Справа № 160/4220/21
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
17 червня 2021 року Справа №160/4220/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коренева А.О., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 року по справі № 160/4220/21 позовні вимоги ОСОБА_1 до Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково:

визнано протиправною бездіяльність Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області щодо несвоєчасного оприлюднення у формі відкритих даних на веб-сторінці https://ukrsr.otg.dp.gov.ua/ua/rishennya-gromadi/rishennya-4-sesiyi-ukrayinskoyi-silskoyi-radi-vid-12012021 офіційного веб-сайт https://ukrsr.otg.dp.gov.ua/ua Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області рішення четвертої сесії VIII скликання Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області № 95-04/VIII від 12.01.2021 року "Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння і випасання худоби гр. ОСОБА_3 ". В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Призначено судове засідання без повідомлення (без участі) сторін для вирішення питання про судові витрати на правничу допомогу на 17 червня 2021 року.

14.06.2021 року позивач сформував у системі «Електронний суд» клопотання про долучення доказів: копія договору про надання правової допомоги від 17.03.2021 року; копія додатку № 1 до договору; копія акту приймання - передачі наданих послугу від 08.06.2021 року; копія квитанції про сплату послуг правової допомоги № 08/06-21 від 08.06.2021 року; копія ордеру, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, докази направлення відповідачем вказаних вище документів.

15 червня 2021 року на електронну адресу суду від Відповідач 1 - Українська сільська рада Петропавлівського району Дніпропетровської області, нійшло клопотання про відмову у задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу. В обґрунтування клопотання зазначили, що позивачем до судов України подано більше 100 абсолютно аналогічних позовів до суб`єктів владних повноважень, в яких фактично змінюється лише назва суб`єкта владних повноважень; у більшості вказаних справ допомогу надає незмінний адвокат, з незмінним пакетом документів щодо підтвердження надання правової допомоги, що наводить відповідача на думку про фіктивність послуг. Крім того, зазначили, що позивач не надав жодних доказів щодо реального та необхідного розміру витрат, які він поніс на на професійну правничу допомогу.

Відповідач 2 - письмових заперечень стосовно витрат на правничу допомогу не надав.

Суд, вивчивши доводи позивача, матеріали адміністративної справи та надані докази на підтвердження заявлених вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу, проаналізувавши норми КАС України, дійшов таких висновків.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених норм дає суду підставу прийти до висновку про те, що витрати сторони на правничу допомогу мають бути фактично понесеними (здійсненими) та підтвердженими відповідними належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами.

Позивачем надано до суду наступні документи: копію договору від 17.03.2021 року та додатку № 1 до договору; копія акту приймання - передачі наданих послугу від 08.06.2021 року; копія квитанції про сплату послуг правової допомоги № 08/06-21 від 08.06.2021 року; копія ордеру, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Верховним судом в постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд зазначає, що здійснені адвокатом дії, визначені в акті приймання-передачі наданих послуг, мали бути здійснені адвокатом фактично, та дійсність їх вчинення має бути підтверджена матеріалами справи.

Згідно позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 24.04.2018 по справі №814/1258/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням, зокрема, розрахунків (калькуляції) вартості правової допомоги, а не лише з визначенням загальної вартості наданої допомоги.

Водночас суд вважає за необхідне зазначити, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.

За правилами оцінки доказів, встановлених статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року по справі №520/9115/19.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно висновку, висловленого у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відтак, з урахуванням наведеного при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, що узгоджується з правовим висновком, сформульованим у постанові Верховного суду від 08.04.2020 р. по справі №922/2685/19.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що між позивачем та адвокатом Подоприголовим Віктором Євгеновичем укладено договір про надання правової допомоги від 17.03.2021 року, у відповідності до якого адвокат зобов`язався надати позивачу правову допомогу у адміністративній справі за позовом позивача до відповідачів щодо несвоєчасного оприлюднення на офіційному сайті Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області рішення четвертої сесії VIII скликання Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської № 95-04/VIII від 12.01.2021 року "Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння і випасання худоби гр. ОСОБА_3 ".

У додатку № 1 вказаного вище договору сторони погодили тарифи вартості послуг адвоката за одну годину роботу/одну сторінку документа.

08 червня 2021 року сторони підписали акт приймання - передачі наданих послуг, у відповідності до якого адвокат надав клієнту наступні послуги: зустріч клієнта та усна консультація - 500 грн., 1 год.; аналіз відомостей про факти, що можуть використовуватися як докази у справі - 600 грн., 2 год.; складання проекту позовної заяви 4000 грн., 500 грн./1 сторінка, загалом 8 сторінок; складання проекту заяви про усунення недоліків позовної заяви - 500 грн. 1 година, 250 грн./1 сторінка, складання проекту відповіді на відзив на позовну заяву відповідача 1 - 3000 грн., 500 грн./1 сторінка, загалом 6 сторінки; складання проекту відповіді на відзив на позовну заяву відповідача 2 - 3000 грн., 500 грн./1 сторінка, загалом 6 сторінки; складання проекту заяви про уточнення позовних вимог - 500 грн., 250 грн./1 сторінка, загалом 2 сторінки; складання проекту заяви по справі про надання доказів правничої допомоги - 750 грн., 250 грн./1 сторінка, загалом 3 сторінки; складання проекту заяв по справі про надання доказів та про ухвалення додаткового рішення - 1000 грн., 250 грн./1 сторінка, загалом 4 сторінки; загалом вартість послуг 13350,00 грн. На підтвердження оплати наданих адвокатом послуг, позивачем надано копію квитанції № 08/06-21 від 08.06.2021 року.

Розглянувши подані позивачем документи, судом встановлено, що вони в сукупності не містять обґрунтованої та об`єктивної суми витрат на правову допомогу, які були вчинені адвокатом, як такі, що неминуче мали бути вчинені адвокатом для відновлення прав клієнта, з огляду на наступне.

При цьому суд звертає увагу, що дана справа є справою незначної складності, розгляд якої здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження. Також враховує відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень, за даними яких мають місце оприлюднення численних судових рішень судів різних інстанцій з аналогічного предмету спору та аналогічні мотивам тим, що наведені у позові позивача. Крім того, суд зазначає, що з березня 2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшло 34 позовні заяви ОСОБА_1 до Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, секретаря Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області Шишкіна Юрія Володимировича про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Які є ідентичними позовними заявами до одного й того ж позивача, з однаковим обґрунтуванням, викладенням підстав звернення до суду та аналізом актів законодавства та позиції Верховного Суду. Різницю між цими позовами складає лише номер, дата та назва рішення, яке було несвоєчасно опубліковано або неопубліковано відповідачем.

Вказані справи перебувають у відкритому доступі в КП «Діловодство спеціалізованого суду» та в Єдиному державному реєстрі судових рішень, факт подання відповідних позовів до суду є загальновідомим та не потребує додаткового підтвердження.

Таким чином, суд вважає, що адвокатом не було докладено значно великих зусиль для складання позовної заяви у цій справі, оскільки подана позовна заява є типовою до ідентичних позовів, складених адвокатом.

Аналогічна ситуація стосується і таких послуг, як складання проекту відповіді на відзив на позовну заяву відповідача-1 враховуючи практику Верховного Суду - 6 стор. - 3000 грн.; складання проекту відповіді на відзив на позовну заяву відповідача-2 враховуючи практику Верховного Суду - 6 стор. - 3000 грн.

При цьому, суд зауважує, що витрати за складання проекту заяви на усунення недоліків у розмірі 500 грн. не може бути покладено на відповідача, оскільки саме позивачем, або його представником не дотримано вимог КАС України при складанні позовної заяви.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним ст.19, 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, суті виконаних послуг, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 13350,00 грн є надмірною та неспівмірною з фактичним обсягом наданих послуг, оскільки такі послуги, як зустріч та усна консультація Клієнта, аналіз відомостей про факти, що можуть використовуватися як докази у справі, охоплюються загальною діяльністю адвоката та має на меті складання позовної заяви.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів, з урахуванням критерію співмірності зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, та обсягом виконання відповідних робіт, частковому задоволенню позовних вимог, суд приходить до висновку, що сума витрат, пов`язаних з розглядом справи, на професійну правничу допомогу підлягає стягненню в розмірі 1000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача шляхом прийняття додаткового рішення.

Судом відхиляється посилання відповідача 1 на те, що документи стосовно надання правничої допомоги позивачу можуть бут фіктивними, оскільки відповідачем 1 не надано суду належних та допустимих доказів цього; у відповідності до вимог ч.1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Окрім того, чинне законодавство України не встановлює заборону особам подавати велику кількість позовів до судів України.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. 252 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (ЄДРПОУ - 04339126) за рахунок її бюджетних асигнувань судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн. (одна тисяча) гривен.

Копію додаткового рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев