Справа № 300/78/21
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2021-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2021 р. справа № 300/78/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Микитин Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення форми "С" № 004852/0706 від 07.12.2020 та рішення про застосування фінансових санкцій № 004855/0706 від 07.12.2020, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (надалі - відповідач, ГУ ДПС в Івано-Франківській області) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення форми "С" № 004852/0706 від 07.12.2020 та рішення про застосування фінансових санкцій № 004855/0706 від 07.12.2020.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно на підставі акту фактичної перевірки від 08.12.2020 № 090388 винесено оскаржувані податкове повідомлення-рішення форми "С" № 004852/0706 від 07.12.2020 та рішення про застосування фінансових санкцій № 004855/0706 від 07.12.2020. Так, стосовно податкового повідомлення-рішення форми "С" № 004852/0706, яким застосовано штрафні санкції у сумі 53396,00 грн позивач зазначає, що нормами чинного законодавства обов`язок щодо ведення обліку товарних запасів фізичними особами-підприємцями на загальній системі оподаткування не передбачено. Крім того, записи до Книги обліку доходів і витрат вносяться у день, в якому було отримано дохід, тобто - продано товар, а оскільки відповідачем встановлено залишок товарних запасів, тобто факту їх продажу не відбулось на момент проведення перевірки, будь-які записи щодо зазначених товарів до обліку доходів і витрат не повинні були вноситись. Також, акт перевірки не містить посилань на факт реалізації ФОП ОСОБА_1 не облікованих товарів. Відтак, наведені обставини свідчать про протиправність податкового повідомлення-рішення форми "С" № 004852/0706 від 07.12.2020. Крім того, здійснювати продаж алкогольних напоїв на розлив має право виключно підприємство ресторанного господарства або спеціалізований відділ, що має статус суб`єкта господарювання громадського харчування, суб`єкта господарювання з універсальним асортиментом товарів за умови наявності ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та зареєстрованими видами економічної діяльності за кодами класифікації КВЕД-2010 - 56.10-56.30, а у позивача наявна ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, реєстраційний номер 2001906 від 09.06.2020 року. Відтак, оскільки згідно змісту та висновків акта фактичної перевірки слідує лише факт продажу алкогольного напою, а не факт споживання його на місці реалізації. Таким чином, в даному випадку має місце продаж алкогольних напоїв, який є різновидом роздрібної торгівлі, а не продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці. Стосовно застосування фінансової санкції за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії, зазначено, що ФОП ОСОБА_1 було призупинено підприємницьку діяльність у зв`язку із запровадженням карантинних обмежень, бенкетів не було, а алкогольні напої, які були проведені через РРО, вона брала додому для власного споживання. Крім того, позивач вказує на те, що копії додатку № 3 до акту перевірки їй не було вручено. В зв`язку із наведеним позивач вважає, що оскаржувані податкове повідомлення-рішення форми "С" № 004852/0706 від 07.12.2020 та рішення про застосування фінансових санкцій № 004855/0706 від 07.12.2020 є протиправними і таким, що підлягають скасуванню.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, в якій містяться відомості про порядок і строк подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 15.04.2021. Проти заявлених позовних вимог заперечив та просив суд в задоволенні позову відмовити, вказавши, що суб`єкти господарювання при здійсненні господарської діяльності несуть обов`язок вести облік товарних запасів на складах та/або за місцями їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку, а виконанням вказаного обов`язку є ведення Книги обліку доходів і витрат. Дана книга ведеться в обов`язковому порядку фізичними особами-підприємцями, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність за затвердженою формою. Поряд з цим, 09.11.2020 барменом ОСОБА_2 отримано вимогу про надання відповідних документів до перевірки не пізніше 11.11.2020, в тому числі Книги обліку доходів і витрат, однак ФОП ОСОБА_1 на вищевказану вимогу щодо надання необхідних до перевірки документів Книгу обліку доходів і витрат надано не було. Стосовно податкового повідомлення-рішення №000103/0706 на суму 6800,00 грн, зазначено, що працівниками ГУ ДПС в Івано-Франківській області 09.11.2020 проведено контрольно-розрахункову операцію та придбано 2 кави американо на суму 40 грн. та 50 грам коньяку "Bolgrad 3 зірки" по ціні 35 грн, який подали в коньячному бокалі для споживання на місці, в підтвердження замовлення та оплати барменом ОСОБА_2 надано рахунок та фіскальний чек. Крім того, реалізацію коньяку на розлив для споживання на місці підтверджено поясненням, наданим барменом ОСОБА_2 . Також, 11.06.2020 у кафе-барі " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що належить ФОП ОСОБА_1 була відсутня ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та реалізовано за вказаний період алкогольних напоїв на суму 635,00 грн. Враховуючи наведене, податкове повідомлення-рішення форми "С" № 004852/0706 від 07.12.2020 та рішення про застосування фінансових санкцій № 004855/0706 від 07.12.2020 прийняті на підставах та в порядку, визначеному чинним законодавством, а тому вимоги позивача заявлені у позовній заяві є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню (а.с.86-88).

13.04.2020 на адресу суду від позивача, надійшла відповідь на відзив, згідно якої, зазначено, що ОСОБА_2 не є уповноваженою особою ФОП ОСОБА_1 , та не наділена правом отримувати запит про надання документів. Крім того, в акті фактичної перевірки у прикінцевих положеннях не вказано ні дати, ані часу розгляду матеріалів перевірки, а також не вказано перелік документів, які необхідно надати (пункти 4.3, 4.4). Стосовно тверджень відповідача щодо відображення обліку товарних запасів у графі 5 і 6 Книги обліку доходів і витрат, зазначено, що дані твердження не відповідають позиції контролюючого, яка наведена у загальнодоступному інформаційному ресурсі. За формою Книги обліку доходів і витрат та порядком її ведення не передбачено відображення залишку товарних запасів фізичними особами-підприємцями на загальній системі оподаткування. Крім того, поняття «Книга обліку доходів і витрат» та «Облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації» не є тотожними поняттями, це абсолютно різні речі як за змістом, так і за назвою. Також, згідно позиції контролюючого органу право на продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці має право суб`єкт господарювання за наявності двох підстав: ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями(у ФОП ОСОБА_1 наявна діюча ліцензія) та вид економічної діяльності 56.10-56.30 (у ФОП ОСОБА_1 КВЕД 56.30), а відтак ФОП ОСОБА_1 відповідає критеріям, наведеним у відзиві на позовну заяву та має право здійснювати продаж алкогольних напоїв на розлив. Стосовно податкового повідомлення-рішення № 0000103/0706 яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано фінансову санкцію у розмірі 17000.00 грн, то у відзиві на позовну заяву відповідач не наводить доказів реалізації алкогольних напоїв. Зважаючи на викладене, просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.67-71).

Суд, на підставі положення частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши і оцінивши докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечують проти позову, встановив наступне.

ОСОБА_1 згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрована 01.02.2010 як фізична особа-підприємець, основним видом діяльності якої є обслуговування напоями та тютюновими виробами (код КВЕД 56.30) (а.с.10-11).

Свою підприємницьку діяльність позивач здійснює, зокрема, в кафе-барі " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що посадовими особами ГУ ДПС в Івано-Франківській області відповідно до п.п. 80.2.2, п.п. 80.2.5, п. 80.2, ст. 80 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI із змінами та доповненнями, наказу від 09.11.2020 № 1370 «Про проведення фактичної перевірки» та на підставі направлень від 09.11.2020 № 231, 230 проведено фактичну перевірку кафе-бару " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою АДРЕСА_1 , що належить ФОП ОСОБА_1 . За результатами перевірки складено акт (довідка) фактичної перевірки від 12.11.2020 № 090388 (реєстраційний №932/09/16/РРО/ НОМЕР_1 ), яким зафіксовано порушення платником податків - ФОП ОСОБА_1 вимог законодавства, а саме:

- продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб`єктами господарювання, що немає статусу громадського харчування, а саме: реалізовано 50 грам коньяку Bolgrad 3 зірки по ціні 35,00 грн для споживання на місці, чим порушено ст. 15-3 Закону України від 19.12.1995р. №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", із змінами та доповненнями;

- проведення розрахункової операції на неповну суму покупки із застосування реєстратора розрахункових операцій, видача розрахункового документа встановленого зразка на неповну суму покупки, чим порушено п.1, п.2 ст.3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», із змінами та доповненнями;

- порушення встановленого порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку, а саме: не відображення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації у книзі обліку доходів і витрат Вартість товарів отриманих для реалізації становить 26696,00 грн. (Додаток 3), чим порушено п.12 ст. 3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 » №265/95-ВР, із змінами та доповненнями; п. 177.10, ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.10р. №2755-VI із змінами та доповненнями; Наказ Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 року №481, затверджений в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 року «Про затвердження форми книги обліку доходів і витрат та Порядок її ведення».

