Справа № 320/2093/21
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2021-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про самовідвід судді
01 липня 2021 року м. Київ №320/2093/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В.,

за участю секретаря судового засідання Атаманенко А.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - військової частини НОМЕР_1 - Хланя В.М.,

представника відповідача - Головнокомандувача Збройних Сил України генерала-полковника ОСОБА_2 - Шигуна Д.Ю.,

представника відповідача - Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква - Сокол І.А.,

третьої особи - не прибула,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Головнокомандувача Збройних Сил України генерала-полковника ОСОБА_2 та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 , про визнання протиправними і скасування наказів, визнання дій протиправними, зобов`язання утриматися від вчинення певних дій, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку,

в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до військової частини НОМЕР_1 та Головнокомандувача Збройних Сил України генерала-полковника ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 , в якому, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог, просить:

1) визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №594 від 27.11.2020;

2) визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №14 від 19.01.2021 (з адміністративно-господарської діяльності);

3) визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №26 від 05.02.2021 (з адміністративно-господарської діяльності);

4) визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №69 від 26.02.2021 (з основної діяльності);

5) визнати протиправним та скасувати наказ Головнокомандувача Збройних Сил України №37 від 15.02.2021;

6) визнати протиправним та скасувати наказ Головнокомандувача Збройних Сил України №65 від 25.02.2021 (по особовому складу);

7) визнати дії військової частини НОМЕР_1 протиправними та зобов`язати утриматися від вчинення дій, щодо звільнення з військової служби, переміщення по службі, пониження на посаді до завершення розгляду справи по суті;

8) визнати протиправним та скасувати наказ Головнокомандувача Збройних Сил України генерал-полковника ОСОБА_2 від 26.03.2021 №100 (по особовому складу);

9) визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 09.04.2021 №75 (по особовому складу);

10) поновити підполковника ОСОБА_1 на посаді начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква з дня реалізації наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.03.2021 №52, з дня виключення зі списків особового складу квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква, тобто з 12.03.2021 та поставити позивача на усі види грошового забезпечення;

11) визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 02.03.2021 №45;

12) стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача невиплачений середній заробіток (грошове забезпечення із грошовими преміями та надбавками, передбаченими наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 та іншими нормативно-правовими актами) за час вимушеного прогулу.

Згідно з ухвалою від 03.03.2021, суд залишив позовну заяву ОСОБА_1 без руху, зазначив недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення та встановив строк для усунення недоліків позовної заяви.

Відповідно до ухвали від 12.03.2021, суд продовжив позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви. Позивач усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.

09 квітня 2021 року суд постановив ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі, визначив, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ухвалою від 28.05.2021, суд, зокрема, залучив ОСОБА_3 до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача та призначив адміністративну справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до ухвали від 15.06.2021, суд залучив до участі у адміністративній справі №320/2093/21 в якості співвідповідача Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква.

23 червня 2021 року головуючий суддя Басай О.В. подав заяву про самовідвід, на підставі пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, для забезпечення усунення будь-яких сумнівів у позивача, відповідачів, третьої особи та стороннього спостерігача щодо неупередженості і об`єктивності судді в розгляді даної адміністративної справи.

У судовому засіданні 01.07.2021 головуючий суддя Басай О.В. оголосив заяву про самовідвід від 23.06.2021.

Присутні у судовому засіданні позивач та представники відповідачів не заперечили щодо задоволення заяви головуючого судді Басая О.В. про самовідвід.

При вирішенні питання про наявність підстав для самовідводу судді, суд виходить з такого.

Так, на розгляді в Київському окружному адміністративному суді перебуває адміністративна справа №320/2093/21 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Головнокомандувача Збройних Сил України генерала-полковника ОСОБА_2 та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 , про визнання протиправними і скасування наказів, визнання дій протиправними, зобов`язання утриматися від вчинення певних дій, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено ОСОБА_4 головуючим суддею, що буде розглядати адміністративну справу №320/2093/21.

Також на розгляді в Київському окружному адміністративному суді перебувала адміністративна справа №320/11908/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу. Головуючим суддею, що розглядав дану справу, Автоматизованою системою документообігу суду, визначений ОСОБА_5 17.05.2021 у адміністративній справі №320/11908/20 Київський окружний адміністративний суд постановив рішення, згідно з яким у задоволенні адміністративного позову відмовив.

11 травня 2021 року на ім`я голови Київського окружного адміністративного суду ОСОБА_4 від ОСОБА_1 надійшла скарга від 02.05.2021 на бездіяльність судді Балаклицього Андрія Івановича, який є головуючим суддею, що розглядає адміністративну справу №320/11908/20. На зазначену скаргу ОСОБА_1 18.05.2021 №02-48/4076/21 надана відповідь за підписом голови Київського окружного адміністративного суду Басая О.В.

22 червня 2021 року до Київського окружного адміністративного суду з Вищої ради правосуддя надійшов лист від 14.06.2021 №18768/0/9-21, у якому вказано, що членом Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя ОСОБА_6 проводиться попередня перевірка скарги ОСОБА_1 щодо дій судді Київського окружного адміністративного суду Балаклицького А.І. під час розгляду справи №320/11908/20. До даного листа додана копія скарги ОСОБА_1 від 26.05.2021 щодо дисциплінарного проступку судді Балаклицького А.І., в якій, крім іншого, він зазначив, що 05.05.2021 поштовим відправленням на ім`я голови Київського окружного адміністративного суду Басая Олега Вікторовича ним було подано скаргу на бездіяльність судді Балаклицького А.І. та, що 18.05.2021 на його електронну пошту надійшла відповідь на скаргу від 02.05.2021. При цьому, у скарзі на дії судді Балаклицького А.І., яка подана до Вищої ради правосуддя, ОСОБА_1 , зокрема, просить надати правову оцінку діям посадових осіб вказаних у скарзі, в тому числі голови Київського окружного адміністративного суду Басая Олега Вікторовича.

Відповідно до частини першої статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), за наявності підстав, зазначених у статтях 36 - 38 цього Кодексу, суддя зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 36 КАС, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Щодо безсторонності Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Статтею 2 Закону України 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (надалі - також "ЄСПЛ") є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі також - "Конвенція") та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина перша статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду.

Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK).

Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ у справі Le Comte, Va№Leuve№i De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

У справі П`єрсак проти Бельгії (Piersac vs Belgium) ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами.

У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі Хаушильд проти Данії зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі Фей проти Австрії ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві, повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstei№v. Switzerla№d), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferra№telli a№d Sa№ta№gelo v. Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstei№v. Switzerla№d) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spai№), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Такі ж самі висновки містяться також в рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України" (заява №33949/02).

В той же час, реалізація принципу верховенства права, визначеного статтею 6 КАС, є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

У пунктах 105, 106 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Олександр Волков проти України" зазначено, що у деяких випадках, коли може бути важко забезпечити докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді, вимога об`єктивної безсторонності забезпечує ще одну важливу гарантію (див. "Пуллар проти Сполученого Королівства", 10 червня 1996 року, § 32, Звіти 1996-III).

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в рішенні від 15 жовтня 2010 року "Газета "Україна-центр" проти України" (Заява №16695/04), існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (параграф 28).

Отже, зазначене вище свідчить про те, що для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, необхідно довести наявність відповідних вищезазначених суб`єктивних та об`єктивних критеріїв (зокрема, особисті переконання та поведінку конкретного судді, які вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах вирішення даної справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав та свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Отже, відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів, що свідчать про його упередженість, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді. Аналогічне правило має розповсюджуватись і на розгляд питання щодо самовідводу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в ухвалах від 17 квітня 2018 року у справі №800/63/16, від 27 червня 2018 року у справі №800/427/17, від 14 червня 2021 року у справі №9901/230/21.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Отже, право на подання заяви про відвід (самовідвід) судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатись особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Беручи до уваги зазначене, у випадку продовження розгляду справи головуючим суддею Басаєм О.В., у позивача, відповідачів, третьої особи та стороннього спостерігача може виникнути обґрунтований сумнів у безсторонності та неупередженості судді при розгляді справи №320/2093/21, зокрема, що суд у складі головуючого судді Басая О.В. зможе ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення у даній справі, хоча і не існує доказів в упередженості та зацікавленості судді. А тому, задля виключення будь-яких сумнівів щодо неупередженості і об`єктивності судді, суд, з урахуванням приписів статей 36, 39, 40 КАС, вважає, що подана заява судді про самовідвід є вмотивованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог частини першої статті 41 КАС, у разі задоволення відводу (самовідводу) судді, який розглядає справу одноособово, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.

Керуючись статтями 39, 40, 41, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:
Задовольнити заяву судді Басая О.В. про самовідвід.

Передати адміністративну справу №320/2093/21 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Головнокомандувача Збройних Сил України генерала-полковника ОСОБА_2 та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 , про визнання протиправними і скасування наказів, визнання дій протиправними, зобов`язання утриматися від вчинення певних дій, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку до канцелярії Київського окружного адміністративного суду для визначення складу суду, згідно з частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Басай О.В.