Справа № 260/1429/21
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2021 рокум. Ужгород№ 260/1429/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючої - судді Маєцької Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комісії з реорганізації Міжгірської районної державної адміністрації, Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Комісії з реорганізації Міжгірської районної державної адміністрації, Хустської районної державної адміністрації, в якій просить: стягнути з Хустської районної державної адміністрації на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05.08.2020 року по 04.11.2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року поновлено позивача на посаді та стягнуто на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Вказане судове рішення набуло законної сили 14 вересня 2020 року. Зазначене рішення Закарпатського окружного адміністративного від 05 серпня 2020 року в частині поновлення позивача на роботі було виконане лише 04 листопада 2020 року, шляхом видання відповідного наказу, хоча судовим рішенням допущеного негайне виконання в частині поновлення на роботі. У зв`язку з чим, на переконання позивача у період з 05 серпня 2020 року по 04 листопада 2020 року вона продовжувала знаходитися у вимушеному прогулі та фактичне поновлення її на посаді відбулося тільки 04 листопада 2020 року.

Ухвалою судді від 23 квітня 2021 року відкрито провадження у адміністративній справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії даної ухвали суду та роз`яснено сторонам, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Судом вжито достатніх заходів щодо належного повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та надано достатній строк для подання відзиву на позовну заяву, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У відповідності до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року в адміністративній справі № 260/527/20 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Міжгірської районної державної адміністрації: 1) Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Міжгірської районної державної адміністрації від 28.11.2019 р. №43-р "Про граничну чисельність працівників та структуру районної державної адміністрації" в частині скорочення посади адміністратора центру надання адміністративних послуг Міжгірської районної державної адміністрації; 2) Визнано протиправним та скасовано наказ керівника апарату Міжгірської районної державної адміністрації від 30.01.2020 р. №15-р "Про звільнення ОСОБА_1 "; 3) Поновлено ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Міжгірським РВ УМВС України в Закарпатській області 18.04.2002 р.) на займаній на час звільнення посаді адміністратора центру надання адміністративних послуг Міжгірської районної державної адміністрації з 01 лютого 2020 року; 4) Стягнуто з Міжгірської районної державної адміністрації (місцезнаходження: вул. Шевченка, буд. 97, смт. Міжгір`я, Закарпатська область, 90000, код ЄДРПОУ - 04053772) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Міжгірським РВ УМВС України в Закарпатській області 18.04.2002 р.) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 60211,97 (Шістдесят тисяч двісті одинадцять грн. 97 коп.) грн. з відрахуванням податків та зборів.

Вказане рішення набуло законної сили 24 листопада 2020 року.

Наказом Міжгірської районної державної адміністрації Закарпатської області "Про поновлення ОСОБА_1 на посаді адміністратора центру надання адміністративних послуг райдержадміністрації" від 04 листопада 2020 року № 34-р позивача поновлено на посаді адміністратора центру надання адміністративних послуг райдержадміністрації з 01 лютого 2020 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 233, ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, виходячи з аналізу зазначених норм законодавства, у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір та при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а враховуючи незаконне звільнення позивача, його поновлення на роботі, він має право на отримання середнього заробітку за період, на який його було позбавлено можливості працювати та отримувати заробітну плату за свою роботу.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 14, 370 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 371 КАС України, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

При цьому, відповідно до статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Таким чином, законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Ця відповідальність не поставлена в залежність від дій чи ініціативи працівника.

Так, відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно якої проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Таким чином, згідно статтею 236 КЗпП України проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 30 квітня 2020 року в адміністративній справі №260/1424/18.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вже встановлено судом, позивача рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року в адміністративній справі № 260/527/20 поновлено на посаді адміністратора центру надання адміністративних послуг Міжгірської РДА з 01 лютого 2020 року.

В той же час, на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду в адміністративній справі позивач була поновлена на посаді наказом Міжгірської районної Державної адміністрації від 04 листопада 2020 року.

Таким чином, відповідач допустив затримку виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 у справі № 260/527/20.

Тому, період з 06 серпня 2020 року (наступний день за датою ухвалення рішення про поновлення позивача на посаді) по 03 листопада 2020 року включно (день, що передував дню видання наказу про поновлення на посаді) є періодом за який відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100), який застосовується у випадку виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку №100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку).

У відповідності до абзацу 3 пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Таким чином, середня заробітна плата для цілей, передбачених статтею 236 КЗпП України, повинна обчислюватися з виплат, отриманих ним за попередні два місяці роботи.

Для обчислення суми заробітку, що підлягає виплаті працівникові за час вимушеного прогулу, за основу беруться робочі дні.

Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, суд враховує середньоденний розмір заробітної плати ОСОБА_1 , встановлений у рішенні Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 у справі № 260/527/20.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вказаним рішенням встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача становить 474,11 грн. Період затримки виконання рішення за період з 06 серпня 2020 року по 03 листопада 2020 року становить 62 робочих дні (з 06 серпня 2020 року по 03 листопада 2020 року).

Таким чином, середній заробіток за час затримки виконання судового рішення складає 29394,82 грн. (474,11 грн. х 62 роб. дні).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку про стягнення на користь позивача з Хустської районної державної адміністрації (правонаступника Міжгірської районної державної адміністрації) середнього заробітку за час затримки виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року у справі № 260/527/20 за період з 06 серпня 2020 року по 03 листопада 2020 року у розмірі у розмірі 29394,82 грн.

Оскільки, позивач у позовній заяві просить стягнути середній заробіток за період з 05 серпня 2020 року по 04 листопада 2020 року, однак перерід затримки виконання рішення необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, то позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за період з 06 серпня 2020 року по 03 листопада 2020 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведені обставини справи та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору, судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ) до Комісії з реорганізації Міжгірської районної державної адміністрації (Закарпатська область, Хустський район, смт. Міжгір`я, вул. Шевченка, буд. 97), Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області (Закарпатська область, м. Хуст, вул. Карпатської Січі, буд. 21, ) про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

2. Стягнути з Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області (Закарпатська область, м. Хуст, вул. Карпатської Січі, буд. 21, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 06 серпня 2020 року по 03 листопада 2020 року у розмірі 29394,82 грн. (двадцять дев`ять тисяч триста дев`яносто чотири гривні вісімдесят дві копійки).

3. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

СуддяН.Д. Маєцька