- незабезпечення відповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків, сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, чим порушено п.13 ст. 3 ЗУ від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», із змінами та доповненнями;

- роздрібна торгівля алкогольними напоями без придбання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, в період з 02.04.2020 по 11.06.2020 платником податків проводилася реалізація алкогольних напоїв через РРО (фіскальний номер ), а саме: 23.05.2020 було реалізовано горілку Хортиця 0.5 л. 40% алк. по ціні 180 грн; 23.05.2020 було реалізовано 3 пляшки пива Чернігівське 0.5 л. по ціні 25 грн./ пляшку; 30.05.2020 було реалізовано 4 пляшки пива Чернігівське 0,5 л. по ціні. 25 грн./ пляшку; 30.05.2020 було реалізовано горілку Хлібний Дар 0,5 40% алк. по ціні 180 грн. 01.06.2020 було реалізовано 4 пляшки пива Чернігівське 0,5 л. по ціні 25 грн./ пляшку.

Відтак, вказаним актом перевірки від 12.11.2020 № 090388 встановлено порушення позивачем пункту 1, пункту 2, пункту 12, пункту 13 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; статей 15 та 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячого і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України (а.с.13-14).

Перевірку проведено в присутності ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які із змістом акту ознайомилися, однак від підпису та отримання другого примірника акту відмовилися (зворот а.с.14).

На підставі встановлених порушень, висвітлених у вказаному вище акті перевірки відповідачем винесено:

- податкове повідомлення-рішення форми "С" № 004852/0706 від 07.12.2020 яким застосовано штрафні санкції у сумі 53396,00 грн, за порушення п.1.2, 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфер і торгівлі, громадського харчування та послуг", п. 177.10, ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.10, Наказу Міністерства доходів і зборів України від 16.09.13 №481 "Про затвердження форми книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення" (а.с.16);

- рішення про застосування фінансових санкцій № 004855/0706 від 07.12.2020 на суму 23800,00 грн, що складається з реалізація алкогольних напої без наявності ліцензії - 17000,00 грн, продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб`єктами господарювання, що немає статусу закладу громадського харчування - 6800,00 грн (а.с.15).

Не погоджуючись із позицією контролюючого органу та винесеними податковим повідомленням-рішенням форми "С" № 004852/0706 від 07.12.2020 та рішенням про застосування фінансових санкцій № 004855/0706 від 07.12.2020 позивач, з метою захисту свого порушеного права, звернувся із позовною заявою до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки та збори в порядку та в розмірах встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

У відповідності до пунктів 80.1, 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з передбачених підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 ПК України може бути проведена контрольна розрахункова операція (пункт 80.4 статті 80 ПК України).

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 ПК України (пункт 80.5 статті 80 ПК України).

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції (пункт 80.7 статті 80 ПК України).

Згідно із положенням пункту 86.5 статті 86 ПК України, акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 ПК України, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу (абзац третій п. 86.5 ст. 86 ПК України).

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень.

Суд зазначає, що ФОП ОСОБА_1 та працівник ОСОБА_2 , від підписання та отримання другого примірника акта про результати фактичної перевірки №090388 від 12.11.2020 відмовилася про що зазначено посадовими особами відповідача в акті перевірки та складено акт (зворот а.с.14).

Як уже судом встановлено, перевірка господарської одиниці кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 » проводилась у присутності ФОП ОСОБА_1 та працівника ОСОБА_2 , про що зроблено відповідний запис в акті перевірки №090388 від 12.11.2020. Будь-яких зауважень (заперечень) до акту перевірки позивачем надано не було. Другий примірник акту перевірки від 12.11.2020 направлено супровідним листом від 13.11.2020 на адресу ФОП ОСОБА_1 , при цьому в п. 4.5 акту перевірки зазначено додатки до нього серед яких, зокрема, додаток 3, також на вказаному додатку наявний підпис бармена ОСОБА_2 , що спростовує доводи позивача про невручення їй додатку №3 до акту перевірки (а.с. 13-14, 19, 81, зворотній бік а.с. 81).

Відтак, суд не встановив, а позивач не обґрунтував протиправності призначення фактичної перевірки позивача, а також суд не виявив порушень прав платника податків - позивача під час здійснення дій посадових осіб відповідача щодо проведення фактичної перевірки.

