Справа № 160/3273/21
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2021 року Справа № 160/3273/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенокс Автомотів УКР» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення і картки відмови,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фенокс Автомотів УКР» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Дніпровської митниці Держмитслужби, в якій просить:
- визнати протиправним рішення про коригування митної вартості товарів №UA110320/2020/000073/1 від 07.09.2020 р. та скасувати його;
Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на ст. ст. 53, 54, 55, 57, 58 Митного кодексу України порушенням відповідачем вимог чинного законодавства при винесенні оскаржуваного рішення. При цьому позивач зазначає, що до митного органу були надані документи, необхідні для митного оформлення товарів (11 товарів: «Запчастини до вітчизняних та закордонних автомобілів») з визначенням їх митної вартості за першим методом (за ціною контракту), що надійшли на митну територію України за ЕМД №UA110320/2020/008939 на підставі зовнішньоекономічного контракту №28627806/24-2020 від 29.01.2020р. Однак, митниця, на думку позивача, витребувавши у підприємства додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, прийняла рішення про коригування митної вартості товарів за другорядним методом на підставі необґрунтованих та необ`єктивних зауважень. Надані документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Позивач зазначає, що в оскаржуваному рішенні відповідачем не обґрунтовано неможливість визначення митної вартості товару за першим (основним) методом, необґрунтовано визначення митної вартості товару за попередніми методами. У зв`язку із чим, на думку позивача, наявні усі підстави для скасування рішення, тому просить суд задовольнити позовні вимоги.
На адресу суду від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позов, в якому він просив відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на те, що під час перевірки наданих до митного оформлення документів встановлено що документи, подані для підтвердження митної вартості товару, відповідно до статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. До митного оформлення не подано банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; у поданому рахунку-фактурі не зазначено інформацію про строк та умови оплати. Так, в поданих документах від перевізника не зазначено строк розрахунку за послуги з транспортування. Додатково подані документи не стосуються поставки оцінюваного товару та не прийняті митним органом для підтвердження заявленої митної вартості. Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 року провадження в зазначеній адміністративній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, згідно ч. 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За правилами частини 6 статті 120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Першим днем для прийняття рішення по даній справі є 08.09.2021 припадає на вихідні та святкові дні у зв`язку з чим, дане рішення прийнято першим робочим днем - 11.05.2021р.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 29 січня 2020 року між позивачем та СТОВ «Еквіпмент Рент Інвестмент» (Республіка Білорусь) було укладено зовнішньоекономічний Контракт № 28627806/24-2020, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати, а покупець прийняти автозапчастини до автомобілів.
Відповідно до п. 2.1 зовнішньоекономічного Контракту від 29.01.2020 р. № 28627806/24-2020 в редакції Додаткової угоди від 30.01.2020 р. поставка товару здійснюється автомобільним транспортом на умовах БСА - м. Мінськ (Республіка Білорусь) на підставі Правил використання внутрішніх та міжнародних торгових термінів Інкотермс 2010, які були прийняті Міжнародною торговою палатою та чинні з 01.01.2011 р.
Пунктом 3.1. Контракту в редакції додаткової угоди від 30.01.2020 р. визначено особливості розподілу витрат на визначених умовах поставки. Згідно даного пункту Контракту витрати на транспортування не включені у вартість товару.
04 вересня 2020 року до відділу митного оформлення № 1 митного поста «Полтава» позивачем була подана електронна митна декларація типу ІМ 40 ДЕ, якій присвоєно №UA110320/2020/008939.
Перелік товарів за вказаною ЕМД зазначено:
Разом з поданою ЕМД №UA110320/2020/008939 позивачем було надано наступні документи:
1. Відомості про Контракт № 28627806/24-2020 від 29.01.2020 р.;
2. Копія Додаткової угоди від 30.01.2020 р. до Контракту № 28627806/24-2020 від 29.01.2020р.;
4. Копія Міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) № 0349698 від 31.08.2020р.;
5. Копія Рахунку-фактури № 363 від 28.08.2020р.;
6. Копія Пакувального листа № 363 від 28.08.2020р.;
7. Копія Специфікації № 363 від 28.08.2020р.;
8. Копія Рахунку-фактури № 364 від 28.08.2020р.;
9. Копія Пакувального листа № 364 від 28.08.2020 р.;
10. Копія Специфікації № 364 від 28.08.2020 р.;
11. Копія Рахунку-фактури № 365 від 28.08.2020 р.;
12. Копія Пакувального листа № 365 від 28.08.2020 р.;
13. Копія Специфікації № 365 від 28.08.2020 р.;
14. Копія Страхового сертифікату № 015040г0пп/18 від 31.02.2020 р.;
15. Відомості про Генеральний договір добровільного страхування вантажів № 015040г0пп від 30.01.2020 р.;
16. Копія Додатку №1 (Страховий сертифікат) до Генерального договору добровільного страхування вантажів № 015040г0пп від 30.01.2020 р.;
17. Копія Додаткової угоди № 14 від 07.08.2020 р. до Генерального договору добровільного страхування вантажів № 015040г0пп від 30.01.2020 р.;
18. Копія Рахунку на оплату № 015040г0пп від 31.08.2020 р.
19. Копія Платіжного доручення № 136 від 31.08.2020 р.;
20. Відомості про Договір-доручення № 03/2020-Г від 28.01.2020 р. про надання послуг на брокерсько-митне обслуговування;
21. Копія Довіреності б/н від 28.01.2020 р.;
22. Копія Договору № 04/2020-Ф від 31.08.2020 р. на перевезення вантажів автомобільним транспортом;
23. Копія Заявки № 17 від 31.08.2020 р.;
24. Копія Рахунку на оплату б/н від 31.08.2020 р.;
25. Копія Довідки про транспортні витрати б/н від 31.08.2020 р.;
26. Копія Довідки про транспортні витрати № 17 від 31.08.2020 р;
27. Копія Прайс-листа від 27.08.2020 р.;
29. Копія Технічного опису б/н від 28.08.2020 р.;
30. Копія Листа № 34 від 20.03.2020 р.;
31. Копія Листа № 10 від 29.02.2020 р.;
32. Копія Акту експертизи походження товарів № 1/3491-1 від 28.08.2020 р.;
33. Копія Листа № 205 від 31.08.2020 р.;
34. Декларація митної вартості №UA110320/2020/008939 від 04.09.2020 р.
07 вересня 2020 року на адресу позивача надійшло повідомлення № 256146, відповідно до якого відповідачем повідомлено про те, що подані документи не містять усіх відомостей стосовно вартості товарів, а саме: до митного оформлення не подано банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунку-фактури; у поданому рахунку-фактурі не зазначено інформацію про строк та умови оплати. Крім того, посадовою особою Відповідача було запропоновано надати інші додаткові (за наявності) документи.
На виконання зазначеного вище повідомлення № 256146 від 07.09.2020 р. позивачем було підготовлено та направлено на адресу відповідача лист-відповідь № 23 від 07.09.2020 р. та лист № 24 від 07.09.2020 р. з поясненнями та наступними копіями додаткових документів на підтвердження митної вартості товарів:
1. Бухгалтерська довідка: Надходження товарів № 20 від 02.06.2020 р. за ЕМД № UA100120/2020/628040 від 02.06.2020 р. разом з копією зазначеної ЕМД та копіями рахунків-фактур на партію товару №№ 192, 193, 194 від 26.05.2020 р.;
2. Бухгалтерська довідка: Надходження товарів № 41 від 26.08.2020 р. за ЕМД № UA110320/2020/008541 від 26.08.2020 р. разом з копією зазначеної ЕМД та копіями рахунків-фактур на партію товару №№ 345, 346, 347 від 13.08.2020 р.;
3. Бухгалтерська довідка: Надходження товарів № 42 від 28.08.2020 р. за ЕМД № UA110320/2020/008694 від 28.08.2020 р. разом з копією зазначеної ЕМД та копіями рахунків-фактур на партію товару №№ 350, 351, 352 від 19.08.2020 р.;
4. Додаткова угода № 17 від 31.08.2020 р. до Генерального договору добровільного страхування вантажів № 015040г0пп від 30.01.2020 р.;
5. Видаткова накладна № 16 від 04.06.2020 р.;
6. Видаткова накладна № 20 від 18.06.2020 р.;
7. Видаткова накладна № 46 від 17.08.2020 р.
07 вересня 2020 року о 18 год. 38 хв. на адресу позивача надійшло повідомлення № 256158, відповідно до якого уповноважена особа відповідача повідомила про те, що декларантом витребувані митницею документи надані не в повному обсязі, декларант письмово повідомив про відсутність можливості надати інші додаткові документи.
07 вересня 2020 року о 19 год. 10 хв. на адресу позивача надійшло повідомлення № 256159, відповідно до якого посадова особа відповідача повідомляла про надсилання Рішення про коригування митної вартості №UА110320/2020/000073/1 від 07.09.2020 р. Митну вартість товарів за №№ 1, 2, 4, 7 відповідачем було скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до ст. 64 Митного кодексу України.
У вказаному оскаржуваному Рішенні №UА110320/2020/000073/1 від 07.09.2020 р. зазначено: «Поставка товару здійснюється згідно контракту від 29.01.2020 №28627806/24-2020 на умовах поставки БСА г. Минск (РБ). На підставі Правил використання внутрішніх та міжнародних торгових термінів Інкотермс 2010, які були прийняті Міжнародною торговою палатою та чинні з 01.01.11 при умовах поставки РСА продавець на власному складі, підприємстві чи в іншому зазначеному покупцем місці передає товар перевізнику, здійснює всі витрати, пов`язані із завантаженням товару, і сплачує митні платежі у країні-експортері. Відповідно до даних умов поставки до митної вартості включаються фактурна вартість товару, витрати на страхування, транспортні витрати до кордону України. Згідно договору про перевезення від 31.08.2020 № 04/2020-Ф обов`язок з перевезення вантажу покладено на ПП ОСОБА_1 . Відповідно до поданого до митного оформлення рахунку на оплату транспортних витрат від 31.08.2020 б/н та заяви на перевезення від 31.08.2020 №17 вартість послуг з перевезення становить 435 дол. США (з них 210 доп. США - транспортні витрати до митного кордону України). Проте в даних документах від перевізника не зазначено строк розрахунку за послуги з транспортування.
Правилами заповнення ДМВ, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, при заповненні гр. 20 ДМВ зазначено: для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: -рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. До митного оформлення не подано банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; у поданому рахунку-фактурі не зазначено інформацію про строк та умови оплати».
27 листопада 2020 року позивач звернувся на адресу відповідача з Листом № 46 про надання додаткових документів та скасування рішення про коригування митної вартості товарів. До зазначеного листа позивачем було надано наступні документи:
1. Копія скорегованої бухгалтерської довідки: Надходження товарів № 20 від 02.06.2020р. за ЕМД UA1100120/2020/628040 від 02.06.2020р. разом з копією зазначеної ЕМД та копіями рахунків-фактур на партію товару №№ 192,193, 194 від 26.05.2020 р. (повторно);
2. Копія скорегованої бухгалтерської довідки: Надходження товарів № 41 від 26.08.2020р. за ЕМД UA110320/2020/008541 від 26.08.2020 р. разом з копією зазначеної ЕМД та копіями рахунків-фактур на партію товару №№ 345, 346, 347 від 13.08.2020 р. (повторно);
3. Копія скорегованої бухгалтерської довідки: Надходження товарів № 42 від 28.08.2020р. за ЕМД UA110320/2020/008694 від 28.08.2020 р. разом з копією зазначеної ЕМД та копіями рахунків-фактур на партію товару №№ 350, 351, 352 від 19.08.2020 р. (повторно);
4. Копія Додаткової угоди № 17 від 31.08.2020 р. до Генерального договору добровільного страхування вантажів №015040г0пп від 30.01.2020 р. (повторно);
5. Копія Акту наданих послуг (виконаних робіт) від 31.08.2020 р. про надання послуг згідно страхового сертифікату № 015040г0пп/18 від 31.08.2020 р. на загальну суму 3 546,90 грн.;
6. Копія Комерційної пропозиції від 27.08.2020 р.;
