Справа № 480/2147/21
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2021 року Справа № 480/2147/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2147/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація" до Слобожанської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «Сумифітофармація», звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Слобожанської митниці Держмитслужби, в якому просить визнати протиправними та скасувати:
- рішення про коригування митної вартості товарів UA807000/2021/000248/2 від 24.02.2021р. згідно митної декларації №UA807290/2021/004107 від 24.02.2021року.
Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що позивач здійснював митне оформлення в режимі імпорту товару: ягоди ялівцю. Представником декларанта було оформлено та подано до Слобожанської митниці Держмитслужби декларацію №UА807290/2021/004004 від 23.02.2021року, в якій задекларовано митну вартість товару відповідно до статті 58 МКУ в розмірі відповідно до ціни контракту (метод визначення митної вартості №1)
У відповідності до вище зазначених рішень, визначено митну вартість декларованого товару в розмірі 4,97євро/кг. При цьому було застосовано 6-й (резервний) метод визначення митної вартості (ст.64 МКУ). На думку службових осіб митного органу, вартість задекларованого товару не відповідає рівню вартості подібних та аналогічних товарів. Позивач зазначає, що митний орган взагалі не обґрунтовує причин, через які задекларована позивачем митна вартість не може бути визнана.
При цьому посилання відповідача на цінові дані АСМО «Інспектор» та цінову база ЄАІС Держмитслужби щодо митних оформлень товарів що вже здійснено, позивач вважає безпідставним.
Ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник відповідача надав суду відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує з огляду на наступне.
Відповідач зазначає, що в результаті вивчення поданих до митного оформлення документів, в процесі порівняння рівня заявленої декларантом позивача митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено посадовою особою митниці виявлено, що рівень цін подібних товарів значно перевищує заявлену декларантом позивача митну вартість. При здійсненні перевірки наданих декларантом позивача товаросупровідних документів виявлено, що подані до митного оформлення документи, містили розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема: аналіз цінової бази ЄАІС Держмитслужби показав, що рівень митної вартості подібних (аналогічних) товарів, за фактами митних оформлень митницями України, був вищим ніж заявлений; подані до митного оформлення документи (контракт, інвойс) не підтверджують в повній мірі задекларований рівень митної вартості; рахунок вказаний в CMR №LV-02 (№BTN-251) не відповідає номеру рахунку - фактурі в декларації (ЖГ-3/2021); не прямий контракт (через посередника) та умови платежу (відстрочка платежу 180 днів) - є фактори збільшення вартості товару; відсутня торгова марка товару, виробник товару.
Декларанту направлено повідомлення про необхідність надання документів, необхідних для підтвердження правильності обчислення заявленої митної вартості товарів.
Враховуючи те, що декларантом не надано необхідні документи для підтвердження числових значень складових митної вартості товару, посадовою особою митниці, після проведення консультацій з декларантом, визначено митну вартість товарів з використанням другорядного методу визначення митної вартості (за резервним методом) відповідно до ст. 64 МК України.
На момент митного оформлення товару, спеціалізований програмно-інформаційний комплекс Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України містив інформацію щодо митного оформлення аналогічного товару з рівнем митної вартості 4,97 eur/кг (відповідно до фактів митних оформлень).
Тому відповідач вважає, що службовими особами Слобожанської митниці правомірно прийняті оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови, оскільки декларантом позивача не спростовано розбіжності у правильному визначенні митної вартості товару та на електронне повідомлення митного органу про надання додаткових документів, необхідних для підтвердження правильності обчислення заявленої митної вартості товару, декларант не надав.
Позивач своїм правом щодо надання відповіді на відзив не скористався.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, ТОВ «Сумифітофармація» до митного оформлення подано митну декларацію №UA807290/2021/004004 від 23.02.2021 на товар, що поставляється в Україну на виконання умов договору №EE/UA/09/10/20 від 09.10.2020, а саме: «ягоди ялівцю: ялівець (можжевельник) плоди сухі цілі, розфасовано в поліпропіленові мішки - 60шт. Загальна вага 1500кг. Країна походження Албанія». Продавцем товару у відповідності до контракту №EE/UA/09/10/20 від 09.10.2020р. являється компанія Taim Trad OU (Естонія) (а.с. 34 35).
У відповідності до пункту 1.1. контракту, предметом контракту є товар, зазначений у специфікації. Згідно пункту 1.1. специфікації №6 від 12.02.2021р. предметом постачання є Ягоди ялівцю: ялівець (можжевельник) плоди сухі цілі, розфасовано в поліпропіленові мішки - 60шт. Загальна вага 1500кг. Країна походження Албанія. Ціна 4,03 Євро/кг на загальну суму 6045,00Євро. Відповідно до пункту 1.3. Специфікації умови поставки FCA Рига. (а.с. 12 19).
Для митного оформлення представником декларанта (Позивача) разом з декларацією №UA807290/2021/004004 від 23.02.2021 для підтвердження заявленої митної вартості надано наступні документи: Контракт №EE/UA/09/10/20 від 09.10.2020р.; Додаткова угода від 11.02.2021р.; Специфікацію №6 11.02.2021р до контракту; Сертифікат якості№28AL від 10.02.2021р.; Пакувальний лист б/н від 17.02.2021р.; Рахунок-фактуру (Інвойс) №Т-3/2021 від 17.22.2010р.; Фітосанітарний сертифікат EULV/340104 від 17.02.2021р.; СМR №LV-/02/2021 від 17.02.2021р.; Довідка про транспортні витрати б/н від 22.02.2021р.; Рахунок-фактуру № 49 від 22.02.2021р.
Крім того, на вимогу митного органу, листами від 24.02.2021 декларантом було надано документи: Рахунок-фактура №BTN-251 від 17.02.21 (продавець SIA "Bioingredients TN" Латвія - покупець "Naim Trad" Естонія); Рахунок-фактура №05 від 12.01.21 (продавець "Gjedra Sh. P. К." Албанія - покупець SIA "Bioingredients TN" Латвія); Експортна митна декларація (а.с. 86- 90).
Листом б/н від 24.02.2021 декларантом було повідомлено митницю, що інших документів в своєму розпорядженні не має і в подальшому надати не може (а.с. 85).
Не погодившись з вказаними рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з позовом про визнання їх протиправним та скасування.
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 р. №4495-VI, що набрав чинності з 01.06.2012 р. (далі по тексту МК України).
Статтею 246 МК України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (стаття 248 МК України).
Згідно з ч. 8 ст. 257 МК України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.
На виконання статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).
Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.
Суд зауважує, що пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це, відповідно, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 МК України.
Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів має право, зокрема, у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.
Відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, орган доходів і зборів може виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно зі ст. 55 МК України, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, він має право прийняти у письмовій формі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.
За правилами частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Таким чином, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).
За правилами частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Зі змісту статті 53 МК України випливає, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондує й положенням частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Водночас частиною третьою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 по справі № 810/2784/18, від 06.09.2019 по справі № 815/2501/18, від 26.11.2019 по справі № 821/107/16.
Також, суд зазначає, що сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У митниці є обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 червня 2015 року (справа №21-498а15).
Судом встановлено, що відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, підставою для невизнання заявленої декларантом митної вартості та її коригування зазначено, що вартість товару не відповідає рівню вартості подібних та аналогічних товарів.
В обґрунтування причин неможливості визнання заявленої декларантом митної вартості відповідач послався на ст.ст.54,55,58-63 Митного кодексу України, а саме невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного Кодексу України, у зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також в зв`язку з тим, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей , що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни , яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також в зв`язку з ненаданням декларантом додаткових документів, передбачених п.3 ст. 53 МК України. Джерелом інформації для даного рішення по товару зазначено наявну у митного органу інформацію, яка міститься у MД №UA 100080/2019/250817 від 16.12.2019, рішення № UA 807000/2020/001260/2 від 13.07.2020.
Коригування митної вартості відповідачем здійснено за другорядним методом (резервним методом) у відповідності до ст. 64 МК України.
Отже, фактично обставиною для коригування митної вартості слугувало те, що заявлена митна вартість ввезеного позивачем товару, є нижчою, ніж вартість товару, вказана в митній декларації (далі по тексту МД) №UA 100080/2019/250817 від 16.12.2019, що була взята відповідачем за основу при коригуванні митної вартості оцінюваного товару.
Водночас, статтею 55 МК України встановлено порядок коригування митної вартості товарів. Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.
Однак, як вбачається зі змісту спірного рішення про коригування митної вартості наведеного вище, відповідач, в порушення вказаних вимог, взагалі не зазначив обґрунтовуючи числове значення митної вартості товару, скоригованого митним органом обмежився лише посиланням на номер та дату митної декларації (наявна в митного органу інформація): МД №UA 100080/2019/250817 від 16.12.2019 та рішення № UA 807000/2020/001260/2 від 13.07.2020, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів.
Суд зазначає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару містить лише загальні посилання і припущення і в ньому відсутні належні обґрунтування підстав прийняття такого рішення.
Як зазначено митним органом у рішенні про коригування митної вартості, декларантом не надано документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, передбачені п.2 ст. 53 МКУ. Такі висновки відповідача спростовуються матеріалами справи, оскільки документи, подані при декларуванні в повній мірі містили інформацію про складові митної вартості. Декларант зобов`язаний надати митному органу додаткові документи (за наявності) У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: (ч.3 ст.53 МКУ).
Суд зазначає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості не містить вказівки про наявність в документах, поданих декларантом розбіжностей, відсутності в них необхідних відомостей, чи наявності слідів підробки цих документів.
Крім того, суд враховує, що згідно пояснень відповідача, до рішення про коригування митної вартості було помилково вказано як джерело інформації в рішення про коригування митної вартості №UА807000/2021/000248/2 від 24.02.2021.
Також, як вбачається з відомостей щодо змісту вказаної МД №UA 100080/2019/250817 від 16.12.2019, товаром, наданим до митного оформлення за нею ввозився на митну територію України в грудні 2019 року, загальною вагою 1000 кг., тоді як позивач придбав партію товару 1500 кг. Крім того, суд враховує, що відповідач не надав суду МД №UA 100080/2019/250817, а надав лише скріншот з бази даних, якій не містить всіх відомостей для співставлення умов поставки вказаного товару (а.с. 82).
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість зроблених коригувань митної вартості з огляду на незазначення у спірному рішенні конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також не зазначення порівняльних характеристик імпортованого товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, зважаючи, зокрема, на очевидну відмінність умов поставки вказаного товару наданого до митного оформлення позивачем та товару, зазначеному в МД, яку було взято за основу для визначення митної вартості.
Підсумовуючи викладене вище, суд, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, вважає, що подані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
В той же час відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а саме по собі зазначення митним органом у спірному рішенні про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, без наведення детальних пояснень щодо зроблених коригувань, порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості тощо, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.
З огляду на наведене, суд вважає, що у відповідача були відсутні фактичні підстави для витребування додаткових документів та для коригування заявленої декларантом митної вартості.
З приводу обраного відповідачем методу визначення митної вартості суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що зазначену в оскаржуваному рішенні відкориговану митну вартість визначено відповідачем за шостим (резервним) методом на підставі наявної в митного органу інформації, яка міститься в МД №UA 100080/2019/250817 від 16.12.2019
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.64 МК України, якою урегульовано питання визначення митної вартості за шостим (резервним) методом, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 по справі №520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.
Застосовуючи резервний метод визначення митної вартості «ґ», відповідач використовував митну декларацію №UA 100080/2019/250817 від 16.12.2019, при цьому, як зазначалось вище, обмежився лише посиланням на номер та дату митної декларації, яка була взята за основу для коригування митної вартості оцінюваного товару, не навівши при цьому жодних пояснень зроблених коригувань.
Таким чином, відповідач не довів неможливість застосування методів «а» - за ціною договору щодо ідентичних товарів і «б» - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. Обставин на підтвердження неможливості застосування вказаних методів визначення митної вартості товару, відповідач не навів під час розгляду даної справи в суді.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Разом з тим відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності коригування митної вартості ввезеного позивачем товару за шостим (резервним) методом на рівні 4,97 євро/кг згідно з оскаржуваним рішенням.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи викладене, суд погоджується з твердженням позивача, що оскаржуване рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів, винесене відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Крім того суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи положення ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація" за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанської митниці Держмитслужби суму судового збору в розмірі 4 540,00 грн., сплаченого згідно платіжних доручень від 16.03.2021 року № 1118 та від 29.03.2021 року № 1369 (а.с. 7, 64).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація" до Слобожанської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів UA807000/2021/000248/2 від 24.02.2021р. згідно митної декларації №UA807290/2021/004107 від 24.02.2021року.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек