Справа № 640/16545/20
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2021 року м. Київ № 640/16545/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
довійськової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
провизнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2019 рік;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2019 рік.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що відповідачем безпідставно відмовлено ОСОБА_1 у виплаті грошової допомоги на оздоровлення за 2019 рік, оскільки у 2019 році остання не скористалась правом на отримання такої допомоги. При цьому, за твердженням позивача, написання останньою у 2019 році рапорту про надання щорічної основної відпустки породжує у військової частини обов`язок з виплати грошової допомоги на оздоровлення за відсутності окремо поданого рапорту про це.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено сторонам строки для надання відзиву, відповіді на відзив та заперечення.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши про те, що позивач не звернулася у межах бюджетного періоду у 2019 році із відповідним рапортом про виплату їй грошової допомоги для оздоровлення, відтак, командування військової частини НОМЕР_1 не змогло реалізувати свого права щодо надання позивачеві допомоги для оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, ОСОБА_1 подала командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт від 17.07.2019, в якому просила надати їй основну щорічну відпустку за 2019 рік з 19.08.2019 терміном на 35 діб.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 06.08.2019 №180 визначено надати начальнику відділення забезпечення та ремонту засобів технічного захисту інформації центру технічного захисту інформації та кібербезпеки старшому лейтенанту ОСОБА_1 тривалістю 36 календарних днів (з них 1 день святковий), з 19.08.2019 по 23.09.2019, без виїзду (підстава: рапорт старшого лейтенанта ОСОБА_1 , відпускний квиток №411).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 24.09.2019 №222, начальника відділення забезпечення та ремонту засобів технічного захисту інформації центру технічного захисту інформації та кібербезпеки старшому лейтенанту ОСОБА_1 визнано такою, що прибула із щорічної основної відпустки за 2019 рік 24.09.2019.

У той же час, ОСОБА_1 подала командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт від 03.04.2020, в якому просила виплатити їй допомогу на оздоровлення за 2019 рік, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового складу і начальницького складу та деяких інших осіб».

Листом від 05.05.2020 №77/33-340 військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України повідомила ОСОБА_1 про те, що оскільки щорічну основну відпустку за 2019 рік остання використала у 2019 році у повному обсязі та не зверталась із рапортом про виплату їй грошової допомоги для оздоровлення за 2019 рік, у військової частини НОМЕР_1 відсутні підстави для виплати позивачеві допомоги для оздоровлення за 2019 рік.

На підставі викладеного, вважаючи порушеними власні права та охоронювані законом інтереси, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

При цьому, приписами пп. 3 п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» визначено, що керівникам державних органів надано право у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

На виконання положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.03.2018 №200 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам (надалі Інструкція №200 у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п. 1 розділу ХІХ Інструкції №200, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом та набули право на щорічну основну відпустку, один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

У силу п. 2 розділу ХІХ Інструкції №200, допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям за їх рапортом за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, а командирові (начальнику) - на підставі наказу командира (начальника) вищого рівня із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Допомога для оздоровлення обов`язково виплачується військовослужбовцям, які вибувають у щорічну основну відпустку повної тривалості або другу її частину (у тому числі у дозволених випадках за невикористану відпустку за минулий рік), якщо військовослужбовці раніше не скористалися правом на отримання цієї допомоги.

З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що матеріальна допомога на оздоровлення надається на підставі рапорту військовослужбовця, який вибуває у щорічну основну відпустку. Тобто, для надання військовослужбовцю Національної гвардії України матеріальної допомоги на оздоровлення необхідна наявність одночасно двох умов: (1) подання військовослужбовцем рапорту про надання такої допомоги та (2) вибуття військовослужбовця у щорічну основну відпустку.

Як було зазначено вище, ОСОБА_1 у рапорті від 17.07.2019, в якому просила надати їй основну щорічну відпустку за 2019 рік з 19.08.2019 терміном на 35 діб, не зазначила про надання останній матеріальної допомоги на оздоровлення, а станом на 03.04.2020 (дата рапорту про виплату допомоги на оздоровлення за 2019 рік) вже реалізувала своє право на щорічну основну відпустку.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що відповідачем правомірно та у межах наданих останньому повноважень відмовлено у виплаті позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення за 2019 рік.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову у задоволенні останніх.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 246, 256, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (ідентифікаційний код НОМЕР_3 , адреса: 01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, 38) відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок