Справа № 380/1288/21
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2021-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року справа №380/1288/21

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Ізьо М.І.

та осіб, що беруть участь у справі:

представника позивача - Кусь О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (адреса: 79000, м. Львів, пл. Григоренка, 3, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області у якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, що полягає у неприйнятті в десятиденний строк рішення про виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України в десятиденний строк прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 виплати одноразової грошової допомоги та направити його органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, для проведення виплати у строк не пізніше двох місяців, відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 30.06.2010 року наказом начальника ГУМВС України у Львівській області № 198 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас збройних сил. На день звільнення вислуга років складала: 15 років 11 місяців 09 днів, у пільговому обчисленні: 20 років 11 місяців 12 днів. Під час проходження служби в органах внутрішніх справ позивач отримав травму, яка пов`язана із виконанням службових обов`язків. У листопаді 2019 року позивач звернувся до Голови ліквідаційної комісії ГУМВС у Львівській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги. Листом від 19 листопада 2019 року за підписом заступника Голови ліквідаційної комісії ГУМВС у Львівській області позивача повідомлено, що згідно поданих ним матеріалів подія, яка дає право на отримання допомоги, установлення повторно третьої групи інвалідності настала 07 листопада 2012 року, що перевищує 3 роки, установлені в п.6 Порядку №707, затвердженого постановою КМУ від 12 травня 2007 року «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівників міліції, податкової міліції» (надалі Порядок №707), на звернення за допомогою. У 2018 році повторним оглядом МСЕК строк третьої групи інвалідності змінено до 01 грудня 2021 року, що не дає права позивачу звертатись за отриманням указаної вище допомоги. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 травня 2020 року у справі № 380/797/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (в особі ліквідаційної комісії), що полягає у не складанні та не надісланні Міністерству внутрішніх справ України висновку щодо можливості проведення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до поданої ним заяви від 05.11.2019. Зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в особі ліквідаційної комісії скласти та подати Міністерству внутрішніх справ України висновок на підставі вимог Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-ХІІ та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 №707, з доданими до нього документами, щодо можливості проведення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням III групи інвалідності. На виконання судового рішення до МВС України подано висновок з доданими до нього матеріалами, для вирішення питання про призначення позивачу одноразової грошової допомоги. Листом ДФОП МВС України від 01 грудня 2020 року № 40969/15-2020 повернуто матеріали на доопрацювання до ліквідаційної комісії ГУМС України у Львівській області. На думку позивача дії МВС України є протиправними, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду за захистом своїх, як він вважає порушених прав.

Ухвалою суду від 05.02.2021 року судом відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Відповідно до протокольної ухвали суду від 11.05.2021 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив суд даний позов задовольнити повністю.

Відповідач правом подання письмового відзиву на позовну заяву в порядку визначеному ст. 162 КАС України не скористався, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, у зв`язку з чим, судом в силу вимог ч.6 ст. 162 КАС України вирішено проводити розгляд справи за наявними матеріалами.

Представник третьої особи явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, однак надав письмові пояснення щодо позову, при цьому додатково пояснивши, що на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.08.2020, ліквідаційною комісією ГУМВС України у Львівській області 25.09.2020 листом №359/31/01-2020 подані ОСОБА_1 матеріали з відповідним висновком було скеровано до МВС України для подальшого прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги. Листом від 01.12.2020 №40969/15-2020 Департаментом фінансово-облікової політики МВС України «Про повернення матеріалів» матеріали повернуто на доопрацювання. У вказаному листі зазначається, зокрема, на встановлення порушення проведення МСЕК ОСОБА_1 , оскільки при проведенні такої представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучались, що є порушенням п.10 Положення про МСЕК, затвердженого Постановою КМУ від 03.12.2009 №1317. Також, до матеріалів які подані позивачем для виплати ОГД не додано довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, де встановлено % втрати професійної працездатності. Слід зазначити, що на цю обставину представником відповідача - ГУМВС України у Львівській області у справі №380/797/20, також зверталась увага суду в усних та письмових поясненнях, проте, такі не взято до уваги судами при прийнятті рішень. У листі Департаменту від 01.12.2020 №40969/15-2020 вказується на не долучення позивачем первинної довідки до акту огляду МСЕК. Звертає увагу Суду, що вказана обставина також зазначена представником відповідача - ГУМВС України у Львівській області у справі №380/797/20, проте і її не було взято до уваги судами при прийнятті рішень. Ну було взято до уваги судами у справі №380/797/20, що згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року №707 працівник міліції, а в разі його загибелі (смерті) - члени його сім`ї, батьки та утриманці можуть пред`явити МВС вимоги щодо виплати грошової допомоги протягом трьох років з дня настання події, що дає право на отримання такої допомоги. Вказане порушення також зазначається у листі Департаменту фінансово-облікової політики МВС України від 01.12.2020 №40969/15-2020.

Розглянувши матеріали справи та наявні в ній письмові докази, заслухавши думку представника позивача щодо предмета спору, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ.

13.10.2002 позивач отримав травму при виконанні службових обов`язків, що підтверджується постановою №8 військово-лікарської комісії ГУ МВС України у Львівській області від 18.03.2011 №21/8.

За результатами медичного огляду 07.11.2012 Львівський обласний центр медико-соціальної експертної комісії №3 встановив ОСОБА_1 третю групу інвалідності за наслідками травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків.

19.11.-21.11.2018 ОСОБА_1 пройшов черговий медичний огляд, за результатом якого підтверджено інвалідність третьої групи на строк до 01.12.2021.

Відповідно до посвідчення серія НОМЕР_2 , виданого 26.11.2018 позивач є інвалідом третьої групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни.

06.11.2019 ОСОБА_1 звернувся до ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області із заявою про виплату грошової допомоги від 05.11.2019, до якої подав усі необхідні документи, просив скласти висновок та скерувати такий до Міністерства внутрішніх справ для виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності, отриманої підчас виконання службових обов`язків.

Листом від 01.12.2020 №40969/15-2020 Департаментом фінансово-облікової політики МВС України «Про повернення матеріалів» матеріали повернуто на доопрацювання.

У вказаному листі зазначається, зокрема, на встановлення порушення проведення МСЕК ОСОБА_1 , оскільки при проведенні такої представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучались, що є порушенням п.10 Положення про МСЕК, затвердженого Постановою КМУ від 03.12.2009 №1317.

Також, до матеріалів які подані позивачем для виплати ОГД не додано довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, де встановлено % втрати професійної працездатності.

У листі Департаменту від 01.12.2020 №40969/15-2020 вказується на не долучення позивачем первинної довідки до акту огляду МСЕК.

Також, як на підставу для відсутності обставин для прийняття відповідного рішення зазначено, що згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року №707 працівник міліції, а в разі його загибелі (смерті) - члени його сім`ї, батьки та утриманці можуть пред`явити МВС вимоги щодо виплати грошової допомоги протягом трьох років з дня настання події, що дає право на отримання такої допомоги.

ГУ MBС України у Львівській області проведено службове розслідування по факту отриманих тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_1 , який на момент отриманих тілесних ушкодження перебував на посаді оперуповноваженого відділення карного розшуку Залізничного РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області та складено Висновок від 07.03.2011.

На підставі Висновку складено Акт про перевірку нещасного випадку від 07.03.2011, затвердженого в.о. Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області.

Згідно з постановою №8 від 18.03.2011 №21/8 військово - лікарської комісії ГУМВС України у Львівській області зазначено, про те що, травма отримана громадянином ОСОБА_1 утворилася можливо 13.10.2002.

Відповідно до довідок до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №816994, виданих 21.11.2018 та №115680 від 07.11.2012 позивачу ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності.

Позивачем не додано довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності.

ГУ МВСУ у Львівській області на вказану заяву скерувало відповідь позивачу щодо відмови одноразової грошової допомоги.

У зв`язку з поверненням матеріалів Департаментом фінансово-облікової політики МВС України листом від 01.12.2020 №40969/15-2020 ліквідаційною комісією ГУМВС України у Львівській області листом від 10.12.2020 №250, отриманого представником позивача 04.01.2021 разом з оригіналами документів та повідомлено про необхідність усунення позивачем вказаних у листі департаменту недоліків матеріалів.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

02.07.2015 прийнято Закон України "Про Національну поліцію", згідно з п. 15 Прикінцевих та перехідних положень якого право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Однак, тим же ж п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» закріплено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Статтею 23 Закону України «Про міліцію» було встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності І групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначено постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №850).

Підпунктом 2 п. 2 Порядку №850 визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з п. 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до п. 7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акту розслідування нещасного випадку та акту, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Пунктом 8 Порядку № 850 установлено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Відповідно до п. 9 Порядку №850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Згідно з пунктом 10 Порядку №850 грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС.

У разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності особі начальницького складу органів внутрішніх справ, звільненій із служби в органах внутрішніх справ, яка на день установлення інвалідності, визначення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності або на день її звільнення із служби в органах внутрішніх справ обіймала посаду в державному органі, установі, організації із залишенням у кадрах МВС, виплата грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів тих державних органів, установ, організацій, до яких вона була відряджена (п.12 Порядку №850).

Таким чином, за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання чи встановлено інвалідність, що пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію», виплата якої здійснюється відповідно до Порядку № 850.

Таке право обумовлено наявністю визначених законодавством підстав, зокрема, захворювання особи повинно бути пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 07.03.2018 у справі № 464/5571/16-а, від 21.06.2018 у справі № 822/31/18, від 28.08.2018 у справі № 804/6297/17, від 05.11. 2019 у справі № 405/705/17

Із аналізу наведених норм права випливає, що розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих працівником міліції для призначення і виплати одноразової грошової допомоги при інвалідності, повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги).

Обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 13.02.2018 у справі № 808/1866/16, від 18.10.2018 у справі № 369/13187/17 та від 28.03.2019 у справі № 296/10138/16-а, від 17.04.2020 у справі №822/736/17, від 16.03.2020 у справі №641/10426/16-а, і відповідно до вимог ч.5 ст. 242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

За результатами медичного огляду 07.11.2012, Львівський обласний центр медико-соціальної експертної комісії №3 встановив ОСОБА_1 третю групу інвалідності за наслідками травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків. 19.11.-21.11.2018 ОСОБА_1 пройшов черговий медичний огляд, за результатом якого підтверджено інвалідність третьої групи на строк до 01.12.2021. Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 26.11.2018 позивач є інвалідом третьої групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни.

Проте, листом Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України від 01.12.2020 № 40969/15-2020 за результатами опрацювання матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги, зокрема, щодо ОСОБА_1 , які стосуються медичних питань, Департаментом охорони здоров`я та реабілітації Міністерства внутрішніх справ України вказано, що медико-соціальну експертну комісію проведено з порушенням пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу , оскільки до складу комісії не залучалися представники закладів охорони здоров`я МВС, і як наслідок, унеможливлює відповідача прийняти рішення за надісланими матеріалами.

Відповідно до п. 10 Положення про Медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317, залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються такі комісії: 1) загального профілю; 2) спеціалізованого профілю. Комісія складається з представників МОЗ, Мінсоцполітики, Міноборони, закладів охорони здоров`я МВС, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а також військово-медичної служби СБУ та військово-медичного підрозділу Служби зовнішньої розвідки у разі розгляду медичних справ стосовно потерпілих на виробництві чи пенсіонерів з числа військовослужбовців СБУ або Служби зовнішньої розвідки. У проведенні медико-соціальної експертизи беруть участь також представники Пенсійного фонду України, органів державної служби зайнятості і у разі потреби - працівники науково-педагогічної та соціальної сфери.

МВС України стверджує, що проведення медико-соціальної експертизи позивачу відбулося з порушенням зазначеної норми.

Саме з цієї причини пакет документів для призначення позивачу одноразової грошової допомоги повернуто на доопрацювання.

Водночас, надаючи оцінку діям МВС України щодо розгляду документів позивача для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, суд вказує на те, що відповідно до Порядку та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих працівником міліції для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, безумовно повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги).

Чого, однак, відповідачем зроблено не було.

Цитування у листі Департаменту фінансово-облікової політики МВС України від 01.12.2020 № № 40969/15-2020 приписів п. 10 Положення про медико-соціальну експертизу, не може бути підставою для неприйняття жодного рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги позивачу.

В той же ж час, повернення документів як таких, що не відповідають вимогам законодавства, порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції не передбачено.

