Справа № 500/2883/21
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2883/21

02 липня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ),

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі Головне управління) звернулося до суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (далі Відділ) про визнання протиправною та скасування постанови від 07.05.2021 ВП №64265464 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 14.05.2021 Головне управління отримало постанову старшого державного виконавця Відділу Чаплюк О.Р. від 07.05.2021 ВП №63671819 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн за невиконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 у справі №500/3412/20. Позивач зазначає, що така постанова винесена державним виконавцем протиправно, без з`ясування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Головне управління вказує, що 15.01.2021 Тернопільським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №500/3412/20 про зобов`язання Головного управління здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 01.04.2019 згідно оновленої довідки про грошове забезпечення станом на 05.03.2019 з врахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим спеціальним званням, надбавки за вислугу років, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, та провести виплату за перерахованою пенсією, з урахуванням виплачених сум.

14.05.2021 позивач отримав вимогу державного виконавця відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №500/3412/20.

Листом Головного управління №1900-0802-8/15099 від 21.05.2021 повідомлено державного виконавця, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 у справі №500/3412/20 19.05.2021 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019. У результаті виконання рішення суду розмір пенсії з 01.06.2021 склав 6470,02 грн. Нараховано доплату пенсії в сумі 24998,82 грн за період з 01.04.2019 по 31.05.2021. Зазначена доплата пенсії облікована у реєстрі рішень суду, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Виплата вищезазначеної доплати буде проведена після виділення коштів на ці витрати.

Позивач звертає увагу, що відповідно до абзацу 1 пункту 6 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) та статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII (далі Закон №2262-XII) виплата пенсій забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

За змістом частин першої та другої статті 23 Бюджетного кодексу України (далі БК України) будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановлено законом про Державний бюджет України.

Згідно статей 72, 73 Закону №1058-IV, кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України. Частиною другою статті 73 Закону №1058-IV забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Враховуючи вищезазначене та покликаючись на положення статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) позивач стверджує, що рішення Тернопільського окружного адміністративного суду Тернопільської області від 03.12.2020 у справі №500/3412/20, виконано Головним управлінням належним чином, відповідно до його повноважень та компетенції, відтак постанова про накладення штрафу винесена державним виконавцем безпідставно та з порушенням вимог Закону, державний виконавець не встановив наявність чи відсутність поважних причин невиконання рішення суду.

Ухвалою судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 позовну заяву залишено без руху. Після усунення позивачем недоліків позовної заяви ухвалою суду від 09.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, з урахуванням особливостей, визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), призначено у справі судове засідання на 16.06.2021, зобов`язано позивача у строк до 16.06.2021 подати до суду належні і допустимі докази відсутності у Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відповідного фінансового забезпечення, відсутності коштів, виділених бюджетом та спрямованих на виконання рішення суду саме за відповідними напрямками виплат (стосовно виплат пенсій військовослужбовцям за рішенням суду), а також чи вживав він заходів, спрямованих на реальне виконання судового рішення, а також зобов`язано відповідача у строк для подання відзиву надати суду належним чином засвідчені усі копії матеріалів виконавчого провадження ВП №64265464.

Відповідач у строк, встановлений судом, подав відзив на позовну заяву (а.с.26-37), у якому позов не визнає та просить відмовити у задоволенні позовних вимог з таких підстав.

На примусовому виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження № 64265464 з примусового виконання виконавчого листа №500/3412/20, виданого 15.01.2021 Тернопільським окружним адміністративним судом. 25.01.2021 державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої надіслано сторонам виконавчого провадження. Боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, про що письмово повідомити Відділ.

Державним виконавцем Відділу неодноразово, а саме 17.02.2021 та 16.03.2021 направлялись вимоги до Головного управління виконати рішення суду у справі №500/3412/20. 07.05.2021 за невиконання вказаного рішення суду та вимог державного виконавця винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100,00 грн.

21.05.2021 на адресу Відділу надійшло повідомлення №1900-0802-8/15099 від 21.05.2021 Головного управління про те, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 ОСОБА_1 19.05.2021 проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019. Виплата доплат буде проведена після виділення коштів на ці витрати.

Представник відповідача вважає, що в боржника були відсутні поважні причини невиконання судового рішення та вказує, що за наявності обставини, що перешкоджають належним чином виконати судове рішення в адміністративній справі (ускладнюють його виконання) або роблять його виконання неможливим, Головне управління не було позбавлене права на звернення до суду із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Враховуючи наведені вище обставини, відповідач вказує, що оскаржувану постанову про накладення штрафу державним виконавцем було винесено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з метою недопущення порушень положень Закону №1404-VIII. Також відповідач наводить практику Верховного Суду щодо розгляду подібних справ. Просить у позові відмовити.

Одночасно з відзивом на позов відповідачем надано до суду матеріали виконавчого провадження.

У судове засідання 16.06.2021 учасники справи до суду не прибули, подали клопотання про відкладення розгляду справи. Ухвалою суду від 16.06.2021 продовжено строк розгляду справи, відкладено розгляд справи до 23.06.2021, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надати суду у строк до 22.06.2021 належні і допустимі докази відсутності у Головного управління відповідного фінансового забезпечення, відсутності коштів, виділених бюджетом та спрямованих на виконання рішення суду саме за відповідними напрямками виплат (стосовно виплат пенсій військовослужбовцям за рішенням суду), а також пояснення чи вживав відповідач заходів, спрямованих на реальне виконання судового рішення, та пояснення щодо невиконання рішення суду в частині не проведення перерахунку пенсії стягувачу з часу набрання законної сили судовим рішенням, відкриття виконавчого провадження і до 07.05.2021 (по дату винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу).

У судове засідання 23.06.2021 учасники справи до суду не прибули, представник позивача подав клопотання про відкладення розгляду справи. Ухвалою суду від 23.06.2021 відкладено розгляд справи до 30.06.2021, повторно зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надати суду у строк до 29.06.2021 належні і допустимі докази відсутності у Головного управління відповідного фінансового забезпечення, відсутності коштів, виділених бюджетом та спрямованих на виконання рішення суду саме за відповідними напрямками виплат (стосовно виплат пенсій військовослужбовцям за рішенням суду), а також пояснення чи вживав відповідач заходів, спрямованих на реальне виконання судового рішення, та пояснення щодо невиконання рішення суду в частині не проведення перерахунку пенсії стягувачу з часу набрання законної сили судовим рішенням, відкриття виконавчого провадження і до 07.05.2021 (по дату винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу).

24.06.2021 до суду надійшли додаткові пояснення від позивача, у яких він зазначив, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 та ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.04.2021 за справою № 500/3412/20 ОСОБА_1 19.05.2021 проведено перерахунок пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 у розмірі місячного грошового забезпечення, починаючи з 01.04.2019, із урахуванням проведених виплат. В результаті виконання рішення суду розмір пенсії стягувача з 01.06.2021 склав 6470,02 грн. Нараховано доплату пенсії в сумі 24998,82 грн. за період з 01.04.2019 по 31.05.2021. Зазначене рішення суду внесено до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Щодо відсутності у Головного управління відповідного фінансового забезпечення, відсутності коштів, виділених бюджетом та спрямованих на виконання рішення суду саме за відповідними напрямками виплат (стосовно виплат пенсій за рішенням суду), то повідомило, що відповідно до статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Кошти Державного бюджету України включаються до бюджету Пенсійного фонду України в обсягах, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Згідно з частиною першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які, бюджетні, зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про державний бюджет України. Відповідно до пунктів 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Бюджетом Пенсійного фонду України на 2021 рік з урахуванням норм Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено видатки по погашенню заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду за рахунок коштів Державного бюджету України в розмірі 360 млн.грн. На сьогоднішній день здійснюється погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, які надійшли у листопаді 2019 року. Виплата доплат буде проведена після виділення коштів на ці витрати.

Стосовно питання чи було вжито Головним управлінням заходів, спрямованих на реальне виконання судового рішення, то представник позивача звертає увагу на практику Верховного Суду в подібних спорах, відповідно до якої невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Представник позивача зазначає, що виплата нарахованих (перерахованих) сум пенсій за рішенням суду здійснюється, зокрема, коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Черговість виконання судових рішень визначається датою їх надходження.

ОСОБА_1 19.05.2021 проведено перерахунок пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 у розмірі місячного грошового забезпечення, починаючи з 01.04.2019, із урахуванням проведених виплат, а тому вважає, що Головним управління було вжито всіх можливих заходів, спрямованих на реальне виконання судового рішення.

У судове засідання 30.06.2021 учасники справи не прибули, від представників сторін надійшли клопотання про відкладення розгляду справи. Ухвалою суду від 30.06.2021 розгляд справи відкладено до 02.07.2021.

02.07.2021 до суду надійшли додаткові пояснення та докази від позивача. У додаткових поясненнях, серед іншого, знову звернута увага на виконання рішення суду 19.05.2021 в частині перерахунку пенсії стягувача, долучені матеріали з пенсійної справи ОСОБА_1 .

Також зазначено, що бюджетом Пенсійного фонду України на 2021 рік з урахуванням норм Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено видатки по погашенню заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду за рахунок коштів Державного бюджету України в розмірі 360 млн.грн. Тобто виплата залишку боргу за період з 01.04.2019 по 31.05.2021 в сумі 24998,82 грн буде здійснена після виділення коштів на фінансування з державного бюджету, та, враховуючи фактичну відсутність коштів для виплати цього залишку боргу, його не можна вважати невиконанням судового рішення без поважних причин. На сьогоднішній день здійснюється погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, які надійшли у листопаді 2019 року. Виплата доплат буде проведена після виділення коштів на ці витрати.

Крім того, представник позивача вказує, що постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 №1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги» (далі Постанова №1279), визначено Пенсійному фонду України до 01.01.2021 провести підготовчі технічні заходи для забезпечення переходу до централізованого фінансування виплати пенсій. Ця постанова набрала чинності з 01.01.2021.

У зв`язку з переходом до централізованого фінансування виплати пенсій, Постановою №1279 внесено зміни до підпункту 4 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 №280 «Про затвердження Положення про Пенсійний фонд України», якою визначено, що Пенсійний фонду України відповідно до покладених на нього завдань розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України та подає його Міністрові соціальної політики для внесення в установленому порядку на розгляд Кабінетові Міністрів України, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплат пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством, складає звіт про виконання бюджету Пенсійного фонду України.

Також Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо забезпечення своєчасної та у повному обсязі виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Таким чином, відповідно до зазначених нормативних актів фінансування виплати пенсій, в тому числі пенсіонерам з числа військовослужбовців, здійснюється безпосередньо Пенсійним фондом України, та у даному конкретному випадку за рахунок коштів Державного бюджету, в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Письмових пояснень щодо невиконання рішення суду в частині не проведення перерахунку пенсії стягувачу з часу набрання законної сили судовим рішенням, відкриття виконавчого провадження і до 07.05.2021 (по дату винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу), на що двічі зверталася увага в ухвалах суду від 16.06.2021 та 23.06.2021 від позивача не надійшло.

30.06.2021 до суду надійшло клопотання представника відповідача про розгляд справи за її відсутності.

02.07.2021 до суду подано представником позивача клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

З огляду на це та з урахуванням приписів частини третьої статті 194, частини четвертої статті 229 КАС України розгляд справи здійснювався у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання звукозаписувальною технікою.

Суд, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, у тому числі матеріали виконавчого провадження, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 у справі №500/3412/20 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/93298517) позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 згідно оновленої довідки про грошове забезпечення станом на 05.03.2019 з врахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим спеціальним званням, надбавки за вислугу років, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, та провести виплати за перерахованою пенсією, з урахуванням виплачених сум. Рішення суду набрало законної сили 05.01.2021.

Тернопільським окружним адміністративним судом 15.01.2021 видано виконавчий лист у справі №500/3412/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зобов`язання вчинити певні дії, відповідно до якого зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 згідно оновленої довідки про грошове забезпечення станом на 05.03.2019 з врахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим спеціальним званням, надбавки за вислугу років, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, та провести виплати за перерахованою пенсією, з урахуванням виплачених сум (а.с.39).

На підставі заяви стягувача, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону №1404-VIII, старшим державним виконавцем Відділу Чаплюк О.Р. 25.01.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №64265464 з виконання виконавчого листа №500/3412/20, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом 15.01.2021. У цій постанові встановлено боржнику строк виконання рішення суду протягом 10 робочих днів (а.с.40-41).

17.02.2021 на адресу Головного управління направлено вимогу виконати рішення суду у справі №500/3412/20 у термін до 24.02.2021, про що повідомити державного виконавця (а.с.42).

09.03.2021 на адресу Відділу від боржника надійшло повідомлення №1900-0802-5/6159 від 01.03.2021 про те, що 22.02.2021 представником Головного управління подано заяву про видачу рішення суду до Тернопільського окружного адміністративного суду, станом на 01.03.2021 на адресу Головного управління рішення суду не надходило (а.с.43-44).

16.03.2021 повторно на адресу Головного управління направлено вимогу про виконання рішення суду у справі №500/3412/20 в термін до 23.03.2021 (а.с.45-46).

02.04.2021 на адресу Відділу від боржника надійшло повідомлення №1900-0802-5/10460 від 01.04.2021 про те, що 16.03.2021 Головним управлінням подано апеляційну скаргу на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду №500/3412/20 від 03.12.2021 (а.с.47-48).

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №500/3412/20 від 30.04.2021 апеляційну скаргу Головного управління повернуто апелянту (а.с.43-50).

07.05.2021 старшим державним виконавцем Відділу Чаплюк О.Р. винесено постанову про накладення штрафу ВП №64265464, якою за невиконання рішення суду та законних вимог державного виконавця накладено на боржника Головне управління штраф у розмірі 5100 грн. Одночасно зобов`язано боржника протягом 10 робочих днів виконати рішення суду та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення (а.с.4-5, 51-52). Також 07.05.2021 на адресу Головного управління направлено вимогу про виконання рішення суду у справі №500/3412/20 (а.с.53-54).

Листом Головного управління №1900-0802-8/15099 від 21.05.2021 повідомлено державного виконавця, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 у справі №500/3412/20 19.05.2021 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019. У результаті виконання рішення суду розмір пенсії з 01.06.2021 склав 6470,02 грн. Нараховано доплату пенсії в сумі 24998,82 грн за період з 01.04.2019 по 31.05.2021.

Зазначене рішення суду внесено до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, оскільки, відповідно до статті 8 Закону №2262-XII виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Також у листі зазначено, що Бюджетом Пенсійного фонду України на 2021 рік з урахуванням норм Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено видатки на погашення заборгованості із пенсійних виплат, що фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, за рішеннями суду в розмірі 360 млн. грн.

Виплата доплат буде проведена після виділення коштів на ці витрати. На сьогоднішній день здійснюється погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, що набрали законної сили у серпні 2019 року.

Головне управління вказує, що добровільно виконало рішення суду в межах своїх повноважень та просить винести постанову про закінчення виконавчого провадження №64265464 у справі №500/3412/20 у зв`язку із фактичним виконанням рішення суду згідно з виконавчим документом (а.с.55-57).

Судом встановлено, що позивачем на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 у справі №500/3412/20 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 згідно оновленої довідки про грошове забезпечення станом на 05.03.2019. Після перерахунку розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.06.2021 склав 6470,02 грн. (а.с.6, 58).

Виконання рішення суду 19.05.2021 (після прийняття оскаржуваної постанови) в частині перерахунку пенсії стягувачу підтверджується копіями матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 . Виплату коштів (доплату до пенсії) за період з 01.04.2019 по 31.05.2021 не проведено.

Не погоджуючись із постановою державного виконавця від 07.05.2021 ВП №64265464 про накладення штрафу, позивач 24.05.2021, у межах строку, визначеного статтею 287 КАС України, звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Основного Закону судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частинами другою, четвертою статті 372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 Закон №1404-VIII).

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (пункт перший частини першої статті 3 Закону №1404-VIII).

Частинами першою, п`ятою, шостою статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з частиною першою статті 18 зазначеного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Як встановлено пунктами 1, 3 частини другої статті 18 Закон №1404-VIII виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Водночас, відповідно до частини третьої наведеної статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (частина четверта статті 18 Закон №1404-VIII).

