекологістика» за адресою: 07400, Київська область, Бориспільський район, село Проліски, вулиця Промислова, будинок 9, ступінь ризику: суб`єкт середнього підприємництва, високий ступінь ризику, вид об`єкта щодо якого проводиться захід: 38.22 Оброблення та видалення небезпечних відходів.

Крім того, як вбачається зі змісту акта, в ході перевірки було встановлено, що зі слів представника за довіреністю товариства виробниче приміщення знаходиться за вказаною вище адресою, доступ до приміщення не було надано. При візуальному огляді території на якій розміщується дане складське орендоване приміщення (зі слів представника товариства) відсутні ознаки діяльності підприємства, приміщення зачинено, відсутній персонал, відсутні під`їзні шляхи та доступ автотранспорту. Представник товариства для здійснення перевірки не надала будь-яку документацію, яка підтверджує діяльність підприємства у сфері поводження з небезпечними відходами. Крім того, директором товариства, як вказано у акті, надіслано лист - повідомлення від 23 листопада 2020 року №49-11/2020 щодо ненадання дозволу на здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) у зв`язку з фактичною відсутністю посадових осіб на підприємстві.

Також, у вказаному акті міститься опис виявлених порушень вимог законодавства товариством, серед яких у тому числі відсутність висновку з оцінки впливу на довкілля, що є порушенням вимог статті, частини 3 статті 17 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля».

У зв`язку з чим, як вбачається з матеріалів справи, Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрекологістика» видано припис від 01 грудня 2020 року, яким останнього зобов`язано в строк до 23 грудня 2020 року подати до Державної екологічної інспекції Столичного округу, окрім інших документів, висновок з оцінки впливу на довкілля (висновок державної екологічної експертизи), примірник вказаного припису направлено рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням на адресу товариства 01 грудня 2020 року.

Вважаючи, що подальше здійснення господарської діяльності, пов`язаної з зі збиранням, обробленням та видаленням небезпечних відходів за відсутності оцінки впливу на довкілля може спричинити негативні наслідки, позивач 22 грудня 2020 року звернувся до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 Закону України від 23 травня 2017 року №2059-VIII «Про оцінку впливу на довкілля» визначено, що оцінка впливу на довкілля - це процедура, що передбачає:

1) підготовку суб`єктом господарювання звіту з оцінки впливу на довкілля відповідно до статей 5, 6 та 14 цього Закону;

2) проведення громадського обговорення відповідно до статей 7, 8 та 14 цього Закону;

3) аналіз уповноваженим органом відповідно до статті 9 цього Закону інформації, наданої у звіті з оцінки впливу на довкілля, будь-якої додаткової інформації, яку надає суб`єкт господарювання, а також інформації, отриманої від громадськості під час громадського обговорення, під час здійснення процедури оцінки транскордонного впливу, іншої інформації;

4) надання уповноваженим органом мотивованого висновку з оцінки впливу на довкілля, що враховує результати аналізу, передбаченого пунктом 3 цієї частини;

5) врахування висновку з оцінки впливу на довкілля у рішенні про провадження планованої діяльності відповідно до статті 11 цього Закону.

Відповідно до частини 2 цієї ж статті оцінка впливу на довкілля здійснюється з дотриманням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, з урахуванням стану довкілля в місці, де планується провадити плановану діяльність, екологічних ризиків і прогнозів, перспектив соціально-економічного розвитку регіону, потужності та видів сукупного впливу (прямого та опосередкованого) на довкілля, у тому числі з урахуванням впливу наявних об`єктів, планованої діяльності та об`єктів, щодо яких отримано рішення про провадження планованої діяльності або розглядається питання про прийняття таких рішень.

Суб`єктами оцінки впливу на довкілля є суб`єкти господарювання, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, які є замовниками планованої діяльності і для цілей цього Закону прирівнюються до суб`єктів господарювання (далі - суб`єкт господарювання), уповноважений центральний орган, уповноважені територіальні органи, інші органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, громадськість, а у випадках, визначених статтею 14 цього Закону, - держава походження та зачеплена держава (частина 3 статті 2 Закону України від 23 травня 2017 року №2059-VIII «Про оцінку впливу на довкілля»).

Відповідно до положень частини 1 статті 3 Закону України від 23 травня 2017 року №2059-VIII «Про оцінку впливу на довкілля» здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності.

Оцінці впливу на довкілля не підлягає планована діяльність, спрямована виключно на забезпечення оборони держави, ліквідацію наслідків надзвичайних ситуацій, наслідків антитерористичної операції на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 8 частини 2 статті 3 Закону України від 23 травня 2017 року №2059-VIII «Про оцінку впливу на довкілля» передбачено, що перша категорія видів планованої діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля і підлягають оцінці впливу на довкілля, включає поводження з відходами: операції у сфері поводження з небезпечними відходами (зберігання, оброблення, перероблення, утилізація, видалення, знешкодження і захоронення); операції у сфері поводження з побутовими та іншими відходами (оброблення, перероблення, утилізація, видалення, знешкодження і захоронення) обсягом 100 тонн на добу або більше.

Згідно з частиною 4 статті 3 Закону України від 23 травня 2017 року №2059-VIII «Про оцінку впливу на довкілля» забороняється розпочинати провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті, без оцінки впливу на довкілля та отримання рішення про провадження планованої діяльності.

Частинами 3, 4 статті 16 Закону України від 23 травня 2017 року №2059-VIII «Про оцінку впливу на довкілля» передбачено, що підставою для припинення діяльності підприємства чи окремих його цехів (дільниць) і одиниць обладнання є провадження планованої діяльності, яка підлягає оцінці впливу на довкілля, без здійснення такої оцінки та отримання рішення про провадження планованої діяльності або систематичні порушення у сфері оцінки впливу на довкілля, що не можуть бути усунені з технічних, економічних або інших причин.

Рішення про тимчасову заборону (зупинення) або припинення діяльності підприємств у разі порушення ними законодавства про оцінку впливу на довкілля приймається виключно судом за позовом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, його територіальних органів або за позовом інших осіб, права та інтереси яких порушено.

Суд зазначає, що при обранні виключного заходу реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівлі або будівель, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами.

Разом з тим, судом встановлено, що приписом від 01 грудня 2020 року Державна екологічна інспекція Столичного округу зобов`язала Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрекологістика» подати в строк до 23 грудня 2020 року оцінку впливу на довкілля, але вже 22 грудня 2020 року звернулась до адміністративного суду з вказаною позовною заявою, тобто, до спливу строку наданого відповідачу для усунення виявлених порушень.

Більш того, слід зазначити, що відповідачем подано суду копію висновку №7-03/12-28193/10-17 від 13 грудня 2017 року державної екологічної експертизи по матеріалам оцінки впливу на навколишнє середовище щодо провадження господарської діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрекологістика» у сфері поводження з небезпечними відходами, затвердженого заступником Міністра екології та природних ресурсів 13 грудня 2017 року.

Суд наголошує, що Закон України від 23 травня 2017 року №2059-VIII «Про оцінку впливу на довкілля» набрав чинності 18 липня 2017 року та був введений в дію через шість місяців, тобто, з 18 січня 2018 року.

У відповідності до частини 3 статті 17 «Прикінцеві та перехідна положення» Закону України від 23 травня 2017 року №2059-VIII «Про оцінку впливу на довкілля» висновки державної екологічної експертизи, одержані до введення в дію цього Закону, зберігають чинність та мають статус висновку з оцінки впливу на довкілля.

Наведене в сукупності дозволяє дійти висновку, що станом на момент проведення позапланової перевірки у позивача був в наявності чинний висновок державної екологічної експертизи, що відповідно, спростовує твердження позивача щодо його відсутності.

Більш того, суд ще раз наголошує на тому, що позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом 22 грудня 2020 року, встановивши, при цьому, у приписі строк для усунення виявлених порушень вимог законодавства відповідачу, зокрема, для надання висновку оцінки впливу на довкілля - до 23 грудня 2020 року.

Крім того, заявлений позивачем захід реагування у вигляді припинення діяльності суб`єкта господарювання (виробництво (виготовлення), реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг) до моменту одержання оцінки впливу на довкілля є крайнім заходом, обрання якого є доцільним лише у разі, якщо допущене порушення реально створює загрозу негативному впливу на довкілля.

Проте, судом не встановлено, а позивачем не доведено допущення саме такого порушення відповідачем.

Згідно практики Європейського суду з прав людини оцінка додержання статті 1 Першого протоколу спирається на "справедливу рівновагу (баланс)" між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право власності, й інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання (рішення в справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції").

Однак, цей баланс не варто розуміти як необхідність обов`язкового досягнення "соціальної справедливості" у кожній конкретній справі. Зазначений критерій означає, що повинно бути розумне співвідношення (іншими словами - обґрунтована пропорційність) між метою, якої передбачається досягти, та засобами, що для цього використовуються. "Справедливого балансу" не буде дотримано, якщо особа, про яку йдеться, несе "індивідуальний і надмірний тягар" (рішення в справі "Трегубенко проти України"),

Тобто, порушення статті 1 Першого протоколу становить не саме по собі ущемлення прав особи, а наявний істотний дисбаланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном (рішення від 23.01.2014 в справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Метою застосування заходу реагування є відвернення ймовірного настання для прав та інтересів невизначеного кола осіб негативних наслідків виявлених порушень. Такі негативні наслідки полягають у завданні шкоди життю та здоров`ю людей, але їх настання є вірогідною подією.

Стосовно посилання позивача у заяві про забезпечення позову на анулювання ліцензії на право провадження господарською діяльністю з поводження з небезпечними відходами, суд зазначає, що позивачем також не надано належних та допустимих доказів наявності такого факту, натомість надано копію наказу Міністерства екології та природних ресурсів України від 19 березня 2018 року №93 про видачу цієї ліцензії відповідачу.

Більш того, слід зазначити, що на офіційному сайті Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України також відсутні будь-які відомості щодо анулювання виданої відповідачу ліцензії.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що в ході розгляду справи позивачем не надано доказів того, що діяльність відповідача призводить до негативних екологічних наслідків, а тому підлягає припиненню до моменту одержання оцінки впливу на довкілля, зважаючи на те, що така оцінка у відповідача в наявності.

Інші доводи та аргументи учасників не спростовують висновків суду.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 257, 262, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Державної екологічної інспекції Столичного округу - відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя К.Ю. Гарник