Справа № 400/2632/20
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2021-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року м. Ужгород№ 400/2632/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Рейті С.І.

при секретарі судового засідання Ватлін Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про визнання рішення протиправним, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 24 червня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 01 липня 2021 року.

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області (далі відповідач, ГУ ДМС в Закарпатській області) про визнання протиправним та скасування Рішення № 1 про заборону в`їзду в Україну від 19.08.2019 року строком на 5 років прийнятого начальником управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС в Закарпатській області відносно громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.07.2020 року матеріали адміністративної справи № 400/2632/20 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДМС в Закарпатській області про визнання рішення протиправним - передано до Закарпатського окружного адміністративного суду для розгляду за предметною підсудністю.

Ухвалою судді Рейті С.І. від 14.09.2020 року дану адміністративну справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позовні вимоги в даній адміністративній справі обгрунтовані тим, що 10.04.2018 року начальником відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС в Закарпатській області Шкиртою А.В. прийнято рішення про примусове повернення з України ОСОБА_2 , яке затверджено першим заступником начальника Головного управління ДМС України в Закарпатській області Бердарем О.М. та роз`яснено відповідачу, про зобов`язання покинути територію України у термін до 20.04.2018 року. З метою здійснення контролю за фактичним виконанням рішення про примусове повернення, працівниками Головного управління 23.04.2018 року встановлено, що відповідно до бази даних підсистеми "Аркан-ДМС", у вказаний термін територію України відповідач не покинув.

Згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2019 року у справі № 308/1569/19 (857/2617/19), суд апеляційної інстанції постановив: затримати громадянина Вірменії ОСОБА_2 , з метою забезпечення його видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні вказаного іноземця (копія рішення додається).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.03.2019 року (справа № 308/1568/19) вирішено примусово видворити громадянина Вірменії ОСОБА_2 / ОСОБА_3 / за межі території України.

19.08.2019 року ГУ ДМС в Закарпатській області прийнято рішення №1 про заборону в`їзду в Україну громадянину Вірменії ОСОБА_2 , строком на 5 років. 30.08.2019 року ОСОБА_2 видворено за межі України.

30.09.2019 року позивач був документований паспортом громадянина Республіки Вірменія серії НОМЕР_1 на ОСОБА_4 (при отриманні паспорту було змінено ім`я з ОСОБА_5 на Левон). Стверджує, що оскільки при видворенні до Республіки Вірменія у позивача не було інформації про заборону в`їзду на територію України, то 07.10.2019 року, через пункт пропуску Платонове, користуючись документами громадянина Вірменії, на законних підставах заїхав на територію України.

28.04.2020 року, в ході реалізації оперативної інформації співробітниками Управління стратегічних розслідувань Національної поліції України Департаменту стратегічних розслідувань у Закарпатській області виявлено громадянина Вірменії ОСОБА_2 . Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.04.2020 року (справа № 473/1340/20) частково задоволено позов управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області про затримання позивача з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України. На виконання вказаного рішення, позивача було затримано та поміщено до Державної установи "Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні" строком на 6 місяців з метою подальшого примусового видворення за межі території України.

Позивач звертає увагу на те, що процедура заборони в`їзду в Україну не є наслідком примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України. Видворення іноземця (особи без громадянства) супроводжується забороною його в`їзду на територію України тільки у випадку, коли орган внутрішніх справ або орган охорони державного кордону прийме про це окреме рішення.

Разом тим спірне рішення, на думку позивача, прийняте без врахування того, що рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 16.11.2018 року (справа № 663/1929/17) було встановлено що з 12.04.1990 року по 01.07.1997 року позивач був зареєстрований та проживав на території Михайлівської сільської ради Скадовського району Херсонської області, а з 1997 року в м. Скадовську Херсонської області, з 2001 по 2010 рік відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби, що підтверджується відповідними довідками та копією домової книги для прописки громадян, а також довідкою про звільнення. Крім того, відповідно до довідки Посольства Республіки Вірменія в Україні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортом громадянина Вірменії не документований.

Так, обставини викладені в рішенні № 1 від 19.08.2019 року про те, що позивач не мав постійного місця проживання в Україні, не звертався до органів ДМС про надання громадянства України не обгрунтовані.

Більше того, на час примусового видворення позивача до Республіки Вірменія станом на 30.08.2019 року, про спірне рішення позивача ніхто не повідомляв і з ним не ознайомлював. Відмітки про заборону в`їзду в Україну, як передбачено вимогами Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, у паспортному документі іноземця (в даному випадку свідоцтві на повернення № НОМЕР_2 виданого Посольством/консульством Республіки Вірменії в Києві 12.08.2019 року зі строком дії до 12.09.2019 року) не має.

Відтак, вважає спірне рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, згідно якого вважає, що пред`явлені позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню виходячи з того, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22.03.2019 року у справі № 308/1568/19, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2019 року, задоволено вимоги про примусове видворення громадянина Вірменії ОСОБА_2 за межі території України. 30.08.2019 року громадянина Вірменії ОСОБА_2 видворено за межі України.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у цій статті, забороняється подальший в`їзд в Україну строком на п`ять років. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення та додається до строку заборони в`їзду в Україну, який особа мала до цього. На підставі викладеного, 19.08.2019 року ГУ ДМС України в Закарпатській області прийнято рішення № 1 про заборону в`їзду на територію України громадянину Республіки Вірменії ОСОБА_2 строком на 5 років.

Ухвалою суду від 09.10.2020 року відмовлено у задоволені заяви адвоката Лукіянчина Петра Павловича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову.

Ухвалою суду від 24.11.2020 року витребувано у Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області належним чином завірену копію рішення від 30.04.2020 року у справі № 473/1340/20 з відміткою про набрання законної сили; у Державної прикордонної служби відомості про ознайомлення ОСОБА_1 із Рішенням № 1 про заборону в`їзду в Україну від 19.08.2019 року строком на 5 років прийнятого начальником управління у справах іноземців та осіб без громадянства Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області у журналі обліку прийнятих рішень про примусове повернення та видворення з України іноземців та осіб без громадянства, а також проставлення відмітки про заборону в`їзду на територію України; в управління Державної міграційної служби України у Херсонській області інформації щодо результатів повторного розгляду ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо встановлення належності до громадянства України на підставі рішення суду.

На виконання ухвали суду про витребування доказів Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області надано належним чином завірену копію рішення від 30.04.2020 року у справі № 473/1340/20 з відміткою про набрання законної сили.

28.12.2020 року до суду надійшов лист Адміністрації Держприкордонслужби згідно якого повідомляє, що не має можливості подати відомості (докази), які витребовує суд, з причин їх відсутності в Державній прикордонній службі України. Зазначає, що заборона в`їзду в Україну згаданому в ухвалі іноземцю ініційована ГУ ДМС відповідно до абзацу третього частини першої статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", тому повноваження щодо оголошення йому рішення у посадових осіб органу охорони державного кордону відсутні.

Ухвалою суду від 21.01.2021 року витребувано у ГУ ДМС в Закарпатській області відомості про ознайомлення ОСОБА_1 із Рішенням № 1 про заборону в`їзду в Україну від 19.08.2019 року строком на 5 років прийнятого начальником управління у справах іноземців та осіб без громадянства Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області у журналі обліку прийнятих рішень про примусове повернення та видворення з України іноземців та осіб без громадянства, а також проставлення відмітки про заборону в`їзду на територію України (або належним чином засвідчену копію такого) та в управління Державної міграційної служби України у Херсонській області рішення про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про встановлення належності до громадянства України (або належним чином засвідчену копію такого).

Управлінням Державної міграційної служби України в Херсонській області направлено до суду лист, згідно якого повідомлено, що на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2015 року УМДС повторно розглянуто заяву від 17.04.2014 року ОСОБА_2 про встановлення належності до громадянства України відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України". За результатами розгляду встановлено, що подані заявником документи підтверджують факти, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України. УДМС 22.01.2016 року було прийнято вмотивоване рішення про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про встановлення належності до громадянства України.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

10.04.2018 року начальником відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС в Закарпатській області Шкиртою А.В. прийнято рішення про примусове повернення з України ОСОБА_2 , яке затверджено першим заступником начальника Головного управління ДМС України в Закарпатській області Бердарем О.М. та роз`яснено відповідачу, про зобов`язання покинути територію України у термін до 20.04.2018 року.

З метою здійснення контролю за фактичним виконанням рішення про примусове повернення, працівниками Головного управління 23.04.2018 року встановлено, що відповідно до бази даних підсистеми "Аркан-ДМС", у вказаний термін територію України ОСОБА_2 не покинув.

Під час перебування на території України до підрозділів ДМС України в Закарпатській області та інших областей України щодо продовження термінів перебування на території України чи заявою про отримання статусу біженця чи додаткового захисту ОСОБА_2 також не звертався.

Відтак, ГУ ДМС України в Закарпатській області звернулося до Ужгородського міськрайонного суду з позовом про затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, а також, з позовом про примусове видворення за межі України громадянина Республіки Вірменії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 13.02.2019 року у справі № 308/1569/19 у задоволенні адміністративного позову ГУ ДМС в Закарпатській області до громадянина Республіки Вірменії ОСОБА_2 про затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні - відмовлено в повному обсязі.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду 14.03.2019 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.02.2019 року у справі № 308/1569/19 - скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ГУ ДМС в Закарпатській області до громадянина Вірменії ОСОБА_2 про затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні - задоволено. Постановлено затримати громадянина Вірменії ОСОБА_2 , з метою забезпечення його видворення за межі території України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22.03.2019 року у справі № 308/1568/19, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2019 року - адміністративний позов задоволено частково, зокрема суд ухвалив примусово видворити громадянина Вірменії ОСОБА_2 за межі території України.

19.08.2019 року начальником управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС в Закарпатській області прийнято рішення № 1 про заборону в`їзду в Україну громадянину Республіки Вірменії MANUKYAN KOYRUN SAMSONI строком на 5 років.

30.08.2019 року громадянина Республіки Вірменії ОСОБА_2 видворено за межі України.

Що стосується доводів позивача стосовно того, що на час примусового видворення позивача до Республіки Вірменія станом на 30.08.2019 року, про спірне рішення позивача ніхто не повідомляв і з ним не ознайомлював. Відмітки про заборону в`їзду в Україну, як передбачено вимогами Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, у паспортному документі іноземця (в даному випадку свідоцтві на повернення № НОМЕР_2 виданого Посольством/консульством Республіки Вірменії в Києві 12.08.2019 року зі строком дії до 12.09.2019 року) не має, суд звертає увагу на наступне.

На виконання ухвали суду від 21.01.2021 року щодо витребування відомостей про ознайомлення позивача із Рішенням № 1 про заборону в`їзду в Україну від 19.08.2019 року строком на 5 років у журналі обліку прийнятих рішень про примусове повернення та видворення з України іноземців та осіб без громадянства, а також проставлення відмітки про заборону в`їзду на територію України ГУ ДМС у Закарпатській області повідомлено наступне.

Додатком 3 Інструкції про примусове повернення і видворення з України іноземців та осіб без громадянства України, затвердженої наказом МВС від 23.04.2012 року № 353/271/150 встановлено форму журналу обліку прийнятих рішень про примусове повернення та видворення з України іноземців та осіб без громадянства.

Відповідно до затвердженої форми журналу, у даній формі відсутнє поле/графа для внесення відомостей (відміток) про ознайомлення іноземців та осіб без громадянства з рішенням щодо заборони в`їзду в Україну, які прийнято відносно них.

Відносно відмітки про заборону в`їзду, що проставляється у паспортному документі іноземця, зазначає, що на підстав положень ст. 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" 10.04.2018 року ГУ ДМС України в Закарпатській області прийнято рішення № 4 про примусове повернення з України позивача та роз`яснено про зобов`язання покинути територію України у термін до 20.04.2018 року.

Відповідно положень пункту 3 розділу II Інструкції про примусове повернення і видворення з України іноземців та осіб без громадянства України встановлено, що якщо рішення про примусове повернення супроводжується забороною в`їзду в Україну, у паспортному документі іноземця проставляється відмітка про заборону в 'їзду.

При цьому, вказаним вище рішенням на іноземця було покладено обов`язок виїхати за межі України у встановлений термін та не приймалося рішення про заборону в`їзду в Україну на три роки, у зв`язку з чим жодні відмітки про заборону в`їзду в Україну і не могли проставлятися.

Також, при ознайомленні з рішенням про примусове повернення до позивача були доведені положення статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" щодо примусового видворення в разі ухилення від виїзду за межі України у визначений термін.

Так, зокрема, положеннями абзацу 3 частини першої статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" встановлено, що іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у цій статті, забороняється подальший в`їзд в Україну строком на п`ять років.
Отже, настання незворотних наслідків положень статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", у разі не виконання рішення про примусове повернення позивачу було відомо ще з 10.04.2018 року.

Прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну стосовно іноземців відповідно до абзацу 3 частини першої статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", приймається виключно на підставі рішення суду про примусове видворення іноземця, яке набрало законної сили.

Слід зазначити, що у зв`язку з відсутністю у громадянина Вірменії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортного документа, що посвідчує особу та дозволяє перетинати державний кордон у встановленому порядку, ГУ ДМС в Закарпатській області надіслано лист до Посольства Вірменії в Україні про виготовлення свідоцтва на повернення позивача, яке в подальшому, було отримано працівниками ГУ ДМС, що здійснювали супровід позивача в м. Києві безпосередньо в день виконання рішення про примусове видворення, що унеможливлювало проставлення відмітки з текстом "Заборонено в`їзду в Україну терміном на 5 років".

Разом з цим, повідомлено, що 30.08.2019 року ГУ ДМС в Закарпатській області на офіційному веб-сайті Державної міграційної служби України в день примусового видворення з України позивача, опубліковано інформаційне повідомлення про його примусове видворення, зокрема і зазначено про прийняте стосовного останнього рішення про заборону в`їзду в Україну терміном на 5 років (https://dmsu.gov.ua/news/region/5385.html), а також дану інформацію розміщено і на інших веб ресурсах, зокрема, на офіційній сторінці ГУ ДМС в Закарпатській області у соціальній мережі "Facebook" та на веб сайті Мукачево нет (http://www.mukachevo.net/ua/news/view/626458).

Разом з тим, вважаючи спірне рішення протиправним, позивач зазначає, що постійно проживає з 1989 року на території України, мав паспорт громадянина Республіки СССР, однак втратив, та відповідно до ст. 3 Закону України "Про громадянство України" є громадянином України. Стверджує, що будь-яких дій щодо порушення законодавства України не вчиняв, всі рішення прийняті, щодо нього про накладення стягнень за ст. 203 КУпАП скасовані в судовому порядку та відповідачем не надано доказів того, що позивач є громадянином республіки Вірменії.

В контексті наведеного, судом досліджено Висновок перевірки за заявою ОСОБА_2 щодо встановлення належності до громадянства України, затверджений начальником УДМС України в Херсонській області 22.01.2016 року та встановлено що 17.04.2014 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Октемберян, Вірменія звернувся до Скадовського PC УДМС України в Херсонській області із заявою про встановлення належності до громадянства України відповідно до п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України". До заяви ОСОБА_2 додав копію свідоцтва про народження з перекладом на українську мову в якому ім`я заявника вказане " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", довідку про звільнення серії ЛЬВ № 03794, копію будинкової книги зі штампом реєстрації з 12.04.1990 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 , копію будинкової книги про реєстрацію з 01.08.1997 року за адресою: АДРЕСА_2 , копію військового квитка, довідку з Посольства Республіки Вірменія в Україні від 30.12.2010 року за № К-491 про відсутність громадянства Вірменії, довідку з Михайлівської сільської ради Скадовського району Херсонської області від 27.05.2014 року № 22 щодо реєстрації заявника за адресою: АДРЕСА_1 у період з 12.04.1990 року по 01.07.1997 року. В усіх документах ім`я заявника вказане " ІНФОРМАЦІЯ_3 ".

17.04.2014 року матеріали ОСОБА_2 надійшли на розгляд до Управління ДМС України в Херсонській області. Справа була перевірена і прийнята в провадження. Під час розгляду заяви було встановлено, що тривалий час ОСОБА_2 проживає в М. Ужгород Закарпатської області. В зв`язку із чим 30.05.2014 року за № 1/2-7665 було направлено запит до ГУ ДМС України в Закарпатській області стосовно перевірки заявника за наявними обліками, а саме: реєстрації/зняття з реєстраційного обліку, набуття громадянства України, документування паспортом громадянина України. Крім того до Михайлівської сільської ради Скадовського району Херсонської області направлено запит щодо підтвердження або спростування видачі 27.05.2014 року довідки про реєстрацію заявника на території України станом на 24.08.1991 року, а також надання завіреної належним чином копії будинкової книги. До Скадовського районного військового комісаріату Херсонської області також було направлено запит щодо перебування на обліку заявника у період з 12.04.1990 року по 01.07.1997 року.

Згідно відповіді ГУ ДМС в Закарпатській області, ОСОБА_2 є громадянином Вірменії і має в наявності паспорт громадянина Вірменії серії НОМЕР_3 від 13.06.2011 року. Крім того, 06.06.2014 року працівниками апарату ГУ ДМС в Закарпатській області на громадянина Вірменії ОСОБА_2 оформлено адміністративний протокол за частиною 1 статті 203 КУпАП України за порушення правил перебування іноземних громадян в Україні. До матеріалів перевірки було долучено відповідь з Посольства Республіки Вірменія в Україні в м. Києві від 13.12.2013 року за № D-2302/1308 стосовно належності ОСОБА_2 до громадянства Вірменії ї наявності у нього паспорта громадянина Вірменії серії НОМЕР_3 оформленого 13.06.2011 року терміном дії до 13.06.2021 року.

Згідно відповіді військового комісаріату ОСОБА_2 перебував на обліку у період з 09.07.1993 року по 17.10.2004 року. При цьому, згідно штампів у військовому квитку, заявник перебував на обліку в Октемберянського РВК Вірменії у період з 30.10.1984 року по 15.06.1993 року. Відповідь з Михайлівської сільської ради Скадовського району Херсонської області щодо підтвердження видачі довідки про факт реєстрації на території України, копія будинкової книги отримана не була.

30.05.2014 року ОСОБА_2 пояснив, що в нього відсутній паспортний документ, а саме: паспорт громадянина колишнього СРСР зразку 1974 року був долучений до кримінальної справи і при звільненні повернутий йому не був. Із документів, що посвідчують особу, в нього залишився лише військовий квиток, який був отриманий ним 15.06.1993 року в Октемберянському РВК Вірменії.

Таким чином, при зверненні до міграційної служби ОСОБА_2 приховав факт своєї належності до громадянства Вірменії і наявності у нього паспорта громадянина Вірменії. В зв`язку із зазначеним та відповідно до пункту 94 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства, затвердженого Указом Президента України 27.03.2001 року № 215, ОСОБА_2 було відмовлено в задоволенні заяви з встановлення належності до громадянства України, про що направлено повідомлення до Скадовського PC УДМС області 10.07.2014 року за № 1/2- 10078 для письмового повідомлення заявника.

Також, 29.08.2014 року за № 1/2 - 12895 для перевірки належності заявника до громадянства Вірменії, підтвердження або спростування видачі йому довідки від 05.08.2014 року за № К-562 про відсутність іноземного громадянства до Посольства Республіки Вірменії в м. Києві направлено відповідний запит. Згідно відповіді з Посольства від 10.09.2014 року № D-2302/698 було підтверджено видачу 13.06.2011 року ОСОБА_6 паспорта громадянина Вірменії серії НОМЕР_3 і вказано, що паспорт громадянина Вірменії ОСОБА_2 не видавався.

Крім того, за інформацією від 20.05.2015 року № 37/6926 Дніпровського РВ у м. Херсоні УМВС України в Херсонській області ОСОБА_6 , 17.10.1964 у період часу з 01.01.2015 року по 07.05.2015 року тричі перетинав державний кордон по паспорту громадянина Вірменії (Серії НОМЕР_3 ).

Не погоджуючись з рішенням УДМС України в Херсонській області Манукян К.С. звернувся із позовною заявою до Херсонського окружного адміністративного суду про визнання неправомірним та скасування рішення УДМС України в Херсонській області щодо відмови в задоволенні заяви з встановлення належності до громадянства України.

09.12.2014 року рішенням Херсонського окружного адміністративного суду УДМС області було зобов`язано задовольнити заяву ОСОБА_6 щодо встановлення належності до громадянства України. Не погоджуючись з рішенням суду УДМС України в Херсонській області було подано апеляційну скаргу на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 09.12.2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_6

23.06.2015 року рішенням Одеського апеляційного адміністративного суду постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 09.12.2014 року скасовано, зобов`язано УДМС України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_6 щодо встановлення належності до громадянства України.

В зв`язку з чим, 27.10.2015 року ОСОБА_2 звернувся до УДМС України в Херсонській області із заявою щодо повторного розгляду заяви з встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про громадянство України". До заяви долучив рішення Одеського апеляційного Адміністративного суду від 23.06.2015 року.

Заяву від ОСОБА_2 було прийнято та відповідно до Доручення ДМС України від 13.01.2015 року за № Д/5/3-15 06.11.2015 року за № 1/2 - 21761 справу щодо встановлення належності до громадянства України направлено до Департаменту у справах громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України ДМС України направлено на перевірку та погодження.

11.01.2016 року справу було повернуто без погодження з рекомендацією прийняти відповідне рішення.

В зв`язку з тим, що установчих даних заявника згідно наданих документів містяться розбіжності в написанні імені: в перекладі свідоцтва про народження " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", в заяві, військовому квитку, довідках з сільської ради, довідці з Посольства Республіки Вірменія, довідці про звільнення зазначено " ОСОБА_5 ". При цьому дата народження і місце народження співпадає, а також має факт наявності у заявника паспорта громадянина Республіки Вірменія за яким він перетинав державний кордон.

Крім того згідно пунктів 55, 58 Тимчасової інструкції про порядок документування і прописки/реєстрації громадян України, затвердженого наказом МВС України від 03.02.1992 року № 66 дск (припинив дію наказів МВС СРСР від 15.05.1975 року № 0320, від 02.07.1979 року № 0474, від 22.11.1989 року № 290, вказівки МВС СРСР від 18.02.1991 року № 1/705, якими регламентувались правила прописки на території колишнього СРСР), прописка військовозобов`язаних здійснювалась лише при наявності в картках прописки, будинкових книгах, військово-облікових документах відміток військових комісаріатів про взяття на військовий облік.
Згідно штампу у військовому квитку серії НОМЕР_4 виданому ОСОБА_2 15.06.1993 року заявник станом на 30.10.1984 року по 15.06.1993 року перебував на обліку у військовому комісаріаті Октемберянського РВК Вірменії, на території України знаходився на обліку з 09.07.1993 року. Цей факт свідчить про те, що на момент проголошення незалежності України станом на 24.08.1991 року та на момент вступу в дію Закону України "Про громадянство України" станом на 13.11.1991 року ОСОБА_6 перебував та був зареєстрований на території Вірменії. Таким чином у заявника в наявності значні розбіжності в наданих документах, не підтверджено факт постійного проживання на території Михайлівської сільської ради Скадовського району Херсонської області на момент проголошення незалежності України станом на 24.08.1991 року та на момент вступу в дію Закону України "Про громадянство України" станом на 13.11.1991 року, в наявності паспорт громадянина Вірменії по якому він перетинає державний кордон.
На підставі викладеного, встановлено, що надані ОСОБА_2 документи не підтверджують наявність фактів з якими Закон пов`язує належність до громадянства України, відсутні підстави для встановлення належності до громадянства України відповідно до статті 3 Закону України "Про громадянство України".

Відтак, відповідно до вимог пункту 90 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.06.2006 року № 215 рекомендовано відмовити ОСОБА_6 в задоволенні заяви щодо встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про громадянство України".

Так, 22.01.2016 року УДМС було прийнято рішення про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про встановлення належності до громадянства України.

Вирішуючи питання з приводу спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Статтею 18 Загальної декларації прав людини передбачено, що кожна людина має право вільно пересуватися і обирати собі місце проживання у межах кожної держави.

Протоколом № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Частиною 1 статті 26 Конституції України встановлено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до частини 1 статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Статтею 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини.

Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Частиною 1 статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Позов про примусове видворення не подається стосовно іноземців та осіб без громадянства, підстави для примусового видворення яких виявлені в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон під час їх виїзду з України.

Іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у цій статті, забороняється подальший в`їзд в Україну строком на п`ять років. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення та додається до строку заборони в`їзду в Україну, який особа мала до цього.

Порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства (далі - особи), перебування яких на території України не дозволяється визначає Інструкція про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.12.2013 року №1235 (далі по тексту - Інструкція).

Пунктами 4-6 Інструкції передбачено, що рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС та її територіальними органами за ініціативою: Рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС та її територіальними органами за ініціативою: а) підрозділів Робочого апарату Укрбюро Інтерполу - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам у процесі співробітництва з правоохоронними органами інших держав та міжнародних правоохоронних організацій; б) підрозділів кримінальної поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час здійснення оперативно-розшукової діяльності; в) органів досудового розслідування поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час здійснення кримінального провадження; г) підрозділів патрульної поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час провадження в справах про адміністративні правопорушення, підготовки або здійснення заходів із забезпечення громадського порядку; ґ) органів охорони здоров`я - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; д) за власною ініціативою або за поданням державного, приватного виконавця у разі якщо під час попереднього перебування на території України особа не виконала рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або має інші невиконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну.

Після отримання даних, які обґрунтовують необхідність заборони в`їзду в Україну особі, органи та підрозділи, визначені у пункті 4 цієї Інструкції, надсилають до ДМС або її територіальних органів обґрунтоване звернення (довідку, рапорт), в якому зазначають такі відомості про особу: а) громадянство (підданство); б) прізвище, ім`я (імена) та по батькові (за наявності) особи в називному відмінку (для громадян Російської Федерації та Республіки Білорусь - російською мовою з дублюванням латиницею, для інших іноземців та осіб без громадянства - латиницею); в) дата народження (день, місяць, рік); г) стать; ґ) місце проживання; д) серія та номер паспортного документа, коли і ким виданий; е) відомості, які згідно з абзацами другим, третім та сьомим частини першої статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" дають підстави для прийняття рішення про заборону особі в`їзду в Україну; є) запропонований строк заборони в`їзду та відомості, які обґрунтовують його тривалість (обставини і характер вчинення іноземцем або особою без громадянства суспільно небезпечного діяння; результати перевірки особи за обліками МВС України, обліками правоохоронних органів іноземних держав та міжнародних правоохоронних організацій; наявність в особи не виконаних майнових зобов`язань перед юридичними або фізичними особами в Україні).

Рішення про заборону в`їзду в Україну особі приймається на підставі обґрунтованого звернення (довідки, рапорту), зазначеного у пункті 5 цієї Інструкції, шляхом винесення рішення про заборону в`їзду в Україну, за формою, наведеною у додатку до цієї Інструкції.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що рішення про заборону в`їзду в Україну приймається на підставі обґрунтованого звернення та після отримання даних, які обґрунтовують необхідність такої заборони.

Судом встановлено, що оскаржене рішення прийнято на підставі того, що позивачем не виконано у встановлений строк рішення ГУ ДМС у Закарпатській області від 10.04.2018 року про його примусове повернення та зважаючи на незаконне перебування на території України, відсутність документу, що посвідчує його особу, який дає право на виїзд з України та з урахуванням того, що перебування останнього на території України може суперечити інтересам охорони громадського порядку, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

Враховуючи доведеність незаконного перетинання позивачем державного кордону України та не виконання в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, у відповідності до абз. 3 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідачем правомірно винесено рішення про заборону в`їзду позивачу на територію України терміном на п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1-2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Згідно норм ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому щодо решти доводів сторін слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001 року).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 09.12.1994 року), відповідно, враховуючи, що мотивація та докази, наведені представником відповідача дають адміністративному суду підстави для постановлення висновків, які спростовують правову позицію представника позивача, а останнім не доведено суду обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відтак, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 9, 77, 90, 242-246, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грибоєдова, 12 код 37809328) про визнання рішення протиправним - відмовити.

2. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення, а в разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяС.І. Рейті