Справа № 640/21566/20
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 року м. Київ № 640/21566/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач) про:

визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві викладене у формі листа від 25.08.2020 року за №2600-0314-8/118841 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати ОСОБА_1 , до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, періоди роботи з 01.08.1985 року по 20.09.1993 року на посаді електрозварника РСУ Дніпровського району м. Києва;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 17.08.2020 року.

Ухвалою суду від 14 вересня 2020 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та запропоновано відповідачу надати відзив протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправним рішення відповідача щодо відмови позивачу у призначені пільгової пенсії за Списком №2.

13 листопада 2020 року відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечує повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17.08.2020 звернувся до Головного управління із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до якої були додані наступні документи:

довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру;

паспорт;

трудова книжка;

військовий квиток;

диплом про навчання;

довідка із СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000 по день звернення;

документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637.

Листом від 25.08.2020 №2600-0314-8/118841 Головне управління відмовило позивачу у призначені пенсії за списком №2 з тих підстав, що згідно наданих документів про стаж: ідентифікаційний код, трудова книжка, військовий квиток, диплом, страховий стаж складає 28 років 1 місяць та 17 днів, пільговий стаж за списком №2 відсутній. Оскільки не надані первинні документи для підтвердження пільгового стажу (накази про призначення та звільнення з посад, відомості про атестацію робочих місць за умовами праці (вперше), документи, по яких б можливо визначити види діяльності та відношення до пільгової роботи підприємства, зайнятість у певних структурних підрозділах тощо) згідно заяви від 17.08.2020 №11023 позивачу відмовлено.

Вважаючи протиправним рішення відповідача та у зв`язку із цим про зобов`язання вчинити певні дії, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про пенсійне забезпечення» (далі по тексту - Закон № 1788-ХІІ), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Закон №1058-IV) та Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі по тексту - Порядок № 637).

Усі зазначені нормативно-правові акти використані судом в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно з пп. 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-VI, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-ХІІ.

Згідно з пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідно до частини 1-2 статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. На пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

З аналізу вищенаведеного можливо зробити висновок, що для призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до частини 2 статті 114 Закону №1058-IV, необхідним є:

1) наявність страхового стажу не менше 30 років, з них 12 років 6 місяців на зазначених роботах

2) віднесення професії до списку робіт і професій, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 11.03.1994 № 162.

Приписами ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У свою чергу, в пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (Порядок № 637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Таким чином, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як свідчать матеріали справи, позивач обґрунтовує своє право на отримання пенсії на пільгових умовах тим, що в період з 01.08.1985 по 20.09.1993 працював електрозварником РСУ Дніпровського району м. Києва, яке 30.09.1992 було реорганізовано в управління по реконструкції та будівництву ДКП «Київреконструкція».

Як зазначає позивач вказаний період не був зарахований відповідачем до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 .

Однак, як вбачається з листа - відмови Головного управління від 25.08.2020 №2600-0314-8/118841 підставою для відмови позивачу у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 було те, що позивачем було надано наступні документи на підтвердження стажу: ідентифікаційний код, трудова книжка, військовий квиток, диплом, відповідно до яких страховий стаж складає 28 років 1 місяць та 17 днів, пільговий стаж за списком №2 відсутній, тому оскільки позивачем не надані первинні документи для підтвердження пільгового стажу (накази про призначення та звільнення з посад, відомості про атестацію робочих місць за умовами праці (вперше), документи, по яких б можливо визначити види діяльності та відношення до пільгової роботи підприємства, зайнятість у певних структурних підрозділах тощо) згідно заяви від 17.08.2020 №11023 позивачу відмовлено.

Так, позивачем до матеріалів справи було надано копію Довідки ВАТ «Акціонерна компанія «Київреконструкція» Дочірнього підприємства по реконструкції та будівництву №6, відповідно до якої, ОСОБА_1 дійсно працював у період з 01.08.1985 по 20.09.1993 на посаді газоелектрозварника, яка включена до списку №2 розділу ХХХІІІ постанови Кабінету Міністрів та дає право на державну пенсію та пільгових умовах.

Вказана довідка, як вбачається з матеріалів справи надавалась позивачем також до Головного управління.

Разом з тим, суд зазначає, що позивачем не надано доказів про наявність у нього пільгового стажу, який дає право на пенсію по списку №2.

У позовній заяві позивач вказує, що він у період з 01.10.1993 по 24.07.1995 працював газоелектрозварником у ТОВ «Іра-93», у період з 25.07.1995 по 30.09.1999 працював газоелектрозварником ТОВ «СВС ЛТД».

Однак, позивачем ні до матеріалів справи ні Головному управлінню не було надано доказів, що посада газоелектрозварник, яку займав позивач у період з 01.10.1993 по 24.07.1995 та у період з 25.07.1995 по 30.09.1999 відноситься до списку №2 та дає право на пільгову пенсію.

Таким чином, позивачем до матеріалів справи не надано доказів, що він має достатній пільговий стаж для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, суд приходить до висновку, що Головним управлінням правомірно відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві викладене у формі листа від 25.08.2020 року за №2600-0314-8/118841 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", має бути відмовлено.

В частині позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати ОСОБА_1 , до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, періоди роботи з 01.08.1985 року по 20.09.1993 року на посаді електрозварника РСУ Дніпровського району м. Києва, суд відмовляє в їх задоволенні, оскільки зарахування вказаного періоду до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 не відновить права позивача шляхом призначення йому пільгової пенсії.

В частині позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 17.08.2020 року, суд також відмовляє у зв`язку із тим, що вони є похідними вимогами.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного в задоволенні адміністративного позову має бути відмовлено.

Оскільки судове рішення ухвалене на користь суб`єкта владних повноважень, судові витрати, відповідно з частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

У частині клопотання щодо стягнення з відповідача на користь позивача збитки у вигляді витрат на юридичні послуги у розмірі 7680,00грн., суд відмовляє в його задоволенні у зв`язку із тим, що у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) відмовити повністю.

Відмовити у задоволенні клопотання про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті юридичних послуг у розмірі 7680,00грн.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін