Справа № 320/1108/21
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 року № 320/1108/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, Департаменту фінансів Київської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області (далі - відповідач-1), Департаменту фінансів Київської обласної державної адміністрації (далі - відповідач-2), в якому позивач з урахуванням уточненої позовної заяви від 01.05.2021 просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність державних органів у відмові Управління праці та соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області зазначеного листом №2681 від 08.08.2018 в ненарахуванні, та забезпечити виплату позивачу ОСОБА_1 одноразової щорічної допомоги в розмірі 60 мінімальних заробітних плат на підставі п. 2 ПКМУ №760, абз. 1 ч. 1 ст. 48, 60, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, , місце знаходження 03170, м. Київ, вул. Янтарна, 12-а, здійснити ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який проживає: АДРЕСА_1 перерахунок одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у розмірі 60 мінімальних заробітних плат, визначаючи розмір заробітної плати на момент виплати;

- зобов`язати Київський обласний центр Департамент фінансів Київської обласної державної адміністрації, , місце знаходження: 01196, м. Київ, площа Л.Українки, 1, забезпечити виплату ОСОБА_1 одноразової компенсації відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 60 мінімальних заробітних плат, визначаючи розмір заробітної плати на момент виплати, та перерахувати на банківську картку позивача;

- допустити негайне виконання відповідно Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №4 від 16.03.2012;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду у місячний строк з моменту винесення рішення суду згідно ст. 371 КАС України.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він має статус особи, яка постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, є особою з інвалідністю І групи довічно у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків на ЧАЕС, має право на отримання одноразової грошової допомоги на оздоровлення, в розмірі, що дорівнює 5 мінімальним заробітним платам, встановленої законом про Державний бюджет України на відповідний рік, згідно зі ст.ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ст. 48 Закону №796-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 №760 «Про Порядок виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров`ю внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян», постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». При цьому позивач посилається на рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018, яким статтю 60 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" викладено в новій редакції.

Також позивач зазначає, що має право на отримання щорічної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої ст. 37 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

При цьому позивач посилається на висновки, викладені у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи №240/4946/18.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.03.2021 відкрито провадження у справі №320/1108/21, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

Відповідач-1 проти позову заперечував та пояснив, що 20.10.2020 ОСОБА_1 звернувся із заявою щодо виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров`ю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, проте така допомога є одноразовою та відповідно до законодавства була виплачена в повному обсязі. А саме, Управлінням соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області позивачу була нарахована та виплачена одноразова компенсація як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом 1 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 379,30 грн.

Відповідач-2 проти позову заперечував та зазначив, що вимоги позивача до Департаменту фінансів КОДА є безпідставними, а факти щодо зобов`язань департаменту фінансів КОДА є недостовірними. Посилається на те, що механізм використання, обліку, звітності і контролю за використанням коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 №936 «Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вказаним Порядком не визначено структурні підрозділи з питань фінансів місцевих державних адміністрацій, як уповноважених органів з питань нарахування та здійснення соціальних виплат населенню.

Крім того, відповідач-2 повідомив, що у структурі департаменту фінансів КОДА відсутній у складі департаменту підрозділ - Київський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Не погодившись з доводами відповідачів, викладеними у відзивах на позовну заяву, позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву від 21.05.2021, в якій позивач зазначив про те, що відповідач у відзиві не заперечує, що згідно зі ст. 48 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з інвалідністю мають право на пільги та отримання грошових компенсаційних коштів на підставі зазначеного закону.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Чабанським СВМ ГУ МВС України в Київській області 20.12.1999 (а.с.22).

Відповідно до посвідчення № НОМЕР_3 від 17.08.2006, виданого Головним управлінням МВС України в м.Києві, позивачу призначена пенсія за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ» (а.с.23).

З матеріалів справи вбачається, що 22.11.2016 Київською обласною державною адміністрацією позивачу видано посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серії НОМЕР_4 (а.с.23).

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0513787 від 01.11.2016, виданої обласною спеціалізованою МСЕК, ОСОБА_1 з 31.10.2016 встановлена І група інвалідності. Причина інвалідності: захворювання, пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Інвалідність встановлена довічно (а.с.24).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_5 від 23.12.2016 позивач є інвалідом 1 групи довічно та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (а.с.23).

З 01.11.2016 позивач перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області як інвалід 1 групи, інвалідність якого пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що не заперечується сторонами.

Судом встановлено, що у 2019 році предметом судового розгляду вже були дії Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, Київської обласної державної адміністрації щодо нарахування та здійснення соціальних виплат ОСОБА_1 у проведенні перерахунку одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров`ю, передбачену ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Так, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03.05.2019 у справі № 369/16121/18 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, Київської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено повністю.

Вказане рішення Київського окружного адміністративного суду від 03.05.2019 у справі № 369/16121/18 в апеляційному порядку оскаржено не було, у зв`язку з чим набрало законної сили 04.06.2019.

Згідно з частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Враховуючи те, що рішення Київського окружного адміністративного суду від 03.05.2019 у справі № 369/16121/18, на час розгляду даної справи набрало законної сили, суд має підстави використовувати його як джерело преюдиційних фактів.

Так, у рішенні Київського окружного адміністративного суду від 03.05.2019 у справі № 369/16121/18 судом було встановлено, що 05.12.2016 позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, у якій просив відповідача призначити та перерахувати одноразову компенсацію учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, що не заперечується сторонами.

Рішенням Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 12.01.2017 про призначення компенсації позивачу було призначено одноразову компенсацію, передбачену ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 №285 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України", а саме у розмірі 379,30 грн.

Судом встановлено, що позивач протягом 2018-2020 років неодноразово звертався до відповідача-1 щодо нарахування та виплати йому одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у розмірі, передбаченому ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Так, як було встановлено судом, у відповідь на звернення позивача у серпні 2018 року щодо нарахування та виплату йому одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у розмірі, передбаченому ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», листом від 08.08.2018 №2681 Управлінням соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області було повідомлено позивачу про те, що згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 №285 «Про компенсації виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», позивачу в лютому 2017 року була нарахована та виплачена одноразова компенсація в розмірі 379,30 грн., передбачена ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с.37).

Крім того, на звернення позивача у жовтні 2020 року щодо нарахування та виплати йому одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у розмірі, передбаченому ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», листом від 20.10.2020 №2536 Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області повідомило позивачу про те, що відповідно до поданої заяви позивача від 05.12.2016 згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 №285 «Про компенсації виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», позивачу в лютому 2017 року була нарахована та виплачена одноразова компенсація в розмірі 379,30 грн., передбачена ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Також, в матеріалах справи наявний лист Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області б/н б/д, з якого вбачається, що позивачу щорічно нараховується та виплачується щорічна допомога на оздоровлення у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», - в розмірі 120 грн. Також вказано, що норми і положення статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України (а.с.18).

Не погоджуюсь з такими діями відповідачів щодо призначення та виплати ОСОБА_1 суми одноразової компенсації, у меншому розмірі, ніж передбачено ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", позивач звернувся з даними позовом до суду про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, з приводу чого суд зазначає таке.

Як зазначалось вище, позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС (категорія 1) та перебуває на обліку у відповідача-1 як інвалід першої групи.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі - Закон №796-ХІІ).

Згідно зі ст. 13 Закону №796-XII держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов`язується відшкодувати її за: 1) пошкодження здоров`я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; 2) втрату годувальника, якщо його смерть пов`язана з Чорнобильською катастрофою; 3) матеріальні втрати, що їх зазнали громадяни та їх сім`ї у зв`язку з Чорнобильською катастрофою, відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України.

На державу покладаються також зобов`язання щодо своєчасного медичного обстеження, лікування і визначення доз опромінення учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Так, виплата щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, регламентована правовими нормами ст. 48 Закону України №796-XII.

Суд зазначає, що з моменту прийняття Закону №796-XII, до нього неодноразово вносились зміни.

Статтею 48 Закону №796-ХІІ (в редакції від 06.06.1996, відповідно до Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №230/96-ВР від 06.06.1996) передбачено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім`ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується в таких розмірах:

інвалідам I групи - 60 мінімальних заробітних плат;

інвалідам II групи - 45 мінімальних заробітних плат;

інвалідам III групи - 30 мінімальних заробітних плат;

дітям-інвалідам - 10 мінімальних заробітних плат;

сім`ям, які втратили годувальника, - 60 мінімальних заробітних плат;

батькам померлого - 30 мінімальних заробітних плат.

У разі встановлення інвалідності вищої групи інвалідам виплачується різниця у компенсаціях.

Виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності чи втрати годувальника.

Також Законом України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №230/96-ВР від 06.06.1996, частину 4 статті 48 Закону №796-XII було викладено в новій редакції, відповідно до якої щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: інвалідам I і II групи - п`ять мінімальних заробітних плат; інвалідам III групи, дітям-інвалідам - чотири мінімальні заробітні плати. Також вказану статтю доповнено, зокрема, частиною сьомою за якою розмір мінімальної заробітної плати повинен визначатися на момент виплати.

В подальшому, дію цієї норми в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати зупинено на 2006 рік згідно із Законом України від 20.12.2005 №3235-IV.

Також дію цієї норми в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати було зупинено й на 2007 рік згідно із Законом України від 19.12.2006 №489-V, що згодом було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 №6-рп/2007).

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 № 107-VI текст статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ було викладено в редакції, яка передбачала, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім`ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", якими викладено в новій редакції статтю 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ про те, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, - визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Згідно зі ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції, чинній після визнання зазначеним рішенням Конституційного Суду України неконституційними змін, внесених Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 №107-VI, одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім`ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується в таких розмірах: інвалідам I групи - 60 мінімальних заробітних плат; інвалідам II групи - 45 мінімальних заробітних плат; інвалідам III групи - 30 мінімальних заробітних плат; дітям-інвалідам - 10 мінімальних заробітних плат; сім`ям, які втратили годувальника, - 60 мінімальних заробітних плат; батькам померлого - 30 мінімальних заробітних плат.

У подальшому, Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII були внесені зміни, зокрема, до статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та вказану статтю викладено у редакції, згідно якої одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім`ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно із Прикінцевими положеннями Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII, в зазначеній частині цей Закон набирає чинності із 01.01.2015.

При цьому розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456-VI було доповнено пунктом 26 згідно із Законом №79-VIII від 28.12.2014, яким установлено, що норми і положення, зокрема статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Вказані зміни до Розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України також набрали чинності 01.01.2015.

Отже, починаючи з 01.01.2015 стаття 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначає, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплачується у порядку та в розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України. Зазначені зміни не визнані неконституційними та є чинними.

Таким чином, нормами Законів України від 28.12.2014 №76-VIII та № 79-VIII, які набрали чинності 01.01.2015, встановлено спеціальні правила застосування з 01.01.2015 статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідно до яких при здійсненні передбачених ними виплат застосовуються їх розміри, встановлені Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів всіх рівнів та бюджету Пенсійного фонду.

На момент звернення позивача до Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області із заявою від 05.12.2016 (вперше) стаття 48 Закону №796-ХІІ, якою визначено коло осіб, що мають право на одноразову грошову допомогу, та розмір останньої, мала іншу редакцію.

Так, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо усунення дискримінаційного ставлення до громадян, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях та військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї» від 21.04.2016 №1339-VIII, який набрав чинності 22.05.2016, викладено ст.48 Закону №796-ХІІ в іншій редакції.

Відповідно до абз.1 та 3 ст.48 Закону №796-ХІІ (в редакції Закону від 21.04.2016 №1339-VIII) одноразова компенсація виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, особам, які брали участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, які стали особами з інвалідністю внаслідок відповідних ядерних аварій та випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, сім`ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, дітям з інвалідністю, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються в порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог статті 48 Закону №796-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 26.10.2016 №760 затвердив Порядок виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян (далі - Порядок №760).

Відповідно до пункту 3 Порядку №760 (в редакції від 14.08.2019, що діяла станом на день звернення позивача із заявою до відповідача у жовтні 2020 року) виплата одноразової компенсації здійснюється за єдиною заявою, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 р. №1146 "Про вдосконалення механізму надання соціальної допомоги", поданою заінтересованою особою протягом шести місяців з дати встановлення інвалідності або смерті годувальника.

Пунктом 5 Порядку №760 встановлено, що виплата одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров`ю, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюється на підставі:

- посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 (із вкладкою);

- експертного висновку міжвідомчої експертної комісії з установлення причинного зв`язку хвороби, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, іншої ядерної аварії, участі в ядерному випробуванні, військовому навчанні із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт або військово-лікарської комісії, що діє у системі МВС, СБУ чи Міноборони;

- довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи, іншої ядерної аварії, участі в ядерному випробуванні, військовому навчанні із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт.

Пунктом 2 Порядку №760 передбачено, що одноразова компенсація та щорічна допомога виплачуються за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України на відповідний рік для соціального захисту громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних і районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за місцем фактичного проживання (перебування) громадян.

