Справа № 360/2275/21
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2021-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

24 червня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2275/21

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Борзаниці С.В.

за участю секретаря судового засідання Печегіної Є.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі також позивач) до Рубіжанської міської ради Луганської області (далі також відповідач), відповідно до якої просить:

- визнати противоправним та скасувати рішення Рубіжанської міської ради Луганської області від 24.02.2021 № 6/312 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 »;

- зобов`язати Рубіжанську міську раду Луганської області повторно розглянути на найближчому пленарному засіданні заяву ОСОБА_1 від 31.07.2020 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,009 га, яка розташована в АДРЕСА_1 та буде використовуватись для відведення у приватну власність для будівництва індивідуального гаражу, код В.02.05.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Рубіжанської міської ради Луганської області із заявою № б/н від 31.07.2020 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою про відведення земельної ділянки площею 0,009 га із земель комунальної власності (категорія земель: землі житлової та громадської забудови), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та буде використовуватись для відведення у приватну власність для будівництва індивідуального гаражу, код В.02.05 з додатками, а саме: копією паспорту, копією ідентифікаційного коду та графічними матеріалами з бажаним місцем розташування земельної ділянки.

У березні 2021 року позивач отримав копію рішення Рубіжанської міської ради Луганської області від 24.02.2021 № 6/312, в якому зазначено: «Відмовити в наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки попередньою площею 0,0090 га із земель комунальної власності (категорія земель: землі житлової та громадської забудови) з метою передачі у власність, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва індивідуального гаражу, у зв`язку з невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів».

З посиланням на положення статті 19 Конституції України, статей 116, 118, 121, 122 Земельного кодексу України, позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскаржуване рішення та просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач заперечував проти задоволення вимог, про що подав відзив на позовну заяву (арк. спр. 83-91), в якому зазначено таке.

Підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності визначені статтею 116 Земельного кодексу України (далі -ЗК України).

Зокрема частинами першою, другою та третьою статті 116 ЗК встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частиною першою статті 118 ЗК України передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідно до частини шостої статті 118 громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб)...

Положеннями частини сьомої статті 118 ЗК України встановлено, що ... Підставою відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною першою статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Бажане місце розташування гаражу згідно заяви ОСОБА_1 не відповідає містобудівній документації м. Рубіжне, тому на підставі частини сьомої статті 118 ЗК України й було прийняте оскаржуване рішення міської ради з огляду на наступне.

Згідно розпорядження міського голови від 29.10.2020 № 165 заява позивача щодо надання йому земельної ділянки мала бути розглянута під номером 57 під час засідання 118 чергової сесії міської ради сьомого скликання.

До вказаного проекту рішення було додано службові записки начальниці відділу архітектури та містобудування ОСОБА_2 від 04.09.2020 № 560, а також головного спеціаліста юридичного відділу міської ради ОСОБА_3 від 07.09.2020 № 273, в яких вони повідомляли, що згідно п. 10.8.3. ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» у житлових районах із новою багатоповерховою забудовою пріоритетним типом гаражів для постійного зберігання індивідуальних легкових автомобілів слід передбачати окремо розташовані багатоповерхові надземні, підземні та комбіновані надземно-підземні, вбудовані-прибудовані, в тому числі і механізовані (автоматизовані) гаражі. Допускається влаштування гаражів, вбудованих в перші, цокольні й підвальні поверхи багатоповерхових житлових будинків, а також відкритих автостоянок із наступним їх переплануванням у гаражі.

Розміщення боксових гаражів на території житлових кварталів, мікрорайонів багатоквартирної забудови не допускається.

Вказане питання мало бути розглянуто під час засідання чергової 118 сесії, оскільки воно було включено до переліку питань згідно розпорядження міського голови № 165 від 29.10.2020.

Згідно порядку денного засідання чергової 118 сесії Рубіжанської міської ради Луганської області на першому пленарному засіданні питання щодо затвердження вказаного проекту рішення не приймалося. За таких обставин, вказане питання мало бути розглянуто на наступному пленарному засіданні 11.11.2020. Проте друге пленарне засідання чергової 118 сесії міської ради 11.11.2020 не відбулося через відсутність кворуму. Вказане пленарне засідання було перенесено на 18.11.2020, проте на цей час вже були оголошені результати виборів міської ради восьмого скликання.

Відсутність депутатів на засіданні постійних комісій, а також на засіданні сесії міської ради свідчить про невиконання депутатами міської ради сьомого скликання своїх обов`язків, передбачених пунктом 2 частини першої статті 18 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад», а саме: депутат місцевої ради зобов`язаний: брати участь у роботі ради, постійних комісій та інших її органів, до складу яких він входить, всебічно сприяти виконанню їх рішень.

Міська рада восьмого скликання розглянула вказане питання і прийняли рішення № 6/312 від 24.02.2021, що було обумовлено невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актах.

Так, рішенням Рубіжанської міської ради від 30.04.2015 № 50/4 було затверджено містобудівну документацію «План зонування території міста Рубіжне» (далі- План зонування), яке є чинним станом на сьогоднішній день.

Згідно пояснювальної записки до Плану зонування (Вступу до Плану зонування) вказаний план виконаний згідно з Настановою про склад та зміст плану зонування території (Зонінг) ДСТУ-НББ 1.1-12:2011.

Так, згідно п. 4.7 ДСТУ-НББ 1.1-12:2011, на підставі яких було розроблено План зонування у м. Рубіжному, зазначено, що основним документом Зонінгу є схема зонування, яка розробляється в цифровій формі у місцевій системі координат, прив`язаній до державної системи координат, що дозволяє формувати її електронне зображення або отримувати її аналоговий документ на паперових носіях необхідного масштабу.

На схемі зонування територія населеного пункту поділяється на територіальні зони, для кожної з яких встановлюється містобудівний регламент.

На схемі зонування відображаються:

- межі та кодові позначення встановлених Зонінгом територіальних зон (включно з підзонами у їх складі);

- межі затверджених у встановленому порядку територій об`єктів культурної спадщини (за наявності)...

Містобудівними регламентами, встановленими для кожної територіальної зони (підзони), визначаються:

- види дозволеного (переважні та супутні) використання земельних ділянок;

- граничні параметри дозволеного будівництва...

Сукупність, видів використання та граничних параметрів переважного будівництва, реконструкції об`єктів будівництва у складі містобудівного регламенту є єдиними для усіх об`єктів в межах відповідної зони, якщо інше не обумовлене у складі регламенту.

Для кожної земельної ділянки дозволеним є таке використання, яке відповідає містобудівному регламенту відповідної зони.

Невідповідність наміру забудови встановленому виду дозволеного використання земельних ділянок і об`єктів, зазначеним у містобудівному регламенті, означає, що його застосування, у відповідній територіальній зоні не допускається.

Бажане місце розташування гаражу Позивача знаходиться у житловій зоні. Житлова зона в свою чергу поділяються на -зони садибної забудови Ж-1,

- зони блокованої малоповерхової забудови Ж-2,

- зони змішаної житлової забудови середньої поверховості та громадської забудови Ж-3,

- зони змішаної багатоповерхової житлової та громадської забудови Ж-4.

На викопіюванні з плану зонування помічено, що бажане місце розташування гаражу ОСОБА_1 знаходиться в межах територіальної зони № 2, підзоні Ж-4.

Так, згідно Плану зонування зона змішаної багатоповерхової житлової та громадської забудови Ж-4 призначається для розташування багатоповерхових житлових будинків поверховістю вище ніж 5 поверхів, супутніх об`єктів повсякденного обслуговування населення, комунальних об`єктів, окремих об`єктів загальноміського значення.

У Плані зонування після розкриття поняття кожної житлової зони міститься інформація щодо дозволених видів забудови, які супутні переважним видам:

- окремо розташовані та вбудовано-прибудовані індивідуальні гаражі на 1-2 автомобілів (про які зазначає Позивач);

- окремо розташовані та вбудовано-прибудовані господарські будівлі;

- вбудовані, підземні гаражі та відкриті стоянки тощо.

Проте перелічені дозволені види забудови, які супутні переважним видам, не відносяться виключно до підзони Ж4, а є загальними для всіх підзон житлової зони, з урахуванням містобудівних регламентів, які містяться у таблиці 2.

Згідно таблиці 2 «Перелік територіальних зон та містобудівні регламенти використання земельних ділянок» Плану зонування, у територіальній зоні 2 за індексом (підзоні) Ж-4 розміщується житлова багатоповерхова забудова і у ній супутні та допустимі види використання території зони - відсутні. І саме у цьому місці і знаходиться бажане місце розташування гаражу ОСОБА_1 , де не передбачено супутніх та допустимих забудов.

Дана обставина зумовлена також і положеннями п. 10.8.3. ДБН Б.2.2- 12:2019 «Планування і забудова територій» у житлових районах із новою багатоповерховою забудовою пріоритетним типом гаражів для постійного зберігання індивідуальних легкових автомобілів слід передбачати окремо розташовані багатоповерхові надземні, підземні та комбіновані надземнопідземні, вбудовані-прибудовані, в тому числі і механізовані (автоматизовані) гаражі. Допускається влаштування гаражів, вбудованих в перші, цокольні й підвальні поверхи багатоповерхових житлових будинків, а також відкритих автостоянок із наступним їх переплануванням у гаражі.

Розміщення боксових гаражів на території житлових кварталів, мікрорайонів багатоквартирної забудови не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про державні будівельні норми» - застосування будівельних норм або їх окремих положень є обов`язковим для всіх суб`єктів містобудування.

З урахуванням викладеного, твердження позивача про те, у зоні Ж4 дозволено розташовувати окремо розташовані та вбудовано - прибудовані індивідуальні гаражі на 1-2 автомобілів є невірними, оскільки розміщення там гаражів не передбачено містобудівними регламентами, які містяться у таблиці 2 Плану зонування.

Просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

07.06.2021 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій наполягав на задоволенні позову (арк. спр. 119-121).

16.06.2021 від Рубіжанської міської ради надійшли заперечення, в яких у задоволенні позовних вимог просить відмовити (арк. спр. 157-160).

Сторони у судове засідання не прибули, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач та відповідач надіслали заяви про розгляд за їх відсутності (арк. спр. 77, 153, 154, 177).

По справі вчинені такі процесуальні дії.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 05.05.2021 відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати в порядку загального позовного провадження (арк. спр. 20-21).

18.05.2021 за клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено, підготовче засідання призначено на 03.06.2021 (арк. спр. 74).

03.06.2021 у зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено, підготовче засідання призначено на 15.06.2021 (арк. спр. 80).

Ухвалою від 15.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено адміністративну справу до судового розгляду по суті (арк. спр. 152).

Ухвалою від 24.06.2021 заява Рубіжанської міської ради Луганської області про виклик свідка залишена без розгляду (арк. спр. 178-179).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд встановив таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) 31.07.2020 звернувся до Рубіжанської міської ради Луганської області із заявою про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,009 га, із земель комунальної власності (категорії земель: землі житлової та громадської забудови), яка розташована в АДРЕСА_1 та буде використовуватися для відведення у приватному власність для будівництва індивідуального гаражу, код В.02.05, додавши до неї копію паспорту, копію ідентифікаційного го коду та графічні матеріали (арк. спр. 8, 9, 10, 11-12, 69-72).

Згідно з службовою запискою головного спеціаліста відділу Управління землеустрою, архітектури та містобудування Рубіжанської міської ради від 18.01.2021 № 26, складеною на ім`я голови постійної комісії з питань житлово-комунального господарства, комунальної власності, містобудування та земельних відносин Рубіжанської міської ради Луганської області, Розглянувши проект рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0090 га ОСОБА_1 з метою будівництва індивідуального гаражу за адресою: АДРЕСА_1 відділ містобудування та архітектури не погоджує даний проект за наступними причинами: 1. Згідно п.10.8.3 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» - У житлових районах із новою багатоповерховою забудовою пріоритетним типом гаражів для постійного зберігання індивідуальних легкових автомобілів слід передбачати окремо розташовані багатоповерхові надземні, підземні та комбіновані надземно-підземні, вбудовано-прибудовані, в тому числі і механізовані (автоматизовані) гаражі. Допускається влаштування гаражів, вбудованих в перші, цокольні й підвальні поверхи багатоповерхових житлових будинків, а також відкритих автостоянок із наступним їх переплануванням у гаражі. Розміщення боксових гаражів на території житлових кварталів, мікрорайонів багатоквартирної забудови не допускається. Даний гараж знаходиться на території житлового кварталу багатоквартирної житлової забудови. 2. Згідно п. 4.6 ДБН В.2.3-15:2007 «Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів», площа земельної ділянки для зберігання автомобілів в гаражах визначається залежно від їх поверховості. Відповідно до таблиці 1 зазначеного пункту площа земельної ділянки для одноповерхового гаражу складає 30,0 кв.м. 3. Зазначене рішення суперечить діючому рішенню Рубіжанської міської ради двадцять третього скликання від 26.06.1998. Згідно з абз. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про будівельні норми» державні будівельні норми (ДБН) - нормативний акт, затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечу формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури. Відповідно до ч.І ст. 11 вказаного Закону застосування будівельних норм або їх окремих положень є обов`язковим для всіх суб`єктів містобудування (арк. спр. 60).

Згідно з пояснювальною запискою начальника Управління землеустрою, архітектури та містобудування Рубіжанської міської ради від 05.02.2021 № 115, складеною на ім`я міського голови С. Хортіва, розглянувши заяву ОСОБА_1 від 31.07.2020 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідно до пункту «а» статті 12, частини сьомої статті 118, статті 122 Земельного кодексу України, управлінням землеустрою, архітектури та містобудування Рубіжанської міської ради Луганської області підготовлено проект рішення Рубіжанської міської ради Луганської області «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 », з метою передачі у власність, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва індивідуального гаражу. Позитивний проект рішення було оприлюднено на офіційному сайті Рубіжанської міської ради Луганської області 18.08.2020. При додатковому опрацюванні питання «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 », з метою передачі у власність, для будівництва індивідуального гаражу було встановлено. Згідно зі службовим листом відділу архітектури містобудування та від 18.01.2021, місце розташування об`єкта не відповідає вимогам ц. 10.8.3 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій»; п. 4.6 ДБН В.2.3-15:200 «Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів», зазначене рішення суперечить діючому рішенню Рубіжанської міської ради від 26.06.1998. Враховуючи наявність підстав для відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 , управління землеустрою, архітектури та містобудування Рубіжанської міської ради, пропонує розглянути та внести на розгляд міської ради проект рішення з відмовою в наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки попередньою площею 0,0090 га із земель комунальної власності (категорія земель: землі житлової та громадської забудови) з метою передачі у власність, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва індивідуального гаражу, у зв`язку з невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (арк. спр. 59).

Відповідно до протоколу засідання постійної комісії з питань житлово-комунального господарства, комунальної власності, містобудування та земельних відносин Рубіжанської міської ради Луганської області від 17.02.2021 № 14 вирішено, зокрема, № 34: відмовити ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (арк. спр. 46-56).

Рішенням шостої сесії Рубіжанської міської ради Луганської області восьмого скликання від 24.02.2021 № 6/312 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 » відмовлено в наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, попередньою площею 0,0090 га із земель комунальної власності (категорія земель: землі житлової та громадської забудови) з метою передачі у приватну власність, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва індивідуального гаражу, у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (арк. спр. 13, 62).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною першою статті 13 та статтею 14 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Частиною третьою статті 24 Закону № 280/97-ВР визначено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Частиною першою статті 59 Закону № 280/97-ВР встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (частина десята статті 59 Закону № 280/97-ВР).

У Рішенні Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вказано, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Згідно з частинами першою та другою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Пунктами «а»-«в» статті 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами (стаття 40 Земельного кодексу України).

Пунктом «д» частини першої статті 121 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118 Земельного кодексу України, зокрема:

громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим (частина перша);

рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки (частина друга);

громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (частина шоста);

відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (абзац перший частини сьомої);

відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частина десята).