Відтак, таке повернення відповідачем документів позивача без прийняття рішення про призначення чи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги суперечить чинному законодавству.

При цьому, лист Департаменту фінансово-облікової політики МВС України від 01.12.2020 № № 40969/15-2020 про повернення матеріалів на доопрацювання не є таким рішенням в розумінні п. 9 Порядку № 850.

Безпідставним є й посилання відповідача на відсутність представлення позивачем довідки про втрату працездатності у відсотках, поза як у справі № 380/797/20 суди установили, що позивач звертаючись до Ліквідаційної комісії ГУМВС у Львівській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги додав до неї усі необхідні документи.

При цьому, втрата працездатності позивачу не визначалась, а за положеннями п.5 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою кабінету Міністрів України від 12.05.2007 №707 для виплати одноразової грошової допомоги працівник міліції подає ОВС довідку МСЕК щодо визначення ступеня втратив працездатності внаслідок травми (каліцтва) та (або) установлення групи інвалідності.

Тобто законодавець допускає альтернативу в частині документа, який має подаватись ОВС, для виплати грошової допомоги, а саме довідка визначення ступеня втратив працездатності внаслідок травми (каліцтва) або установлення групи інвалідності.

При цьому, відповідно до підпункту 2 пункту 1 Порядку №707 одноразова грошова допомога (далі - грошова допомога) виплачується у разі установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися: під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі: - п`ятирічного грошового забезпечення - інвалідам І групи; - чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи; - трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи; у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією.

Аналіз підпункту 2 пункту 1 Порядку № 707 свідчить, що ступень втрати працездатності визначається особам, які на момент його визначення та в подальшому установлення групи інвалідності, є діючими працівниками ОВС, тобто проходять службу.

У свою чергу позивачу установлено інвалідність III групи через 2 роки після звільнення з ОВС, а тому йому не могли працівники МСЕК визначати ступінь втрати працездатності.

Поряд з цим, Верховний Суд у постанові від 23 квітня 2020 року у справі №757/63007/16-3 не взяв до уваги аргументи МВС України, викладені у касаційній скарзі про те, що повернення матеріалів без затвердження жодного рішення відбулось у зв`язку з відсутністю довідки МСЕК щодо визначення особі ступеня втрати працездатності, внаслідок встановлення групи інвалідності.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10.2009 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України", п. 64).

Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави- відповідача /рішення від 18.12.1996 у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey), п. 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення від 24.07.2012 у справі «Джорджевич проти Хорватії», п. 101; рішення від 06.11.1980 у справі «Ван Остервійк проти Бельгії», п.п. 36-40).

Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність дій Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без прийняття рішення заяви ОСОБА_1 про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі позовних вимог у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі ч.2 ст.9 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування ч.2 ст.9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Крім того суд зауважує, що з приписів норм діючого права виходить неприпустимість підміни судом суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за відповідними критеріями.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Ради Європи 11.05.1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Отже, дискреційним є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Отже, дискреційним є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України в десятиденний строк прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 виплати одноразової грошової допомоги та направити його органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, для проведення виплати у строк не пізніше двох місяців, суд зазначає, що вона з огляду на вищенаведене не підлягає до задоволення.

Суд акцентує увагу на тому, що судове рішення в адміністративній справі має гарантувати повний та всебічний захист порушеного суб`єктивного права особи.

Тому, з урахуванням тієї обставини, що в діях МВС України дійсно наявний факт порушення прав та інтересів позивача в частині призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 850, враховуючи факт повернення відповідачем документів позивача без прийняття рішення про призначення чи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги а також беручи до уваги значимість даного рішення для позивача, суд вважає, що належним та правильним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 є зобов`язання МВС України повторно розглянути документи для призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду у даній справі.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За наслідком розгляду справи, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 25-26, 73-77, 139, 244-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (адреса: 79000, м. Львів, пл. Григоренка, 3, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10, ) щодо повернення на доопрацювання документів стосовно призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10, ) повторно розглянути питання щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) і за наслідками повторного розгляду прийняти одне з рішень, передбачених пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 (про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги).

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано судом 01.07.2021.

Суддя Р.М. Брильовський