Згідно з пунктом 4 Порядку №760 одноразова компенсація виплачується в розмірах, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 №285 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України".

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 №285 установлено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, особам, які брали участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів і виконанні на них регламентних робіт, які стали інвалідами внаслідок відповідних ядерних аварій та випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів і виконанні на них регламентних робіт, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів і виконанні на них регламентних робіт, сім`ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, дітям-інвалідам, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, у таких розмірах: інвалідам I групи - 379,3 гривні; інвалідам II групи - 284,4 гривні; інвалідам III групи - 189,6 гривні; дітям-інвалідам - 1264 гривні; сім`ям, які втратили годувальника, - 7586 гривень; батькам померлого - 3792 гривні.

Відповідно до пункту 10 Порядку №760 щорічна допомога виплачується громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь в ліквідації наслідків інших ядерних аварій, ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 1, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, громадянам, які брали участь в ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 2 або 3, дітям з інвалідністю, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, кожній дитині, яка втратила одного з батьків внаслідок Чорнобильської катастрофи, та евакуйованим із зони відчуження у 1986 році, - в розмірах, встановлених Постановою КМУ №562 від 12.07.2005 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до Постанови КМУ №562 від 12.07.2005 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», установлено громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які брали участь в ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, такий розмір щорічної допомоги на оздоровлення: особам з інвалідністю I і II групи - 120 гривень; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 2 - 100 гривень; особам з інвалідністю III групи та дітям з інвалідністю, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою - 90 гривень; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, віднесеним до категорії 3 та кожній дитині, яка втратила одного з батьків внаслідок Чорнобильської катастрофи, та евакуйованим із зони відчуження в 1986 році - 75 гривень.

З вищенаведених норм законодавства вбачається, що за умови звернення інваліда з відповідною заявою у органу соціального захисту населення виникає обов`язок нарахувати і виплатити одноразову грошову компенсацію за шкоду здоров`ю.

За загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Принцип незворотності дії нормативно-правових актів у часі втілено у змісті частини першої статті 58 Конституції України, відповідно до якої дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У рішенні від 09.02.1999 № 1-рп (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України виклав правовий висновок, відповідно до якого у частині першій статті 58 Конституції України дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (абзац другий пункту 2 мотивувальної частини цього Рішення).

Оскільки однією з умов отримання одноразової грошової компенсації за шкоду здоров`ю є волевиявлення особи, що реалізується шляхом звернення до уповноваженого органу із заявою встановленого зразка, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню той нормативно-правовий акт, що визначає порядок і розмір одноразової грошової компенсації станом на день звернення із заявою.

Відповідно до правової позиції, викладеної у рішенні Конституційного Суду України від 25.01.2012 у справі № 3-рп/2012, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Таким чином, на час звернення позивача до Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області із відповідними заявами, розмір одноразової компенсації для інвалідів з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При цьому розмір одноразової компенсації для інвалідів І групи з числа осіб, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС становить 379,30 грн.

Суд зазначає, що оскільки ст.48 Закону №796-ХІІ з прийняттям Закону України від 21.04.2016 №1339-VIII, який набрав чинності 22.05.2016, була викладена у новій редакції, за змістом якої повноваження щодо визначення порядку виплати і розміру одноразової грошової компенсації за шкоду здоров`ю були делеговані Кабінету Міністрів України і такі зміни не були визнані неконституційними, суд дійшов висновку, що виплата Управлінням соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області позивачу одноразової компенсації у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 №285 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" є правомірною та обґрунтованою.

Суд зазначає, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист (рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 у справі № 1-42/2011).

На думку Конституційного Суду України (справа № 1-4/2018), держава виходячи з існуючих фінансово-економічних можливостей має право вирішувати соціальні питання на власний розсуд. Тобто у разі значного погіршення фінансово-економічної ситуації, виникнення умов воєнного або надзвичайного стану, необхідності забезпечення національної безпеки України, модернізації системи соціального захисту тощо держава може здійснити відповідний перерозподіл своїх видатків з метою збереження справедливого балансу між інтересами особи та суспільства. Проте держава не може вдаватися до обмежень, що порушують сутність конституційних соціальних прав осіб, яка безпосередньо пов`язана з обов`язком держави за будь-яких обставин забезпечувати достатні умови життя, сумісні з людською гідністю.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано й у практиці Європейського суду з прав людини. У рішенні від 07.07.1989 у справі "Сорінг проти Сполученого Королівства" Суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) "спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов`язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини". У рішенні від 17.10.1986 у справі "Ріс проти Сполученого Королівства" Суд зазначив, що, з`ясовуючи, чи існує позитивне зобов`язання стосовно людини, "належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини".

