Справа № 581/161/21
Суддя: Кузьмінський О. В.
Дата ухвалення: 2021-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 581/161/21
Провадження № 2-а/581/3/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2021 року сел. Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі судді Кузьмінського О.В., за участю секретаря судового засідання Мазур О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Липова Долина в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Сумській області

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

22 березня 2021 року представник позивача Маківський О.В. звернувся з вищезазначеним позовом до суду та просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ДП18 № 757235 від 5 березня 2021 року про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 680 грн.

Позов мотивований тим, що 5 березня 2021 року відносно ОСОБА_1 працівником Управління патрульної поліції в Сумській області була винесена постанова серії ДП18 №757235 про накладення адміністративного стягнення но справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ст. 140 КУпАП.

Вважає постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн. незаконною та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з того, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення. Згідно постанови позивач на а/д Н07 ОСОБА_1 будучи посадовою відповідальною особою на місці проведення дорожніх робіт (аварійний ямковий ремонт) встановив тимчасові дорожні знаки на білому тлі, чим порушив ДСТУ8749:2017 «Безпека дорожнього руху. Огородження та організація дорожнього руху в місцях проведення дорожніх робіт», та п.1.5. Правил дорожнього руху. Проте дане ДСТУ застосовується далеко не у всіх випадках. Так, згідно п. 1.2 ДСТУ вимоги цього стандарту можуть бути використані для огородження та організації дорожнього руху у місцях проведення аварійних робіт. Тобто, при проведенні аварійних робіт дане ДСТУ може не використовуватися. Пункт 5.1. Правил дорожнього руху передбачає, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Із оскаржуваної постанови неможливо встановити яку саме небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю або здоров`ю громадян своїми діями до пустив позивач.

28 квітня 2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову. Зазначає, що близько 13.45 год. 5 березня 2021 року в Роменському районі Сумської області на автомобільній дорозі Н-07 «Київ-Суми-Юнаківка», км 228, позивач, будучи посадовою відповідальною особою (майстер філії «Липоводолинський райавтодор») на місці проведення дорожніх робіт (аварійний ямковий ремонт) встановив дорожні знаки 3.29, 1.5.2 та 2.5 на білому фоні замість жовтого, чим порушив п.5.3.2 ДСТУ 8749:2017 та п. 1.5 Правил дорожнього руху. Позивачу були роз`яснені вимоги ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП і повідомлено, що справу буде розглянуто на місці скоєння правопорушення. Були враховані усні пояснення позивача у даній справі. Розглянувши в присутності позивача матеріали адміністративної справи, була винесена постанова серії ДП18 №757235 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. Твердження позивача щодо диспозитивності п. 1.2 ДСТУ 8749:2017 вважає помилковими, неоднозначними та необґрунтованими. Просив залишити без змін постанову ДП18 №757235 від 5 березня 2021 року, а позовну заяву без задоволення.

Учасники справи до суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника позивача Маківського В.О. надійшла заява з проханням провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Постановою ДП18 № 757235 від 5 березня 2021 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною старшим інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Сумській області Скрипченком Д.Ю. позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 5 березня 2021 року о 13 год. 55 хв. в Роменському районі на автодорозі Н07 998 км ОСОБА_1 будучи посадовою відповідальною особою (майстер філії Липоводолинський автодор) на місці проведення дорожній робіт (аварійний ямковий ремонт) встановив тимчасові дорожні знаки 3.29, 1.5.2 та 2.5 на білому тлі замість жовтого, чим порушив п. 5.3.2 ДСТУ8749:2017 та п. 1.5 Правил дорожнього руху України. Копію постанови позивач отримав особисто 05 березня 2021 року, про що свідчить підпис останнього на постанові (а.с. 4).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 14 КУпАП встановлено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Частиною 3 ст. 140 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само неусунення після закінчення робіт перешкод і неприведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів.

Об`єктом правопорушень, передбачених цією ст. 140 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху. Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених цією статтею, характеризується наявністю як умислу, так і необережності. Суб`єктами правопорушень, передбачених, зокрема ч. 3 ст. 140 КУпАП, можуть бути як громадяни, так і посадові особи, до компетенції яких належить додержання нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само неусунення після закінчення робіт перешкод і неприведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів.

Таким чином, для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 3 ст. 140 КУпАП встановленню підлягають наступні обставини: чи вчинені особою відповідні дії (бездіяльність), що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, та чи є особа, виходячи із норми зазначеної статті, суб`єктом даного правопорушення.

Згідно п. 1.5. Правил дорожнього руху, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Відповідно до п. 5.3.2 ДСТУ 8749:2017 знаки виконуються на жовтому тлі або розміщуються на щитах жовтого кольору згідно з п. 10.1.3 ДСТУ 4100:2014.

Згідно з п. 1.2. ДСТУ вимоги цього стандарту можуть бути використані для огородження та організації руху в місцях проведення аварійних робіт.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що в ній відсутнє зазначення про те, якими саме діями чи бездіяльністю позивач допустив порушення п. 1.5 Правил дорожнього руху, яким саме чином встановлення знаків 3.29, 1.5.2 та 2.5 на білому замість жовтого фоні створило небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувало життю або здоров`ю громадян, завдало матеріальних збитків і не зазначено доказів на підтвердження цих обставин.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності поліцейським не було в повній мірі дотримано вимог ст. 280 КУпАП, а тому винесена постанова підлягає скасуванню.

Зважаючи ж на те, що у відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, суд вважає необхідним також закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюються судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 3 ст. 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Оскільки судовий розгляд справи був проведений без участі сторін, судові дебати не проводилися, докази, шо підтверджують суму та розмір понесених судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), в матеріалах справи відсутні, на даний час питання розподілу судових витрат не вирішується, а може бути вирішене після ухвалення рішення відповідно до положень ч. 3 ст. 143 КАС України.

Крім того, при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в розмірі 454 грн., але згідно з наданим платіжним дорученням №705 від 6 квітня 2021 року платником цього платежу виступила філія «Липоводолинський райавтодор», а не позивач по справі ОСОБА_1 .

З огляду на це, витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню на користь платника філії «Липоводолинський райавтодор».

Такий висновок узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 9901/144/20, у якій висловлено позицію про можливість сплати судового збору за подання позову не позивачем по справі, а відтак відшкодування сплаченого судового збору можливе на користь платника.

Керуючись ст. 8, 9, 77, 139, 241-246, 286 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Сумській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серії ДП18 № 757235 від 5 березня 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену старшим інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Сумській області Скрипченком Д.Ю., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) на користь філії «Липоводолинський райавтодор» ДП «Сумський облавтодор» судовий збір у розмірі 454 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП суду невідомий).

Відповідач: Управління патрульної поліції в Сумській області (вул. Білопільський шлях, 18/1, м. Суми, 40009 код ЄДПОУ суду невідомий).

Суддя О. В. Кузьмінський