Справа № 640/24932/20
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Бреннер Інтеркон"
до про Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,
Товариство з обмеженою відповідальністю "Бреннер Інтеркон" (далі - ТОВ "Бреннер Інтеркон") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд:
- визнати протиправними та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у м. Києві за № 111546 від 24.06.2020 та за № 139079 від 04.08.2020, яким вирішено про відповідність Товариства з обмеженою відповідальністю "Бреннер Інтеркон" критеріям ризиковості платника податків;
- зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві виключити Товариство з обмеженою відповідальністю "Бреннер Інтеркон" з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку;
- визнати протиправними та скасувати рішення комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 07.10.2020 № 2012984/42182999, № 2012985/42182999, № 2012986/42182999, № 2012987/42182999, № 2012988/42182999, № 2012990/42182999, № 2012991/42182999;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подані Товариством з обмеженою відповідальністю "Бреннер Інтеркон": податкову накладну № 12 від 02.06.2020 датою її подання - 24.06.2020; розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 1 від 16.07.2020 до податкової накладної № 9 від 26.09.2019 датою його подання - 23.07.2020; податкову накладну № 5 від 07.07.2020 датою її подання - 27.07.2020; податкову накладну № 6 від 08.07.2020 датою її подання - 27.07.2020; податкову накладну № 7 від 10.07.2020 датою її подання - 27.07.2020; податкову накладну № 8 від 30.07.2020 датою її подання - 19.08.2020; податкову накладну № 9 від 19.08.2020 датою її подання - 11.09.2020; податкову накладну № 10 від 07.09.2020 датою її подання - 25.09.2020.
06.11.2020 до суду від представника позивача Москаленко О.В. надійшли заяви про вирішення питання про відшкодування судових витрат після ухвалення рішення.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.05.2021 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бреннер Інтеркон" задоволено:

визнано протиправним та скасовано рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у м. Києві № 111546 від 24.06.2020 та № 139079 від 04.08.2020;

зобов`язано Головне управління ДПС у м. Києві виключити Товариство з обмеженою відповідальністю "Бреннер Інтеркон" з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку;

визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у м. Києві про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 07.10.2020 № 2012984/42182999;

зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 02.06.2020 № 12, складену Товариством з обмеженою відповідальністю "Бреннер Інтеркон", днем її подання - 24.06.2020;

визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у м. Києві про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 07.10.2020 № 2012985/42182999;

зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування від 16.07.2020 № 1 до податкової накладної від 26.09.2019 № 9, складену Товариством з обмеженою відповідальністю "Бреннер Інтеркон", днем її подання - 23.07.2020;

визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у м. Києві про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 07.10.2020 № 2012986/42182999;

зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 08.07.2020 № 6, складену Товариством з обмеженою відповідальністю "Бреннер Інтеркон", днем її подання - 27.07.2020;

визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у м. Києві про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 07.10.2020 № 2012987/42182999;

зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 07.07.2020 № 5, складену Товариством з обмеженою відповідальністю "Бреннер Інтеркон", днем її подання - 27.07.2020;

визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у м. Києві про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 07.10.2020 № 2012988/42182999;

зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 10.07.2020 № 7, складену Товариством з обмеженою відповідальністю "Бреннер Інтеркон", днем її подання - 27.07.2020;

визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у м. Києві про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 07.10.2020 № 2012989/42182999;

зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 30.07.2020 № 8, складену Товариством з обмеженою відповідальністю "Бреннер Інтеркон", днем її подання - 19.08.2020;

визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у м. Києві про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 07.10.2020 № 2012990/42182999;

зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 19.08.2020 № 9, складену Товариством з обмеженою відповідальністю "Бреннер Інтеркон", днем її подання - 11.09.2020;

визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у м. Києві про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 07.10.2020 № 2012991/42182999;

зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 07.09.2020 № 10, складену Товариством з обмеженою відповідальністю "Бреннер Інтеркон", днем її подання - 25.09.2020;

стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бреннер Інтеркон" 18918,00 грн сплаченого судового збору.

07.06.2021 до суду від представника позивача Москаленко О.В. надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у якій остання просить суд:

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15775,00 грн;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15775,00 грн.

В обґрунтування поданої заяви представник позивача зазначила, що витрати позивача на професійну правову (правничу) допомогу складають 31550,00 грн та є обґрунтованими й співмірними зі складністю справи і обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, а також підтверджені належними доказами.

Частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З відмітки на конверті вбачається, що заява про ухвалення додаткового рішення скерована до суду 03.06.2021, тобто, з дотриманням строку, встановленого частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вивчивши заяву про ухвалення додаткового рішення у справі та додані до неї документи, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно зі статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу наведених норм вбачається, що питання розподілу судових витрат пов`язане з суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України 05.07.2012 № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закону № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 Закону № 5076-VI визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Таким чином, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 30 Закону №5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16.

На підтвердження понесення судових витрат на професійну правничу допомогу представником позивача додано до матеріалів справи: договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 21.09.2020 № 2109; платіжне доручення від 22.09.2020 № 202; заключну виписку за період з 22.09.2020 по 22.09.2020; платіжне доручення від 07.10.2020 № 207; заключну виписку за період з 07.10.2020 по 07.10.2020; акт виконаних робіт (про надані послуги) від 20.10.2020; платіжне доручення від 02.06.2021 № 357; заключну виписку за період з 02.06.2021 по 02.06.2021; акт виконаних робіт (про надані послуги) від 03.06.2021.

За умовами договору від 21.09.2020, укладеного між Адвокатським об`єднанням "Арте Легал" в особі голови керуючого партнера Коваленко А.В. (Виконавець) та ТОВ "Бреннер Інтеркон" (Замовник), Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання по наданню юридичних послуг (правової допомоги), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надання юридичних послуг (правової допомоги) та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Під юридичними послугами (правовою допомогою), які надаються за цим договором, Сторони розуміють складання та направлення (подання) безпосередньо Виконавцем до адміністративного суду позовної заяви до Державної податкової служби та до Головного управління ДПС у м. Києві про:

- визнання протиправними та скасування рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у м. Києві за № 111546 від 24.06.2020 та за № 139079 від 04.08.2020, яким вирішено про відповідність Товариства з обмеженою відповідальністю "Бреннер Інтеркон" критеріям ризиковості платника податків;

- визнання протиправними та скасування рішень комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації;

- зобов`язання Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подані Товариством з обмеженою відповідальністю "Бреннер Інтеркон": податкову накладну № 12 від 02.06.2020; розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 1 від 16.07.2020 до податкової накладної № 9 від 26.09.2019; податкову накладну № 5 від 07.07.2020; податкову накладну № 6 від 08.07.2020; податкову накладну № 7 від 10.07.2020; податкову накладну № 8 від 30.07.2020; податкову накладну № 9 від 19.08.2020; податкову накладну № 10 від 07.09.2020.

Пунктом 7.2 вказаного договору передбачено, що вартість послуг складається з фіксованих сум за надані послуги (в т.ч. за участь у судовому засіданні) за цим договором та гонорару, який визначається процентним відношенням за бажаний результат, що полягає у отриманні позитивного результату (задоволення позовних вимог), а саме:

7.2.1. За надання послуг, Замовник сплачує на користь Виконавця фіксовану суму у розмірі 15000,00 грн на розрахунковий (картковий) рахунок Виконавця у безготівковій формі протягом 3 робочих днів з моменту підписання цього договору.

7.2.2 За участь в одному судовому засіданні та написання відповіді на відзив Замовника та написання відповіді на відзив Замовника сплачує на користь Виконавця кошти в розмірі 2500,00 грн на розрахунковий (картковий) рахунок Виконавця у безготівковій формі протягом 3 робочих днів з дати проведення судового засідання окружним адміністративним судом.

7.2.3. При отриманні позитивного результату, що полягає у винесенні окружним адміністративним судом рішення про задоволення позовних вимог (або їх частковому задоволенні) по судовій справі, Замовник сплачує на користь Виконавця гонорар у розмірі 15 відсотків від загальної суми податку на додану вартість, яка зазначена в податкових накладних № 12 від 02.06.2020, № 5 від 07.07.2020, № 6 від 08.07.2020, № 7 від 10.07.2020, № 8 від 30.07.2020 та № 9 від 19.08.2020 та в розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 1 від 16.07.2020 до податкової накладної № 9 від 26.09.2019.

У акті виконаних робіт (про надані послуги) від 20.10.2020 Сторони засвідчили, що Виконавцем у повному обсязі та у відповідності до умов договору № 2109 від 21.09.2020, а Замовником повністю прийнято юридичні послуги (правничу допомогу) на суму 15000,00 грн: підготовлено та направлено до Окружного адміністративного суду міста Києва позовну заяву до Державної податкової служби та до Головного управління ДПС у м. Києві про:

- визнання протиправними та скасування рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у м. Києві за № 111546 від 24.06.2020 та за № 139079 від 04.08.2020, яким вирішено про відповідність Товариства з обмеженою відповідальністю "Бреннер Інтеркон" критеріям ризиковості платника податків;

- визнання протиправними та скасування рішень комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації;

- зобов`язання Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подані Товариством з обмеженою відповідальністю "Бреннер Інтеркон": податкову накладну № 12 від 02.06.2020; розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 1 від 16.07.2020 до податкової накладної № 9 від 26.09.2019; податкову накладну № 5 від 07.07.2020; податкову накладну № 6 від 08.07.2020; податкову накладну № 7 від 10.07.2020; податкову накладну № 8 від 30.07.2020; податкову накладну № 9 від 19.08.2020; податкову накладну № 10 від 07.09.2020.

Поряд з цим, зміст акта виконаних робіт (про надані послуги) від 20.10.2020 не містить кількість витраченого часу, що не дає можливості встановити співмірність сплаченої позивачем суми у розмірі 15000,00 грн за підготовку на направлення позовної заяви до суду у справі, яку, зокрема, судом визначено як справу незначної складності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн не підтверджені належними доказами, що унеможливлює здійснення оцінки співмірності наданих послуг зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), відтак, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні стягнення витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача.

Також, суд не вбачає підстав для стягнення на користь позивача "гонорару успіху", розмір якого визначено у пункті 7.2.3 договору від 21.09.2020, з огляду на наступне.

За правилами статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Таким чином, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Наведений правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

В контексті викладеного, суд зазначає, що у межах вирішення спору про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування є нерозумним визначення "гонорару успіху" адвоката виходячи з відсотка від загальної суми податку на додану вартість, зазначеної у податкових накладних та розрахунку коригування.

Суд акцентує увагу на тому, що даний спір є спором немайнового характеру, відповідно визначений сторонами відсоток з суми податку на додану вартість неспівмірний з ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що сума витрат на адвокатські послуги, передбачена договором в розмірі 16550,00 грн, виходить за розумні межі визначення розміру гонорару.

Зважаючи на викладене у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви представника позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 139, 143, 241-246, 250, 252, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Бреннер Інтеркон" (01033, м. Київ, вул. Шота Руставелі, 33-Б, прим. 27) у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.П. Катющенко