У рішенні від 09.10.1979 у справі "Ейрі проти Ірландії" Суд констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового.

Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення Суду від 12.10.2004 у справі "Кйартан Асмудсон проти Ісландії").

Європейський суд з прав людини у рішенні "Великода проти України" від 03.06.2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися й передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження позиції щодо наявності підстав для виплати йому одноразової компенсації у розмірі, передбаченому ст.48 Закону №796-ХІІ в редакції від 06.06.1996.

У той же час матеріали справи свідчать про те, що виплата відповідачем ОСОБА_1 одноразової компенсації була здійснена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 №285, яка визначала розмір такої компенсації на час звернення позивача до Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області із відповідною заявою.

Отже, виплата позивачу одноразової компенсації була здійснена відповідно до вимог законодавства, а тому суд не вбачає протиправності у діях відповідача щодо призначення та виплати позивачу суми одноразової компенсації розмірі, передбаченому ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Стосовно посилань позивача на рішення Конституційного Суду від 17.07.2018 №6-р/2018, яким на думку позивача відновлено дію статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", то суд вважає такі посилання безпідставними, адже рішенням Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними): підпункт 2, абзаци перший, другий підпункту 3, підпункт 4, абзаци перший, другий підпункту 5, абзаци перший - четвертий підпункту 6, підпункт 7 пункту 4 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 № 76-VIII; частину третю статті 22, частину другу статті 24, частину сьому статті 30 Закону №796-XII зі змінами; статтю 53 (крім її назви), статтю 60 Закону №796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII.

Суд зазначає, що підпункт 8 пункту 4 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014, яким статтю 48 Закону №796-XII викладено у редакції, згідно якої одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім`ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, - ні рішенням Конституційного Суду України №6-р/2018 від 17.07.2018, ні жодним іншим рішенням Конституційного Суду України неконституційним не визнавався.

Отже, суд не приймає до уваги посилання позивача на положення ст. 48 Закону №796-ХІІ, які на його думку, встановлюють розмір щорічної допомоги на оздоровлення, оскільки позивачем не було враховано, що правове регулювання розміру зазначеної соціальної виплати зазнало змін.

При цьому, посилання позивача на те, що він має право на нарахування та виплату одноразової щорічної допомоги в розмірі 60 мінімальних заробітних плат на підставі ст. ст. 60, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", враховуючи рішення Конституційного Суду від 17.07.2018 №6-р/2018 також є необґрунтованими, оскільки Конституційним Судом викладений в новій редакції зміст статті 60 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" стосується інших пільг та компенсацій, передбачених законодавством України, які можуть надаватись особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та не стосується саме виплати щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої ст. 48 Закону №796-ХІІ.

Оскільки судом не встановлено протиправності у діях Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області щодо нарахування та виплати позивачу одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд зазначає, що відсутні підстави для зобов`язання Департаменту фінансів Київської обласної державної адміністрації забезпечити виплату ОСОБА_1 одноразової компенсації відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 60 мінімальних заробітних плат, оскільки позивачем така одноразова компенсація виплачена в розмірі, встановленому пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 №285, тому у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити.

При цьому постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 №936 «Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» врегульовано механізм використання, обліку, звітності і контролю за використанням коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Так, вказаним Порядком не визначено структурні підрозділи з питань фінансів місцевих державних адміністрацій, як уповноважені органи з питань нарахування та здійснення соціальних виплат населенню.

Відтак, до повноважень Департаменту фінансів Київської обласної державної адміністрації не входять питання щодо нарахування та здійснення соціальних виплат населенню.

Крім того, суд не оцінює доводи позивача, викладені у позовній заяві щодо наявності у нього права на отримання щорічної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої ст. 37 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" із врахуванням висновків, викладених у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи №240/4946/18, оскільки предметом розгляду у даній справі є наявність підстав нарахування та виплати позивачу одноразової щорічної допомоги в розмірі 60 мінімальних заробітних плат на підставі п. 2 ПКМУ №760, абз. 1 ч. 1 ст. 48, 60, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 01.01.2020.

Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення суду складено 29.06.2021 р.

Суддя Кушнова А.О.