Справа № 580/4947/20
Суддя: С.О. Кульчицький
Дата ухвалення: 2021-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року справа № 580/4947/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кульчицького С.О.,

за участю: секретаря судового засідання Глийової В. Г.,

представника позивача Примака В. А. (за ордером)

відповідача - Коваль Н. І. (особисто),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Голови Шполянської районної державної адміністрації про скасування рішень, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Голови Шполянської районної державної адміністрації (далі - відповідач), в якому просить:

- скасувати розпорядження відповідача №217 від 05.10.2020 року «Про затвердження передавальних актів Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Шполянського району та Шполянського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді»;

- скасувати розпорядження відповідача № 41-к від 29.09.2020 «Про звільнення ОСОБА_1 » з 30 вересня 2020 року з посади директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Шполянського району в зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників, на підставі п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України;

- поновити позивача на посаді директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Шполянського району, виплативши йому заробітну плату за час вимушеного прогулу;

- рішення в частині поновлення на посаді позивача та виплати заробітної плати за один місяць допустити до негайного виконання.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що обіймав посаду директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Шполянського району. Розпорядженням відповідача №41-к від 29.09.2020 29.09.2020 його звільнено з посади директора Територіального центру соціального обслуговування Шполянського району. Позивачем зазначено, що формулювання звільнення у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КзпП України не відповідає вимогам ст. 36 Кодексу законів про працю України. Вказано, скорочення чисельності або штату працівників в новоствореному Центрі надання соціальних послуг не відбулося, усі раніше наявні в реорганізованому Територіальному центрі посади збереглися. Позивач зазначає, що відповідачем не дотримано двомісячний строк з моменту попередження про зміну істотних умов праці до моменту звільнення його з посади, а також відсутня згода профспілкового комітету на таке звільнення. У позові вказано, що розпорядження Голови Шполянської райдержадміністрації № 217 від 05.10.2020, яким затверджено передавальний акт Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) є незаконним і таким, що винесене передчасно, остільки в процесі ліквідації не в повній мірі виконані всі необхідні етапи реорганізації, а також не забезпечені гарантії працівників Територіального центру надання соціальних послуг Шполянського району, передбачені трудовим законодавством. Крім того, відповідачем проведено реорганізацію без проведення консультації з професійними спілками про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення, що суперечить положенням ч. 2 ст. 49-4 Кодексу законів про працю України.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду Кульчицького С. О. від 22.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, до суду 26.01.2021 надійшов відзив на позовну заяву у якому зазначено, що реорганізацію шляхом злиття здійснено дотримуючись норм ст.104, 105, 106, 107 Цивільного кодексу України. Державним реєстратором під час реєстрації новоствореної юридичної особи Центру надання соціальних послуг Шполянського району не виявлено порушень, що могли слугувати підставою у відмові в реєстрації вказаної юридичної особи. У зв`язку з припиненням юридичних осіб Територіального центру соціального (обслуговування (надання соціальних послуг) Шполянського району та Шполянського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді посади директорів цих закладів скорочено дві штатні одиниці та утворено посаду директора Центру надання соціальних послуг Шполянського району (одну штатну одиницю). Позивача попереджено про можливе вивільнення та рекомендовано взяти участь у конкурсі на посаду керівника Центру надання соціальних послуг Шполянського району у передбачений строк, однак участі у конкурсі позивач не прийняв. Відповідачем зазначено, що оскільки обгрунтованої відмови щодо звільнення позивача від виборного органу первинної профспілкової організації не надійшло - позивач був звільнений без його згоди. З вказаних підстав просила у задоволенні позову відмовити повністю.

Усною ухвалою суду від 25.02.2021, занесеною до протоколу підготовчого засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 06.05.2021 з`явився представник позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що всупереч положенням ч. 2 ст. 49-4 Кодексу законів про працю України відповідачем проведено реорганізацію без проведення консультації з професійними спілками про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення.

Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

ОСОБА_1 обіймав посаду директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Шполянського району.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2020 № 177 затверджено Типове положення про центр надання соціальних послуг та установлено, що з метою забезпечення оптимізації надання соціальних послуг та комплексного підходу до розв`язання проблем жителів територіальної громади центр надання соціальних послуг може утворюватися шляхом реорганізації центрів соціальних служб, територіальних центрів соціального обслуговування (надання соціальних послуг) та інших закладів, що надають соціальні послуги.

Згідно розпорядження Шполянської районної державної адміністрації №161 від 30.07.2020 року «Про реорганізацію Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Шполянського району та Шполянського районного центру соціальних (служб для сім`ї, дітей та молоді шляхом злиття» реорганізовано шляхом злиття двох бюджетних установ Територіальний центр соціального обслуговування та Шполянський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді.

Вказаним розпорядженням затверджено список працівників, які попереджаються про можливе вивільнення, згідно якого про можливе вивільнення попереджено, зокрема ОСОБА_1 (додаток 2) та штатний розпис Центру надання соціальних послуг Шполянського району (додаток 3).

Згідно акту фіксації непідписання попередження від 31.07.2020, складений в кабінеті заступника голови райдержадміністрації Каландирець І., директор Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Шполянського району ОСОБА_1 не поставив особистий підпис у додатку 2 розпорядження Шполянської районної державної адміністрації від 30.07.2020 №161 «Про реорганізацію Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Шполянського району та Шполянського районного центру соціальних (служб для сім`ї, дітей та молоді шляхом злиття» та під попередженням щодо звільнення, обумовленим скороченням штату працівників, не ознайомився із текстом розпорядження.

07.08.2020 на адресу Шполянської районної державної адміністрації надійшло рішення первинної профспілкової організації територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Шполянського району, оформлене протоколом від 05.08.2020 №6 в якому зазначено, що не пізніше як за 3 місяці до намічуваних звільнень роботодавець повинен надати первинним профспліковим організаціям інформацію щодо заходів по вивільненню працівників та провести з ними консультації. Вказаним рішенням постановлено повідомити голову районної державної адміністрації про незаконність розпорядження №161 від 30.07.2020 та запропоновано скасувати його як таке, що порушує права на працю та законодавчо визначений порядок реорганізації у зв`язку з недотриманням норм ст. 49-2, ст. 49-4 Кодексу законів про працю України, ст. 22 Закону України Про професійні спілки.

Листом від 12.08.2020 №01-35/1688 первинну профспілкову організацію територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Шполянського району повідомлено про те, що Шполянська районна державна адміністрація беручи до уваги рішення профспілкового органу від 05.08.2020 враховує заходи щодо зведення кількості звільнень до мінімуму, заходи щодо соціального захисту членів профспілок, які вивільняються в результаті реорганізації. Запропоновано провести збори за участю представника районної державної адміністрації, з метою консультування про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму, а також для повноцінного обґрунтування процесу реорганізації.

Розпорядженням Шполянської районної державної адміністрації Черкаської області від 14.08.2020 №168 затверджено положення про Центр надання соціальних послуг Шполянського району.

Розпорядженням Шполянської районної державної адміністрації від 18.08.2020 №34-рк оголошено конкурс на зайняття вакантної посади директора Центру надання соціальних послуг Шполянського району.

Листом голови профспілкової організації ОСОБА_2 від 20.08.2020 №77 повідомлено, що підстави для надання згоди для розірвання з директором територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Шполянського району ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40 КзпП України відсутні, оскільки лист від 12.08.2020 №01-32/1688 не містить обґрунтування причин розірвання трудового договору.

На адресу голови Шполянської районної державної адміністрації надійшов лист за підписом заступника начальника управління начальника відділу виплати та контролю за призначенням всіх видів соціальної допомоги О. Фарштейн від 28.09.2020 №986 у якому остання просила звільнити з посади директора територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Шполянського району ОСОБА_1 у зв`язку з реорганізацією установи шляхом злиття та утворенням у результаті цього Центру надання соціальних послуг Шполянського району.

Листом Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації від 28.09.2020 №02/04-01.1-01-18/1406/02/04-01.1-29/ НОМЕР_1 погоджено звільнення ОСОБА_1 з посади директора територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Шполянського району.

Розпорядженням Шполянської районної державної адміністрації Черкаської області від 29.09.2020 №41-рк звільнено ОСОБА_1 з посади директора територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Шполянського району у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників, п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Згідно акту від 29.09.2020 комісія у складі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , засвідчила, що директор територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Шполянського району ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення з розпорядженням про звільнення від 29.09.2020 о 15 год 35 хв, яке йому вручено на робочому місці.

Листом голови Шполянської районної державної адміністрації від 30.09.2020 №148/01-43 направлено на адресу позивача завірену належним чином копію розпорядження райдержадміністрації від 29.09.2020 №41-рк Про звільнення ОСОБА_1 .

Розпорядженням Шполянської районної державної адміністрації від 05.10.2020 №217 затверджено передавальні акти майна, прав та обов`язків юридичних осіб - Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Шполянського району та Шполянського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді.

08.10.2020 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесено запис №000006190 щодо новоствореної юридичної особи Центру надання соціальних послуг Шполянського району.

Вважаючи дії відповідача щодо прийняття розпорядження №217 від 05.10.2020 року «Про затвердження передавальних актів Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Шполянського району та Шполянського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді» та розпорядження № 41-к від 29.09.2020 «Про звільнення ОСОБА_1 » протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначає Кодекс законів про працю України (далі КЗпП України).

Право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку (абзац 2 ст. 2 КЗпП України).

Відповідно до ст. 2-1 КЗпП України забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції", а також сприяння особі у здійсненні такого повідомлення, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання.

Законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами (абзац 1 ст. 3 КЗпП України).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з ч. 1-3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Ліквідація, реорганізація підприємств, зміна форм власності або часткове зупинення виробництва, що тягнуть за собою скорочення чисельності або штату працівників, погіршення умов праці, можуть здійснюватися тільки після завчасного надання професійним спілкам інформації з цього питання, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення. Власник або уповноважений ним орган не пізніше трьох місяців з часу прийняття рішення проводить консультації з професійними спілками про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення (ч. 2 ст. 49-4 КЗпП України).

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням районної державної адміністрації №161 від 30.07.2020 затверджено список працівників, які попереджаються про можливе вивільнення, згідно якого про можливе вивільнення попереджається, зокрема ОСОБА_1 (додаток 2).

Відповідно до акту фіксації непідписання попередження від 31.07.2020, ОСОБА_1 не поставив особистий підпис у додатку 2 розпорядження Шполянської районної державної адміністрації від 30.07.2020 №161 «Про реорганізацію Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Шполянського району та Шполянського районного центру соціальних (служб для сім`ї, дітей та молоді шляхом злиття» та під попередженням щодо звільнення, обумовленим скороченням штату працівників, не ознайомився із текстом розпорядження.

Згідно тексту попередження, адресованого ОСОБА_1 , вбачається, що останнього повідомлено про скорочення займаної ним посади (директора) у зв`язку із скороченням штату працівників та рекомендовано взяти участь у конкурсі на зайняття посади керівника Центру надання соціальних послуг Шполянського району.

Отже, про можливе вивільнення та про проведення конкурсу на зайняття посади керівника Центру надання соціальних послуг Шполянського району позивач був повідомлений 31.07.2020.

Розпорядженням Шполянської районної державної адміністрації від 29.09.2020 №41-рк звільнено ОСОБА_1 з посади 30.09.2020.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 241-1 строки виникнення і припинення трудових прав та обов`язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями.

Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо кінець строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, то строк закінчується в останній день цього місяця.

Так, про можливе вивільнення позивач повідомлений в останній день місяця липня 2020 року 31.07.2020. Оскільки місяць вересень 2020 року мав лише 30 днів, вказаний строк закінчився в останній день цього місяця 30.09.2020.

Позивача звільнено з займаної посади 30.09.2021.

Отже станом на 30.09.2020 позивач знав про своє можливе вивільнення за два місяці до такого вивільнення.

Враховуючи викладене, посилання позивача на недотримання відповідачем двомісячного строку з моменту попередження про зміну істотних умов праці до звільнення його з посади є необгрунтованим.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Листом Мінпраці від 07.04.2011 р. №114/06/187-11 «Щодо надання роз`яснення» надано роз`яснення поняттям скорочення чисельності та скорочення штату. Так, скорочення чисельності працівників передбачає зменшення їх кількості. Скорочення штату являє собою зміну штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами.

З виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань вбачається, що управління реорганізованою юридичною особою Шполянським районним центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді здійснював директор (тимчасово до вирішення питання про призначення директора його обов`язки виконувала ОСОБА_4 ).

Судом встановлено, що управління реорганізованою юридичною особою Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Шполянського району здійснював директор ОСОБА_1 .

Згідно розпорядження Шполянської районної державної адміністрації №161 від 30.07.2020 року «Про реорганізацію Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Шполянського району та Шполянського районного центру соціальних (служб для сім`ї, дітей та молоді шляхом злиття» реорганізовано шляхом злиття двох бюджетних установ Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Шполянського району та Шполянського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді.

Розпорядженням Шполянської районної державної адміністрації №161 від 30.07.2020 затверджено штатний розпис Центру надання соціальних послуг Шполянського району. З додатку 3 до вказаного розпорядження вбачається, що кількість штатної посади директора Центру надання соціальних послуг Шполянського району становить одну штатну одиницю .

Отже, внаслідок реорганізації відповідачем зменшено кількість штатних одиниць за посадою директора з двох на одну.

На підтвердження обставини, що скорочення чисельності або штату працівників в новоствореному Центрі надання соціальних послуг не відбулося, усі раніше наявні в реорганізованому Територіальному центрі посади збереглися позивачем належних та допустимих доказів не надано.

За вказаних обставин, суд вважає необгрунтованими посилання позивача на те, що формулювання звільнення у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КзпП України не відповідає вимогам ст. 36 КЗпП України.

Посилання позивача в частині незаконного звільнення за відсутності згоди профспілки суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України "Про державну службу", керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об`єднаннями громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач займав посаду директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Шполянського району.

Суд зазначає, що оскільки посада, яку займав позивач є керівною, в силу положень п.7 ч. 1 ст. 43 КЗпП України згода виборного органу первинної профспілкової організації на його звільнення не потрібна.

Крім того, листом Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації від 28.09.2020 №02/04-01.1-01-18/1406/02/04-01.1-29/ НОМЕР_1 погоджено звільнення ОСОБА_1 з посади директора територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Шполянського району.

В ході судового розгляду даної справи відповідач повідомила, що Шполянська районна державна адміністрація мала намір повідомити профспілковий орган про можливе вивільнення позивача, однак цього не здійснила, оскільки в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відомості про первинну профспілкову організацію територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Шполянського району були відсутні.

Після отримання рішення профспілкового органу, яке оформлене протоколом від 05.08.2020 №6 Шполянською районною державною адміністрацією направлено лист та запропоновано провести збори за участю представника районної державної адміністрації, з метою консультування про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму, а також для повноцінного обґрунтування процесу реорганізації.

Суд зазначає, що вказане рішення стосується виключно взаємовідносин між профспілковим органом та Шполянською районною державною адміністрацією.

Щодо листа голови профспілкової організації В. І. Назаренка від 20.08.2020 №77, яким повідомлено про відсутність підстав для надання згоди для розірвання з директором територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Шполянського району ОСОБА_1 трудового договору суд зазначає, що вказаний лист не містить обгрунтованих підстав, які слугували б для ненадання такої згоди.

З позовних вимог слідує, що позивач просить скасувати розпорядження відповідача №217 від 05.10.2020 року «Про затвердження передавальних актів Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Шполянського району та Шполянського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді» як незаконе і таке, що винесене передчасно оскільки в процесі ліквідації не в повній мірі виконані всі необхідні етапи реорганізації, а також не забезпечені гарантії працівників Територіального центру надання соціальних послуг Шполянського району, передбачені трудовим законодавством.

Щодо вказаної позовної вимоги суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 107 Цивільного кодексу України після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами.

Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.

З аналізу зазначених норм слідує, що розпорядження Голови Шполянської районної державної адміністрації №217 від 05.10.2020 року «Про затвердження передавальних актів Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Шполянського району та Шполянського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді» є внутрішньо-розпорядчим документом, в яких втілюється розпорядча діяльність Голови Шполянської районної державної адміністрації.

Суд зазначає, що дії щодо видання таких документів не спрямовані на встановлення, зміну або скасування норм права, не вносять нових нормативів у правове регулювання.

У таких документах не зазначається строк їхньої дії, за змістом вони є актами, що втрачають силу після виконання приписів, що в них містяться. Їхня ефективність та виконуваність мають значення в найближчий період після їхнього видання, тому що саме вони представляють оперативність реакції органів та посадових осіб на зміни в управлінській ситуації.

Зміна ситуації може викликати видання нових розпорядчих документів з новими приписами щодо тих самих питань.

Отже основна функція розпорядчих документів регулювати діяльність органу управління задля виконання поставлених перед ним завдань, одержання максимального ефекту від своєї діяльності та діяльності організації загалом.

У даному випадку оскаржуване розпорядження прийнято з метою проведення реорганізації в межах повноважень Шполянської районної державної адміністрації, визначених положеннями п. 30 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до визначення наданого у п. 19 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Із системного аналізу наведеної норми вбачається, що такий правовий акт породжує права та обов`язки тільки того суб`єкта, якому його адресовано.

З огляду на наведене суд дійшов висновку про відсутність у позивача прав і обов`язків, у зв`язку із вчиненням відповідачем оскаржуваних дій.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 28.02.2017 та Верховним Судом у постанові від 20.06.2018 (справа № 804/16525/15).

Згідно із ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до положень ч.1 ст.5 КАС України особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину щодо фактичного порушення суб`єктом владних повноважень - відповідачем його прав, свобод чи інтересів має довести, саме, позивач належними і допустимими доказами.

У розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення, при цьому, задоволенню підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. То ж, для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем в момент здійснення ним оскаржуваних дій чи рішень.

Аналогічна позиція підтверджується, зокрема, рішеннями Конституційного Суду України № 6-рп/1997 від 25 листопада 1997 року за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України та № 9-рп/1997 від 25 грудня 1997 року за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України, зі змісту яких випливає, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Так, на переконання суду, оскаржувані дії відповідача не впливають на права чи інтереси позивача.

Посилання позивача на ту обставину, що розпорядженням відповідача №217 від 05.10.2020 року «Про затвердження передавальних актів Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Шполянського району та Шполянського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді» завершено процедуру реорганізації внаслідок чого позивача звільнено із займаною посадою суд вважає необґрунтованими, оскільки процедура реорганізації юридичної особи завершується внесенням відомостей державним реєстратором до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Суд зазначає, що оскаржуване розпорядження пов`язане з процедурою проведення вказаної реорганізації.

Верховний Суд України, усуваючи розбіжності у застосуванні судами касаційної інстанції зазначених норм матеріального права в постанові від 15 грудня 2015 року (справа №800/206/15) вказав, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Крім того, Верховний Суд України, аналізуючи положення статті 6, а також частини другої статті 171 КАС України (у попередній редакції), зазначив, що суб`єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб`єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів. Право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть. Зі змісту регулювання, яке міститься у КАС, також убачається, що і право оскаржити індивідуальний акт має особа, якої він стосується. Правові акти індивідуальної дії породжують права і обов`язки тільки у тих суб`єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб`єктів), яким його адресовано.

У зав`язку з цим Верховний Суд України у постановах від 15 липня 2014 року(справа №21-273а14) та від 24 лютого 2015 року (справа№21-34а15) дійшов висновку, що відсутність у будь-кого прав чи обов`язків у зв`язку із оскаржуваним правовим актом індивідуальної дії не породжує і права на захист, тобто права на звернення із адміністративним позовом, оскільки не стосуються його безпосередньо.

Таким чином, право на захист виникає за умови доведення позивачем факту застосування до нього норм оскаржуваного рішення, або того, що він є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано це рішення, при цьому, законність оскаржуваного рішення може бути перевірена лише після встановлення у позивача права на його оскарження.

Щодо посилань позивача на те, що відповідачем проведено реорганізацію без проведення консультації з професійними спілками про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення, що суперечить положенням ч. 2 ст. 49-4 Кодексу законів про працю України суд зазначає, що вказана обставина стосується проведення процедури реорганізації і не є предметом вказаного спору.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судові витрати відповідно до положень ст. 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 14, 19, 76, 77, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 17 травня 2021 року.

Суддя С.О. Кульчицький