7. Копія бухгалтерської довідки: Видаткова накладна № 16 від 04.06.2020 р. (повторно);
8. Копія бухгалтерської довідки: Видаткова накладна № 20 від 18.06.2020 р. (повторно);
9. Копія бухгалтерської довідки: Видаткова накладна № 46 від 17.08.2020 р. (повторно);
10. Копія Заяви про купівлю іноземної валюти від 08.09.2020 р. № 3 на суму 435,00 дол. США на оплату за транспортні послуги згідно рахунку від 31.08.2020 р. № б/н;
11. Копія платіжного доручення в іноземній валюті від 08.09.2020 р. № 2;
12. SWIFT на суму 435,00 дол. США в якості оплати за транспортні послуги згідно рахунку від 31.08.2020 р. № б/н;
13. Копія Акту передачі-приймання виконаних робіт б/н від 08.09.2020 р.;
14. Копія Експертного висновку Полтавської ТПП від 21.10.2020 р. № В-589;
15. Копія Платіжного доручення в іноземній валюті № 11 від15.06.2020 р.;
16. SWIFT від 15.06.2020 р. на суму 3298492,38 рос. рублів в якості оплати за митними деклараціями № UA110320/2020/005738 від 25.05.2020 р., № UA110320/2020/005944 від 29.05.2020 р. та№ UA100120/2020/628040 від 02.06.2020 р.;
17. Копія Заяви про купівлю іноземної валюти № 18 від 12.06.2020 р. на суму 1 553 895,33 рос. рублів за митною декларацією № UA110320/2020/005738 від 25.05.2020 р.;
18. Копія Заяви про купівлю іноземної валюти № 19 від 15.06.2020 р. на суму 1 035 167,03 рос. рублів за митною декларацією № UA110320/2020/005944 від 29.05.2020 р.;
19. Копія Заяви про купівлю іноземної валюти № 20 від 15.06.2020 р. на суму 640 691,44 рос. рублів за митною декларацією № UA100120/2020/628040 від 02.06.2020 р.;
20. Копія Заяви про купівлю іноземної валюти № 21 від 15.06.2020 р. на суму 68 738,58 рос. рублів за митною декларацією № UA100120/2020/628040 від 02.06.2020 р.;
21. Копія Платіжного доручення в іноземній валюті № 17 від 07.07.2020 р.;
22. SWIFT від 07.07.2020 p. на суму 2 255 653,61 рос. рублів в якості оплати за митною декларацією № UA100120/2020/628040 від 02.06.2020 p.; '
23. Копія Заяви про купівлю іноземної валюти № 29 від 07.07.2020 р. на суму 2 255 653,61 рос. рублів за митною декларацією № UA100120/2020/628040 від 02.06.2020 p.;
24. Копія Платіжного доручення в іноземній валюті № 18 від 17.07.2020 p.;
25. SWIFT від 17.07.2020 p. на суму 4313110,34 рос. рублів в якості оплати за митними деклараціями № UA100120/2020/628040 від 02.06.2020р. та №UA110320/2020/006534 від 18.06.2020 р.;
26. Копія Заяви про купівлю іноземної валюти №30 від 17.07.2020 р. на суму 1700000,00рос. рублів за митною декларацією № UA100120/2020/628040 від 02.06.2020p.;
27. Копія Заяви про купівлю іноземної валюти № 31 від 17.07.2020 р. на суму 1700000,00рос. рублів за митною декларацією № UA100120/2020/628040 від 02.06.2020 p.;
28. Копія Заяви про купівлю іноземної валюти № 32 від 17.07.2020 р. на суму 913110,34 рос. рублів за митною декларацією № UA110320/2020/006534 від 18.06.2020 p.;
29. Копія Платіжного доручення в іноземній валюті № 34 від 28.09.2020 p.;
30. SWIFT від 28.09.2020 р. на суму 9 020 749,64 рос. рублів в якості оплати за митними деклараціями №UA110320/2020/007771 від 31.07.2020p., №UA110320/2020/008101 від 11.08.2020 p., № UA110320/2020/008694 від 28.08.2020 p.;
31. Копія Заяви про купівлю іноземної валюти № 64 від 28.09.2020 р. на суму 2000000,00 рос. рублів за митною декларацією № UA110320/2020/007771 від 31.07.2020 p.;
32. Копія Заяви про купівлю іноземної валюти № 65 від 28.09.2020 р. на суму 993577,65 рос. рублів за митною декларацією № UA110320/2020/008101 від 11.08.2020p.;
33. Копія Заяви про купівлю іноземної валюти № 66 від 28.09.2020 р. на суму 455015,15 рос. рублів за митною декларацією № UA110320/2020/008101 від 11.08.2020p.;
34. Копія Заяви про купівлю іноземної валюти № 67 від 28.09.2020 р. на суму 4394989,02 рос. рублів за митною декларацією № UA110320/2020/008101 від 11.08.2020p.;
35. Копія Заяви про купівлю іноземної валюти № 68 від 28.09.2020 р. на суму 741907,86 рос. рублів за митною декларацією № UA110320/2020/008694 від 28.08.2020p.;
36. Копія Заяви про купівлю іноземної валюти № 69 від 28.09.2020 р. на суму 435259,96 рос. рублів за митною декларацією № UA110320/2020/008694 від 28.08.2020p.;
37. Копія Платіжного доручення в іноземній валюті № 36 від 02.10.2020 p.;
38. SWIFT від 02.10.2020 p. на суму 5 653 948,05 рос. рублів в якості оплати за митними деклараціями №UA110320/2020/008694 від 28.08.2020р. та №UA110320/2020/008541 від 26.08.2020 p.;
39. Копія Заяви про купівлю іноземної валюти № 70 від 29.09.2020 р. на суму 1500000,00 рос. рублів за митною декларацією № UA110320/2020/008694 від 28.08.2020p.;
40. Копія Заяви про купівлю іноземної валюти № 71 від 29.09.2020 р. на суму 1300000,00 рос. рублів за митною декларацією № UA110320/2020/008694 від 28.08.2020p.;
41. Копія Заяви про купівлю іноземної валюти № 72 від 30.09.2020 р. на суму 2440985,19 рос. рублів за митною декларацією № UA110320/2020/008694 від 28.08.2020p.;
42. Копія Заяви про купівлю іноземної валюти № 73 від 30.09.2020 р. на суму 412962,86 рос. рублів за митною декларацією № UA110320/2020/008541 від 26.08.2020p.;
43. Копія Платіжного доручення в іноземній валюті № 37 від 15.10.2020 p.;
44. SWIFT від 15.10.2020 p. на суму 2 915 056,51 рос. рублів в якості оплати за митною декларацією № UA110320/2020/008541 від 26.08.2020 p.;
45. Копія Заяви про купівлю іноземної валюти № 74 від 15.10.2020 р. на суму 2915056,51рос. рублів за митною декларацією № UA110320/2020/008541 від 26.08.2020p.;
46. Копія Платіжного доручення в іноземній валюті № 39 від 28.10.2020 p.;
47. SWIFT від 28.10.2020 p. на суму 4 852 591,84 рос. рублів в якості оплати за митними деклараціями №UA110320/2020/008541 від 26.08.2020 р. та №UA110320/2020/009010 від 08.09.2020 р.;
48. Копія Заяви про купівлю іноземної валюти № 75 від 28.10.2020 р. на суму 916 804,70 рос. рублів за митною декларацією № UA110320/2020/008541 від 26.08.2020 p.;
49. Копія Заяви про купівлю іноземної валюти № 76 від 28.10.2020 р. на суму 2 000 000,00 рос. рублів за митною декларацією № UA110320/2020/008541 від 26.08.2020 p.;
50. Копія Заяви про купівлю іноземної валюти № 77 від 28.10.2020 р. на суму 1 154 869,09 рос. рублів за митною декларацією № UA110320/2020/009010 від 08.09.2020 p.;
51. Копія Заяви про купівлю іноземної валюти № 78 від 28.10.2020 р. на суму 780 918,05 рос. рублів за митною декларацією № UA110320/2020/009010 від 08.09.2020 p.;
52. Копія Платіжного доручення в іноземній валюті № 40 від 30.10.2020 p.;
53. SWIFT на суму 5 551 504,38 рос. рублів в якості оплати за митними деклараціями № UA110320/2020/009010 від 08.09.2020 р. та № UA110320/2020/009482 від 25.09.2020 p.;
54. Копія Заяви про купівлю іноземної валюти № 79 від 28.10.2020 р. на суму 567 654,84 рос. рублів за митною декларацією № UA110320/2020/009010 від 08.09.2020 p.;
55. Копія Заяви про купівлю іноземної валюти № 80 від 30.10.2020 р. на суму 2 000 000,00 рос. рублів за митною декларацією № UA110320/2020/009010 від 08.09.2020 p.;
56. Копія Заяви про купівлю іноземної валюти № 81 від 30.10.2020 р. на суму 1 900 000,00 рос. рублів за митною декларацією № UA110320/2020/009010 від 08.09.2020 p.;
57. Копія Заяви про купівлю іноземної валюти № 82 від 30.10.2020 р. на суму 185 215,10 рос. рублів за митною декларацією № UA110320/2020/009482 від 25.09.2020 p.;
58. Копія Заяви про купівлю іноземної валюти № 83 від 30.10.2020 р. на суму 898 634,44 рос. рублів за митною декларацією № UA110320/2020/009482 від 25.09.2020 p.;
59. Копія Надходження товарів № 45 від 08.09.2020 р. до митної декларації № UA110320/2020/009010 від 08.09.2020 р.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Правовідносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Згідно із частиною 1 статті 7 Митного кодексу України, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України).
Статтею 49 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI (з наступними змінами та доповненнями) визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини першої статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно із частинами першою - третьою статті 52 цього ж Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.
Як передбачено частинами другою - третьою статті 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частинами першою - третьою статті 54 вказаного Кодексу визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.
Згідно з частинами першою - другою статті 57 вказаного Кодексу визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
За приписами частин першої, другої статті 64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Системний аналіз вказаних положень Митного кодексу України дає підстави дійти таких висновків.
На виконання такого принципу державної митної справи, як принцип додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб, орган доходів і зборів повинен обґрунтувати причини витребування додаткових документів у разі, якщо документи, які підтверджують митну вартість товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару в документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта. Тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на органі доходів і зборів.
У рішенні про коригування заявленої митної вартості орган доходів і зборів повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися органом доходів і зборів при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
При обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів орган доходів і зборів повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів.
Орган доходів і зборів зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
Суд зазначає, що в основу оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів покладені висновки митного органу про не підтвердження декларантом відомостей митної вартості товару, який надійшов до митного оформлення.
При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою, відповідно до статті УІІ ГАТТ 1994 року, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції.
Примітками до п.2 статті УІІ Оцінка товару для митних цілей ГАТТ (1947) визначено, що сумісним зі статтею УІІ було б припущення, що дійсна вартість може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими дійсної вартості, а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.
З огляду на вказані норми, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.
Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 31.03.2015 у справі 21-127а15, від 30 червня 2015 року (справа № 814/283/14), від 20 січня 2015 року (справа №822/175/14), а також висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 23.10.2018 р. справа №816/921/17, адміністративне провадження №К/9901/709/18.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваними рішеннями, митну вартість товару скориговано за результатами проведення перевірки документів, як надані на підтвердження заявленої митної вартості товару у відповідності до ст. 337 МК України.
Судом встановлено, що до Дніпровської митниці Держмитслужби для митного контролю та оформлення 04.09.2020 відповідно до зовнішньоекономічного контракту № 28627806/24-2020 від 29.01.2020 ТОВ «Фенокс Автомотів Укр» подана електронна митна декларація типу ІМ 40 ДЕ №UA110320/2020/008939 для митного оформлення 11 товарів: «Запчастини до вітчизняних та закордонних автомобілів».
Відповідно до зовнішньоекономічного контракту (договору) від 01.08.2014 № 1/2014 товар поставлявся в Україну на умовах FCA Мінськ з фактурною вартістю 6403441,98 руб. РФ.
При цьому, згідно з МД № UA110320/2020/008939 митна вартість вказаного вище товару позивачем задекларована в розмірі 2 367 749,67грн.
Разом з тим, суд зазначає, що нормами ст. 52 МКУ декларанта або уповноважену ним особу, які заявляють митну вартість товару, зобов`язано подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
З матеріалів справи видно, що поставка товару здійснюється згідно контракту від 29.01.2020 № 28627806/24-2020 на умовах поставки БСА г. Минск (РБ). На підставі Правил використання внутрішніх та міжнародних торгових термінів Інкотермс 2010, які були прийняті Міжнародною торговою палатою та чинні з 01.01.11 при умовах поставки БСА продавець на власному складі, підприємстві чи в іншому зазначеному покупцем місці передає товар перевізнику, здійснює всі витрати, пов`язані із завантаженням товару, і сплачує митні платежі у країні-експортері. Відповідно до даних умов поставки до митної вартості включаються фактурна вартість товару, витрати на страхування, транспортні витрати до кордону України.
Згідно договору про перевезення від 31.08.2020 № 04/2020-Ф обов`язок з перевезення вантажу покладено на ПП ОСОБА_1 .
Відповідно рахунку на оплату транспортних витрат від 31.08.2020 б/н та заявки на перевезення від 31.08.2020 №17, які були подані до митного оформлення, вартість послуг з перевезення становить 435 дол. США (з них 210 долл.США - транспортні витрати до митного кордону України).
Разом з тим, суд зазначає, що в даних документах від перевізника не зазначено строк розрахунку за послуги з транспортування, що позивачем не заперечується.
При цьому, правилами заповнення ДМВ, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, при заповненні гр. 20 ДМВ зазначено: для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:
-рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;
-банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;
калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Проте, судом встановлено, та фактично позивачем не заперечується, що саме на момент розмитнення товару, до митного оформлення не подано банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; у поданому рахунку-фактурі не зазначено інформацію про строк та умови оплати.
Відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару.
Приміткам та додатковими положеннями до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі визначено, що сумісним зі статтею VII було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.
Частиною 2 статті 58 МКУ передбачено, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.
З метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням п.3 ст. 53 МКУ, в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) прайс-лист продукції виробника товару; 3) рахунки з третіми особами, договори з третіми особами; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Листом від 07.09.2020 №23 позивачем додатково надано пояснення та додаткові документи, у т.ч.: лист-пояснення №24 від 07.09.2020, прибуткові накладні №20, №41, №42, копії митних декларацій №UA110320/2020/8541, №UA 110320/2020/8694, №UA100120/2020/628040, копії рахунків-фактур №192, 193, 194, №345, 346. 347, №350, 351, 352, копію додаткової угоди №17, копії видаткових накладних №16, №20, №46.
Проте, судом встановлено, що дані документи не стосуються поставки саме оцінюваного товару, у зв`язку з чим, відповідачем обґрунтовано не прийнято для підтвердження заявленої митної вартості.
Крім того, посилання позивача про те, що 27.11.2020р. ними до митного органу додатково подавалися документи на підтвердження транспортних послуг за перевезення товару, суд оцінює критично, оскільки, як на момент розмитнення спірного товару, у т.ч. в період проведення митних консультацій, так і станом на час прийняття оскаржуваного рішення 07.09.2020р. такі документи відповідачу не надавалися, при цьому, рахунки на оплату за транспортні послуги датовані 31.08.2020р.
Суд погоджується із твердженням відповідача про те, що враховуючи зазначені в повідомленні митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару за ЕМД №UA110320/2020/008939 від 29.01.2020, ненадання документів у спростування виявлених невідповідностей, відсутність документального підтвердження повноти включення складових митної вартості, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не міг бути застосований відповідно п.2 ст.58, п.6 ст.54 МК України.