Пунктом «д» частини першої статті 121 Земельного кодексу України закріплено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Відповідно до частини першої статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частиною 2 статті 5 Закону України «Про будівельні норми» встановлено, що об`єктами нормування у будівництві є:

1) планування та забудова території;

2) об`єкт будівництва, містобудування та архітектури і його складові частини;

3) склад і зміст документації об`єктів будівництва, містобудування та архітектури.

Стаття 7-2 Закону України «Про будівельні норми» визначає, що під час проектування, будівництва та експлуатації об`єктів повинно бути забезпечено дотримання основних вимог до будівель і споруд з урахуванням їх функціонального призначення.

Основні вимоги до будівель і споруд конкретизуються у будівельних нормах, нормативних документах на конструктивні та інженерні системи.

Будівлі і споруди у цілому та їх окремі частини повинні бути придатними для використання за призначенням з урахуванням, зокрема, безпеки для здоров`я людей, які задіяні протягом усього життєвого циклу споруди. При належному технічному обслуговуванні будівлі і споруди мають відповідати основним вимогам протягом їх економічно обґрунтованого строку експлуатації.

Згідно статті 11 Закону України «Про будівельні норми» застосування будівельних норм або їх окремих положень є обов`язковим для всіх суб`єктів містобудування.

Абзац перший п. 10.8.3. ДБН Б.2.2- 12:2019 «Планування і забудова територій» визначає, що у житлових районах із новою багатоповерховою забудовою пріоритетним типом гаражів для постійного зберігання індивідуальних легкових автомобілів слід передбачати окремо розташовані багатоповерхові надземні, підземні та комбіновані надземнопідземні, вбудовані-прибудовані, в тому числі і механізовані (автоматизовані) гаражі. Допускається влаштування гаражів, вбудованих в перші, цокольні й підвальні поверхи багатоповерхових житлових будинків, а також відкритих автостоянок із наступним їх переплануванням у гаражі.

Абзац четвертий п. 10.8.3. ДБН Б.2.2- 12:2019 «Планування і забудова територій» містить положення щодо того, що розміщення боксових гаражів на території житлових кварталів, мікрорайонів багатоквартирної забудови не допускається.

Як встановлено матеріалами справи, бажане місце розташування гаражу ОСОБА_1 знаходиться в межах територіальної зони № 2, підзоні Ж-4.

Згідно Плану зонування зона змішаної багатоповерхової житлової та громадської забудови Ж-4 призначається для розташування багатоповерхових житлових будинків поверховістю вище ніж 5 поверхів, супутніх об`єктів повсякденного обслуговування населення, комунальних об`єктів, окремих об`єктів загальноміського значення (арк. спр. 42, 45).

Отже, обов`язковим є прийняття відповідним органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Дослідженням рішення шостої сесії Рубіжанської міської ради Луганської області восьмого скликання від 24.02.2021 № 6/312 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 » відмовлено в наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, попередньою площею 0,0090 га із земель комунальної власності (категорія земель: землі житлової та громадської забудови) з метою передачі у приватну власність, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва індивідуального гаражу у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (арк. спр. 13, 62).

Таким чином, суд встановив, що оскаржуване рішення відповідача відповідає критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, оскільки містить посилання на невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів.

За встановлених обставин, в силу приписів абзацу четвертого п. 10.8.3. ДБН Б.2.2- 12:2019 «Планування і забудова територій» розміщення гаражу у місці, який зазначив позивач, не допускається.

Як наслідок, оскаржуване рішення є правомірним, а заявлені вимоги не підлягають задоволенню.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір не підлягає відшкодуванню.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Рубіжанської міської ради Луганської області (ідентифікаційний код 26023286, місцезнаходження: 93000, Луганська область, м. Рубіжне, пл. Володимирська, буд. 2) про визнання противоправним та скасування рішення Рубіжанської міської ради Луганської області від 24.02.2021 № 6/312 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 »; зобов`язання Рубіжанської міської ради Луганської області повторно розглянути на найближчому пленарному засіданні заяву ОСОБА_1 від 31.07.2020 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,009 га, яка розташована в АДРЕСА_1 та буде використовуватись для відведення у приватну власність для будівництва індивідуального гаражу, код В.02.05 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 01 липня 2021 року.

Суддя С.В. Борзаниця