Частина четверта статті 19 Закону №1404-VIII зобов`язує сторони невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій частина восьма статті 19 цього ж Закону).

Предметом оскарження у даній справі є постанова державного виконавця про накладення на позивача штрафу, винесена в межах процедури виконання судового рішення, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений статтею 63 Закону №1404-VIII. Так за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже, законодавець передбачив негативні наслідки (зокрема штрафні санкції) за невиконання у встановлений строк відповідного рішення, за умови його невиконання без поважних причин.

Спірна постанова містить посилання на статті 63 та 75 Закону №1404-VIII як на правову підставу накладення штрафу.

Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, передбачена статтею 75 наведеного Закону. За цією нормою у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Умовою застосування до боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Залежно від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, що створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Таким чином, підставою для прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу є встановлення факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин - об`єктивних причин, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Такі висновки щодо застосування норм права стосовно питання відповідальності боржника у виконавчому провадженні викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07.11.2019 у справі №420/70/19 та відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України застосовуються судом при вирішенні даної справи.

Перевіряючи доводи сторін щодо наявності підстав для відповідальності позивача як боржника у виконавчому провадженні №64265464, суд зазначає, що судове рішення від 03.12.2020 у справі № 500/3421/20, яке належало виконати Головному управлінню, набрало законної сили 05.01.2021. Всі процесуальні документи у справі №500/3421/20 відповідно до даних комп`ютерної програми діловодство спеціалізованого суду надсилалися суб`єкту владних повноважень в електронному вигляді на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 та вважаються врученими у розумінні частини шостої статті 251 КАС України.

Судове рішення, яке набрало законної сили, належить до виконання боржником незалежно від вжиття заходів примусового виконання. Головне управління не вживало будь-який дій для виконання рішення суду від 03.12.2020 у справі № 500/3421/20 після набрання ним чинності, що зумовило звернення стягувача ОСОБА_1 до органів державної виконавчої служби.

З моменту відкриття виконавчого провадження 25.01.2021 державним виконавцем Відділу направлено дві вимоги боржнику щодо виконання судового рішення 17.02.2021 та 16.03.2021. При цьому боржник судове рішення не виконав, а зазначив про подання апеляційної скарги 16.03.2021.

З цього приводу суд зазначає, що подання апеляційної скарги після набрання законної сили судовим рішення не впливає на порядок виконання рішення, не зупиняє його виконання, окрім випадків, установлених КАС України.

Так, відповідно до частини четвертої статті 300 КАС України якщо апеляційна скарга подана з пропуском визначеного цим Кодексом строку, суд у випадку поновлення строку на апеляційне оскарження зупиняє дію оскаржуваного рішення в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Частинами першою-другою статті 323 КАС України визначено, що якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає її за правилами цієї глави. У випадку відкриття апеляційного провадження за такою скаргою суд апеляційної інстанції може зупинити дію раніше прийнятої ним постанови та рішення суду першої інстанції, що оскаржується.

Наведені положення КАС України підтверджують висновок суду, що у разі подання апеляційної скарги після закінчення строку, встановленого цим Кодексом, апеляційна інстанція може зупинити дію рішення суду першої інстанції, про що зазначається в ухвалі про відкриття апеляційного провадження. До цього часу рішення, яке набрало законної сили, підлягає до виконання.

У спірному випадку боржник Головне управління подало апеляційну скаргу, проте без сплати судового збору, і не виконало вимогу ухвали судді Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.04.2021 про залишення апеляційної скарги без руху, через що 30.04.2021 така була повернута апеляційним судом (а.с.49-50).

Наведені обставини свідчать, що Головне управління лише формально, без сплати судового збору, з метою можливого затягування виконання судового рішення подало апеляційну скаргу. Крім того дана обставина не вплинула на порядок виконання судового рішення, провадження за апеляційною скаргою боржника не було відкрите, відтак, питання зупинення дії рішення суду першої інстанції не могло вирішуватися, а тому Головне управління мало виконувати рішення суду, яке набрало законної сили, проте станом на 07.05.2021, на дату прийняття державним виконавцем постанови про накладення штрафу, рішення суду не виконало, перерахунок пенсії ОСОБА_1 не проведено і поважних причин невиконання рішення суду судом не встановлено. Обставини, про які повідомляв позивач державну виконавчу службу після отримання вимоги державного виконавця (апеляційне оскарження рішення суду,) жодним чином не впливають на невиконання рішення суду та не є поважними причинами, а розцінюються судом як спосіб ухилення від виконання судового рішення.

При цьому державний виконавець враховував усі ініційовані заяви і звернення до суду боржника з апеляційною скаргою та не застосовував мір відповідальності до прийняття остаточних судових рішень, а саме до постановлення ухвали Восьмим апеляційним адміністративним судом 30.04.2021 про повернення апеляційної скарги. Копія такої ухвали з Єдиного державного реєстру судових рішень долучена державним виконавцем 07.05.2021 до матеріалів виконавчого провадження (а.с.49-50). Такі обставини вказують на врахування державним виконавцем усіх обставин та є доказом об`єктивності та неупередженості з боку державного виконавця.

Державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом №1404-VIII.

Рішення суду в частині проведеного перерахунку пенсії ОСОБА_1 виконано лише 19.05.2021, про що свідчить відповідний перерахунок з пенсійної справи стягувача (а.с.6), тобто після прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу 07.05.2021.

Суд ще раз наголошує, що рішення суду набрало законної сили 05.01.2021, виконавче провадження відкрите 25.01.2021, а постанову про накладення штрафу прийнято 07.05.2021, тобто протягом більше як чотирьох місяців Головне управління не виконувало рішення суду в добровільному та протягом трьох місяців - у примусовому порядку.

У пунктах 46, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява №40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Відтак, Головне управління має обов`язок виконати рішення суду, що набрало значення остаточного, незалежно від звернення стягувача за його примусовим виконанням.

Оцінюючи аргументи позивача стосовно наявності поважних причин, що утруднюють виконання рішення суду, суд зазначає, що мотивація Головного управління зводиться до відсутності коштів на виплату пенсій за рішенням суду, проте у спірному випадку позивач (боржник у виконавчому провадженні) навіть не провів перерахунку пенсії стягувача на виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Після набрання законної сили судовим рішення та відкриття виконавчого провадження боржник Головне управління не здійснило жодних ефективних дій, спрямованих на виконання рішення суду, а навпаки, намагалося затягнути виконання судового рішення та ініціювало подання апеляційної скарги після закінчення строку її подання.

Також при вирішенні цього спору судом встановлено, що позивачем не було надано державному виконавцю документального підтвердження повного виконання судового рішення станом на 07.05.2021; позивач (боржник у виконавчому провадженні) не звертався за наявності підстав із заявою про відстрочення чи розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, зупинення вчинення виконавчих дій тощо. Позивач не скористався наданими законом правами, якщо вважав, що існували об`єктивні труднощі при виконанні рішення суду, як і не здійснив усе можливе для його виконання.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як визначено частинами першою, другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначені норми означають, що позивач повинен довести, яким чином суб`єктом владних повноважень (у даному випадку державним виконавцем) порушено його права під час здійснення заходів примусового характеру. У свою чергу, відповідач має обов`язок довести, що його рішення чи дії прийняті (вчинені) у межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначені чинним законодавством.

Суду не надано достатніх і переконливих доказів наявності поважних причин невиконання позивачем судового рішення, яким його зобов`язано вчинити певні дії. Тому слід дійти висновку, що спірна постанова про накладення штрафу від 07.05.2021 винесена державним виконавцем відповідно до норм чинного законодавства, державний виконавець діяв правомірно, об`єктивно та справедливо. Тож у задоволенні позову про скасування спірної постанови слід відмовити.

За правилами, визначеними статтею 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат у справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 268, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі, 3, місто Тернопіль, 46001, ).

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (вулиця Грушевського, 8, місто Тернопіль, 46021, ідентифікаційний код юридичної особи Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) в ).

Повний текст рішення складено та підписано 02 липня 2021 року.

Суддя Чепенюк О.В.