Таким чином, фактична перевірка проведена в межах та у спосіб встановлений вказаними нормами Податкового кодексу України, а дії щодо здійснення такої перевірки, є правомірними.

З приводу тверджень позивача про відсутність у фізичних осіб-підприємців, які перебувають на загальній системі оподаткування, обов`язку ведення обліку товарних запасів у формі книги обліку доходів та витрат, суд зазначає наступне.

За змістом пункту 15.1 статті 15 коментованого Кодексу платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Обов`язки платника податків встановлено статтею 16 Податкового кодексу України.

Так, платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів (підпункт 16.1.2. пункту 16.1 статті 16 ПК України), а також забезпечувати збереження документів, пов`язаних з виконанням податкового обов`язку, протягом строків, установлених цим Кодексом (підпункт 16.1.12 пункту 16.1. статті 16 ПК України).

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (пункт 44.1. статті 44 Податкового кодексу України).

Пунктом 177.10 статті 177 Податкового кодексу України визначено, що фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Відповідно до вказаної правової норми Податкового кодексу України, наказом Міністерства доходів і зборів України №481 від 16.09.2013 затверджено Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, які обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність.

Згідно пункту 1 Порядку №481, фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (надалі по тексту також - самозайняті особи), зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат (надалі по тексту також - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

Відповідно до даного порядку, передбачено ведення графи " 6" Сума витрат пов`язаних із придбанням товарів, робіт, послуг а також графи " 2" Сума доходу, отриманого від здійснення господарської діяльності або незалежної професійної діяльності.

Пунктом 5 вказаного Порядку за №481 вказано, що записи у Книзі виконуються за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід.

У графі 2 відображається сума доходу, отриманого від здійснення господарської або незалежної професійної діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, зокрема, кошти, що надійшли на поточний рахунок, касу платника податків та/або отримано готівкою, сума заборгованості, за якою минув строк позовної давності, вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг) (підпункт 2 пункту 6 Порядку).

Також підпункт 6 пункту 6 Порядку встановлю, що у графі 6 відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками дня;

Таким чином, належне ведення Книги обліку доходів та витрат дає змогу відобразити придбання товарів та послуг, відповідно обліковувати товарні запаси на підставі записів до Книги, а також відповідних документів, які підтверджують придбання.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд вважає за потрібне наголосити, що на позивача як на суб`єкта господарювання покладено обов`язок проводити розрахункові операції в порядку, встановленому законодавством, а саме вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Відповідно до вимог пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, поряд з іншим, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку про відсутність обов`язку ведення обліку товарних запасів тільки у фізичних осіб-підприємців, які здійснюють підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовуються фінансової санкції у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, при продажі товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Недотримання вказаного обов`язку має наслідком застосування фінансової санкції у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів за цінами реалізації.

Аналогічна правова позиція висвітлена Верховним Судом у постановах від 04.06.2019 року по справі №809/886/15, від 12.03.2020 по справі № 808/2540/16 та від 23.10.2020 по справі № 816/2932/15.

Судом встановлено, що, підставою для застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 53392,00 грн, слугували доводи контролюючого органу щодо порушення позивачем порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковуються у встановленому порядку, а саме: не відображення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації у Книзі обліку доходів і витрат, не забезпечення відповідності сум готівкових коштів за місцем проведення розрахунків, сумі коштів, зазначених у денному звіті реєстратора розрахункових операцій.

Згідно відомості (додаток №3 до акту перевірки) про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів станом на 09.11.2020 (дата початку перевірки) при перевірці господарської одиниці кафе-бар " ІНФОРМАЦІЯ_1 " , яка належать суб`єкту господарської діяльності - фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , податковим органом виявлено не облікований товар на загальну суму 26696,00 гривень (а.с.81).

В свою чергу позивач стверджує про відсутність у Книзі обліку доходів і витрат, що затверджена наказом Міністерства доходів і зборів України "Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, які обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення" від 16.09.2013 за №481, такої графи як "облік товарних запасів".

Відтак, існує об`єктивна неможливість ведення такого обліку шляхом внесення відомостей про товарні запаси у Книгу обліку доходів і витрат.

На переконання ФОП ОСОБА_1 саме наявність первинних документів підтверджує облік товарних запасів, які підлягають подальшій реалізації, у зв`язку з чим долучила до матеріалів справи разом із позовом копії фіскальних чеків на 16 аркушах (а.с.28-43), які за доводами останньої підтверджують ведення нею обліку товарних запасів.

З даного приводу суд зазначає, що первинні документи наявні у суб`єкта господарювання, в силу приписів пункту 177.10 статті 177 ПК України є свідченням про походження товару, втім наявність таких документів не позбавляє обов`язку суб`єкта підприємницької діяльності відображати облік товарних запасів за місцем їх реалізації в Книзі обліку доходів і витрат

Так, у графі 5 Книги обліку доходів і витрат зазначаються "реквізити документа, який підтверджує понесені витрати", що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом.

Документами, які підтверджують витрати можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів, робіт, послуг.

Отримання позивачем у постачальників товару із видатковими/розхідними накладними засвідчує набуття права на їх реалізацію в ході власної господарської (підприємницької) діяльності.

При цьому, у графі 6 Книги обліку доходів і витрат відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками дня.

Отже наявність у Книзі обліку доходів і витрат графи "5" і "6" надає можливість суб`єкту підприємницької діяльності відображати облік товарних запасів за місцем їх реалізації, шляхом внесення у Книгу обліку доходів і витрат реквізитів документів, які підтверджують понесені витрати, що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом, а також суми витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками дня.

Суд зазначає, що належне ведення Книги обліку доходів і витрат дає змогу відобразити придбання товарів та послуг, відповідно обліковувати товарні запаси на підставі записів до Книги, а також відповідних документів, які підтверджують придбання.

Таким чином, посилання позивача на відсутність у Книзі обліку доходів і витрат графи щодо ведення обліку товарних запасів, а отже неможливість ведення такого обліку, суд вважає необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є фізичною особою-підприємцем, яка перебуває на загальній системі оподаткування, у зв`язку з чим має обов`язок ввести облік товарних запасів у порядку, визначеному законодавством.

А тому з урахуванням вищевказаних висновків, а також норм статті 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", у зв`язку з не відображенням позивачем обліку товарних запасів за місцем їх реалізації в Книзі обліку доходів і витрат, підлягають застосуванню до останньої штрафні санкції.

Судом встановлено, що працівнику позивача ОСОБА_2 09.11.2020 було вручено вимогу про надання документів в тому числі книги обліку доходів та витрат, до 11.11.2020, а остання зобов`язалась таку передати ОСОБА_1 , про що зробила відповідну відмітку на вимозі (а.с. 97).

Однак, під час проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 не було надано Книги обліку доходів і витрат.

Суд звертає увагу на те, що якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті ПК України), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Проте, позивач не скористалась своїм правом на подання додаткових документів, зокрема Книги обліку доходів і витрат після отримання нею примірника акту перевірки та до прийняття оскаржуваних рішень.

Слід зазначити, що з огляду на приписи пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, вважається, що документи, які не були надані під час перевірки (чи на протязі 5 днів після її проведення) вважаються відсутніми у такого платника податків.

Щодо поданої до суду копії витягу з Книги обліку доходів і витрат (а.с. 21-27), у графах 5 та 6 якої не відображена належно інформація про витрати підприємця та не вказані реквізити первинних документів (накладних, видаткових накладних), що підтверджують понесені підприємцем витрати. Тобто зі змісту вказаної Книги не можливо встановити, що позивачем придбавалися підакцизні товари щодо яких у акті наявний висновок про відсутність їх обліку за місцем реалізації та відповідно були понесені витрати на їх придбання, вказане також підтверджує факт відсутності обліку товару у відповідності до вимог законодавства.

Отож, в силу приписів статті 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" у спірних правовідносинах до позивача підлягає застосуванню фінансова санкція у розмірі 53394,00 гривень, виходячи із подвійної вартості товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації.

Решта розміру штрафної санкції в сумі 4,00 гривні становить інше порушення, а саме, "проведення розрахункових операцій на суми придбання без застосування реєстратора розрахункових операцій".

Як свідчить зміст письмового пояснення працівника позивача - ОСОБА_2 нею, 09.11.2020, продано, зокрема, 2 кави американо по ціні 20,00 грн за одну, однак така розрахункова операція не проведена через касовий апарат (а.с.98).

Пунктом 1 статті 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" визначено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів у разі встановлення в ході перевірки факту непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи, застосовуються фінансові санкції у розмірі 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше.

Разом з тим, згідно абзацу 2 пункту 11 Розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" тимчасово, до 1 січня 2021 року, санкції, визначені пунктом 1 статті 17 цього Закону, застосовуються в розмірі 10 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше.

Відтак, з урахуванням вищевказаних висновків, а також норм статті 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", податковий орган правомірно застосував до позивача штрафні санкції у розмірі 53396,00 грн, що становить подвійну вартість необлікованих товарів згідно відомості №3.

В частині посилання позивача на висновки Верховного Суду у постанові від 05.03.2019 № 814/2158/16, то суд вказує на відмінність обставин справи переглянутої судом касаційної інстанції та цієї, оскільки в першій судами було встановлено належне ведення Книги обліку доходів та витрат та не доведено податковим органом фактів реалізації не облікованого товару в зв`язку з не проведенням податковим органом інвентаризації а використання лише контрольних стрічок з касового апарату для виявлення виявленим надлишку і нестачі .

Таким чином, суд дійшов висновку, що у даному випадку відповідачем доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення форми "С" № 004852/0706 від 07.12.2020.

Стосовно правомірності прийняття ГУ ДПС в Івано-Франківській області рішення № 004855/0706 від 07.12.2020 в частині застосування до ФОП ОСОБА_1 фінансової санкції за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії в розмірі 17 000,00 грн, суд зазначає наступне.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України є Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Закон №481).

Відповідно до частини 11 статті 15 Закону №481 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

За визначенням, наведеним у абзаці 25 статті 1 Закону №481 ліцензія (спеціальний дозвіл) - це документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (частина 20 статті 15 Закону №481).

Згідно частини 22 статті 15 Закону №481 ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання.

Згідно акту фактичної перевірки від 12.11.2020 № 090388, відповідачем зафіксовано порушення платником податків - ФОП ОСОБА_1 вимог законодавства, а саме: роздрібна торгівля алкогольними напоями без придбання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, в період з 02.04.2020 по 11.06.2020.

Суд зазначає, що термін дії ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями №2001906 від 09.06.2020 розпочався з 12.06.2020 по 12.06.2021.

Відтак, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач здійснювала роздрібну торгівлю алкогольними напоями в період з 02.04.2020 по 12.04.2020 без наявних ліцензій.

При цьому, суд ставиться критично до доводів позивача, що алкогольні напої, які були проведені через РРО призначались для власного споживання, оскільки наведене не підтверджено жодним доказом.

Таким чином, суд вважає обґрунтованим застосування до позивача санкцій в сумі 17 000 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії, передбачених статтею 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Щодо виявленого за результатами фактичної перевірки порушення позивачем статті 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", а саме: "продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб`єктами господарювання, що не має статусу громадського харчування" та як наслідок застосування рішенням № 004855/0706 від 07.12.2020 фінансових санкцій в розмірі 6800,00 грн, то суд зазначає наступне.

Частиною 20 статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" встановлено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

В даному випадку судом встановлено наявність в позивача ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 09.06.2020 № 2001906(а.с.49).

Стаття 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" містить частину, якою передбачено, що продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Відтак, вказана норма Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" дозволяє продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб`єктам господарювання громадського харчування.

Таким чином, в даному випадку, для встановлення факту порушення позивачем вказаної норми Закону необхідно встановити, чи ФОП ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання громадського харчування та чи здійснено нею продаж алкогольного напою на розлив для споживання на місці.

Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" визначає поняття:

- алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу "живого" бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

- місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів;

Суд зазначає, що згідно акту фактичної перевірки №090388 від 12.11.2020, працівниками ГУ ДПС в Івано-Франківській області 09.1 1.2020 проведено контрольно-розрахункову операцію та придбано 2 кави американо на суму 40 грн та 50 грам коньяку "Bolgrad 3 зірки" по ціні 35 грн, який подали в коньячному бокалі для споживання на місці. В підтвердження замовлення та оплати барменом ОСОБА_2 надано рахунок та фіскальний чек.

Щодо того чи є позивач суб`єктом господарювання громадського харчування, то Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" не визначає хто саме є таким суб`єктом. Будь-яким іншим законом не встановлено визначення суб`єкта господарювання громадського харчування. Натомість стаття 1 Закону "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", який є спеціальним законом, який встановлює суб`єктів на яких поширюються його норми, дає такі визначення понять:

- роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування (суд звертає увагу на те, що закон ставить в один ряд об`єкти та суб`єкти господарювання, тобто в даному випадку під цими поняттями мається на увазі вид діяльності);

- ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

ДСТУ 3862-99 "Ресторанне господарство. Терміни та визначення", із змінами затвердженими наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 29 жовтня 2003 р. №185 (замінено поняття "громадське харчування" на ресторанне господарство"), визначено, що:

- ресторанне господарство - вид економічної діяльності суб`єктів господарської діяльності щодо надання послуг відносно задоволення потреб споживачів у харчуванні з організуванням дозвілля або без нього (пункти 1.1, 4.1).

ДСТУ 4281:2004 "Заклади ресторанного господарства класифікація", затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 31 березня 2004 р. № 59 визначено, що:

- Ресторанне господарство (РГ) - вид економічної діяльності суб`єктів господарської діяльності щодо надавання послуг відносно задоволення потреб споживачів у харчуванні з організуванням дозвілля або без нього. Примітка. Суб`єкти господарської діяльності здійснюють діяльність у ресторанному господарстві через заклади РГ (ДСТУ 3862). Заклад РГ - організаційно-структурна одиниця у сфері РГ, яка здійснює виробничо-торговельну діяльність: виробляє і (або) виготовляє, продає і організує споживання продукції власного виробництва і закупних товарів, може організувати дозвілля споживачів (пункти 3.1-3.2.).

Отже, відповідно до визначень Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", з врахуванням вказаних ДСТУ, під діяльністю суб`єкта господарювання громадського харчування по продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці, вказаною в статті 15-3 цього Закону, потрібно розуміти роздрібну діяльність суб`єкта господарювання (фізичної особи - підприємця чи юридичної особи) у закладах ресторанного господарства: ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування, по продажу алкогольних напоїв на розлив громадянам - споживачам для їх особистого споживання незалежно від форми розрахунків, за наявності ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, у вказаному в ліцензії місці торгівлі.

Суд зазначає, що у ФОП ОСОБА_1 наявна ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, реєстраційний номер 2001906 від 09.06.2020 за адресою місця торгівлі кафе-бар « ІНФОРМАЦІЯ_1 », АДРЕСА_1 (а.с.49-50).

Відтак, позивач маючи чинну ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, здійснила операцію роздрібної торгівлі: продаж на розлив споживачам алкогольного напою, з видачею фіскального чеку, в місці торгівлі, зазначеному в ліцензії.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрована з 01.02.2010 як фізична особа-підприємець, основним видом діяльності якої є обслуговування напоями та тютюновими виробами (код КВЕД 56.30)

Таким чином ФОП ОСОБА_1 , як суб`єкт господарювання, яка отримала ліцензію від 09.06.2020 на роздрібну торгівлю алкогольними напоями за адресою місця торгівлі кафе-бар « ІНФОРМАЦІЯ_1 », АДРЕСА_1 , мала право здійснювати роздрібну торгівлю по продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці - в закладі ресторанного господарства, розташованому за адресою місця торгівлі, вказаному в ліцензії(а.с. 49).

В зв`язку із наведеним, в Головного управління ДПС в Івано-Франківській області не було встановлених законом підстав для застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн відповідно до абзацу 13 частини 2 статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

Відтак, оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій № 004855/0706 від 07.12.2020 в частині застосування до ФОП ОСОБА_1 фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн, є протиправним та підлягає до скасування.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно з частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд також враховує частину 2 статті 2 КАС України, відповідно до приписів якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС України в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення форми "С" № 004852/0706 від 07.12.2020 та рішення про застосування фінансових санкцій № 004855/0706 від 07.12.2020, підлягають до задоволення частково, шляхом визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій № 004855/0706 від 07.12.2020 в частині застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Суд зазначає, що квитанцією № 53565998 від 30.12.2020 підтверджується сплата позивачем судового збору у загальному розмірі 840,80 грн (а.с.1).

Враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів понесення сторонами будь-яких інших витрат, пов`язаних з розглядом справи та часткового задоволення позовних вимог, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 74,07 грн, що пропорційно становить 8,81 % задоволених позовних вимог від загального розміру сплаченого судового збору.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій № 004855/0706 від 07.12.2020 в частині застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 74 (сімдесят чотири) гривні 07 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 );

відповідач - Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя /підпис/ Микитин Н.М.