За результатами проведеного контролю співставлення у відповідності до положень статті 337 Митного кодексу України встановлено відсутність митних оформлень за ціною угоди (вартість операції) ідентичних товарів в понятті ст.59 МКУ, ввезених на митну територію України у наближений час, що унеможливлює застосування методу визначення митної вартості товару за ціною щодо ідентичних товарів (ст.59 Митного кодексу України).
У зв`язку із неможливістю застосування вказаного методу визначення митної вартості товарів, посадовою особою послідовно розглядалася можливість застосування наступного методу визначення митної вартості.
Відповідно до ст.60 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 Митного кодексу України, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.
Відповідно до положень п.5 ст.60 Митного кодексу України, ціна договору щодо подібних товарів береться за основу для визначення митної вартості, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних умовах.
Згідно з ч.5 ст.60 Митного кодексу України у разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях.
У відповідності до п.3 ст.337 МКУ проведено контроль співставлення.
За результатами проведеного контролю співставлення у відповідності до положень статті 337 МКУ не встановлено митних оформлень за ціною угоди (вартість операції) ідентичних/подібних товарів в понятті ст.59-60 МКУ, ввезених на митну територію України у наближений час, що унеможливлює застосування методів визначення митної вартості товару за ціною щодо ідентичних (ст.59 МКУ) та подібних (ст.60 МКУ) товарів.
У зв`язку із неможливістю застосування вказаних методів визначення митної вартості товарів, посадовою особою послідовно розглядалася можливість застосування наступного методу визначення митної вартості.
Методи на основі віднімання (ст.62 МКУ) та додавання (ст.63 МКУ) вартості повинні ґрунтуватися на даних, які є об`єктивними, підтверджуються документально, піддаватися обчисленню. Відсутність у митниці та не надання декларантом необхідних документів унеможливила застосування методів на основі віднімання та на основі додавання вартості товарів.
У зв`язку з неможливістю застосування вказаних методів визначення митної вартості відповідачем послідовно розглядалася можливість застосування резервного методу визначення митної вартості.
У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ).
З урахуванням вищезазначеного митна вартість товарів відповідачем визначена за другорядним методом визначення митної вартості - 2-г - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МКУ та ґрунтується на вартості товарів, митна вартість яких вже визнана митними органами.
Митна вартість товарів №1, 2 скоригована за другорядним методом визначення митної вартості - 2ґ - резервний метод, згідно з положеннями ст. 64 МКУ за МД 03.07.2020 №UA 100120/2020/629499 на рівні 3,85 долл.США/кг (289,9 рос.руб), митна вартість товару №4 скоригована за другорядним методом визначення митної вартості - 2ґ - резервний метод, згідно з положеннями ст. 64 МКУ за МД 27.08.2020 №UA 100310/2020/662337 на рівні 6,152 долл.США/кг (463,25 рос.руб.), митна вартість товару №7 скоригована за другорядним методом визначення митної вартості - 2ґ - резервний метод, згідно з положеннями ст. 64 МКУ за МД 03.07.2020 №UA 100090/2020/554363 на рівні 6,16 долл.США/кг (463,89 рос.руб).
У зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом, з урахуванням вищезазначеного відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості №UA110320/2020/000073/1 від 07.09.2020 р.
Графа 33 рішення містить причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), відмітку про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом. У графі 33 Рішення відображено розгляд послідовного застосування методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 63, а також джерела використані при коригуванні митної вартості оцінюваного товару.
Таким чином, після проведення процедури консультацій між митницею та декларантом згідно вимог ч. 4 ст. 57 МК України, правомірно прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.
З урахуванням фактичних обставин справи та норм законодавства, яке регулює питання визначення митної вартості товарів, суд вважає, що митниця винесла законне та обґрунтоване Рішення про коригування митної вартості товарів №UA110320/2020/000073/1 від 07.09.2020 р.
Відповідно до статті 256 МКУ, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
Згідно статті 264 МКУ, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.
Згідно з п. 7.2 цього Порядку у картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.
Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенокс Автомотів УКР» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення і картки відмови є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова