Справа № 380/11884/20
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року справа №380/11884/20

зал судових засідань №10

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Лунь З.І.,

секретар судового засідання Демчини В.Ю.,

за участю:

представника позивача Пащинської А.О.,

представника відповідача Боднар Л.Б.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аїр-торг» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аїр-торг» (місцезнаходження: 79052, м.Львів, вул.Рудненська, 14А, ) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35, ), в якому із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 29.12.2020 просить суд:

-визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 20.11.2020 № та №; від 23.12.2020 №;

-зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого ТОВ «Аїр-торг» за серпень 2020 у розмірі 2782710,00грн.; за вересень 2020 у розмірі 16702647,00грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що позивач не погоджується із оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, оскільки, податковий орган, виносячи їх встановив, що ТОВ «Аїр -торг» не надано до перевірки оригінали платіжних доручень, які підтверджують, що суми ПДВ заявлені до бюджетного відшкодування є фактично сплаченими у попередніх та звітньому (звітніх) періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України. Проте позивач зазначає, що ним було подано до перевірки платіжні доручення. Крім цього позивач зазначає, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Звертає увагу, що за результатами проведеної документальної позапланової перевірки позивача, контролюючим органом не було встановлено випадків неоприбуткування ТОВ «Аїр -торг» за даними бухгалтерського обліку товарно-матеріальних цінностей (товару), отриманих від контрагентів. Вважаючи висновки податкового органу, а відтак і оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач просить їх скасувати та задовольнити позов.

Ухвалою від 21.12.2020 провадження у справі відкрито, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 27.01.2021 суд прийняв заяву про збільшення позовних вимог у адміністративній справі №380/11884/20 до розгляду та ухвалив здійснювати розгляд адміністративної справи №380/11884/20 з урахуванням таких позовних вимог:

-визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 20.11.2020 № та №; від 23.12.2020 №.

Ухвалою суду від 07.06.2021 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (т.2, а.с.226-228), у якому проти позовних вимог заперечує повністю. Відповідач зазначає, що Головним управління ДПС у Львівський області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Аїр-Торг» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2020 від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету та перевірку з питань достовірності нарахування від`ємного значення суми, яка приймає участь в бюджетному відшкодуванні ПДВ по декларації з ПДВ за серпень 2020 року. Під час перевірки встановлено, що причиною виникнення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту у серпні, вересні 2020 року є господарські операції щодо реалізації товарів на митній території України, з вивезення товарів за межі митної території України та щодо придбання товарно-мареріальних цінностей у постачальників за березень, квітень, червень 2020. Відповідач встановив порушення п.200.1, п.200.4, п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ (із змінами і доповненнями) та відмовив у бюджетному відшкодуванні з податку на додану вартість. Фактично за результатами перевірки встановлено, що позивач не надав до перевірки платіжні документи, які підтверджують, що суми, заявлені до бюджетного відшкодування є фактично сплачені у попередніх та звітному періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечила повністю, просила у їх задоволенні відмовити.

Суд встановив таке.

Головним управління ДПС у Львівський області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Аїр-Торг» з питань достовірності нарахування від`ємного значення суми, яка приймає участь в бюджетному відшкодуванні ПДВ по декларації з ПДВ за серпень 2020 року, за результатами проведеної перевірки складено акт від 30.10.2020 за № 815/13-01-07-07/42992142.

Відповідно до вказаного акта перевірки Головним управлінням ДПС у Львівській області встановлено порушення п.200.1, п.200.4, п. 200.14 статті 200 ст. 200 Податкового кодексу України та відмовлено в бюджетному відшкодуванні з податку на додану вартість в сумі 2782710,00грн.

Під час перевірки відповідач встановив, що сума від`ємного значення ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню по декларації з ПДВ за серпень 2020 сформовано з урахуванням від`ємного значення за квітень 2020 за рахунок операцій, проведених з контрагентом-постачальником ТзОВ «Велан Південь Трейд» нова назва «Агрокомпанія «Сатурн».

Як видно з цього Акта перевірки, фактично за результатами перевірки встановлено, що позивач не надав до перевірки платіжні документи, які підтверджують, суми, заявлені до бюджетного відшкодування, а також не надав накладних про придбання товарів у постачальників, товарно-транспортних накладних та актів наданих послуг щодо зберігання та транспортування товарів, договорів оренди складів, договорів зберігання та транспортування товарів, специфікацій, довіреностей на отримання товарів.

На підставі цього Акта перевірки відповідач виніс податкові повідомлення-рішення від 20.11.20707 про виявлення відсутності права на отримання бюджетного відшкодування ТОВ «Аїр-Торг» на рахунку у банку за період серпень 2020 та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 2782710,00грн. Крім того, до позивача застосовано штрафні санкції на суму 1020,00грн. на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 та п.121 ст.121 ПК України

Головним управління ДПС у Львівський області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Аїр-Торг» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2020 від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі, заявленого до відшкодування з бюджету за результатами якої складено акт від 04.12.2020 за №2343/13-01-07-02/42992142.

Відповідно до вказаного акта перевірки Головним управлінням ДПС у Львівській області встановлено порушення п.200.1, п.200.4, п. 200.14 статті 200 ст. 200 Податкового кодексу України та відмовлено в бюджетному відшкодуванні з податку на додану вартість в сумі 16702647,00грн.

Під час перевірки відповідач встановив, що сума від`ємного значення ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню по декларації з ПДВ за вересень 2020 сформовано з урахуванням від`ємного значення за березень, квітень, червень 2020 за рахунок операцій, проведених з контрагентом-постачальником ТзОВ «Велан Південь Трейд» нова назва «Агрокомпанія «Сатурн» та ТОВ «Великоцепцевицький Аграрій».

Як видно з цього Акта перевірки, фактично за результатами перевірки встановлено, що позивач не надав до перевірки платіжні документи, які підтверджують, суми, заявлені до бюджетного відшкодування, а також не надав накладних про придбання товарів у постачальників, товарно-транспортних накладних та актів наданих послуг щодо зберігання та транспортування товарів, договорів оренди складів, договорів зберігання та транспортування товарів, специфікацій, довіреностей на отримання товарів.

На підставі цього Акта перевірки відповідач виніс податкове повідомлення-рішення від 20.11.20707 про виявлення відсутності права на отримання бюджетного відшкодування ТОВ «Аїр-Торг» на рахунку у банку за період серпень 2020 та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 16702647,00грн.

Позивач не погодився із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи що їх винесено безпідставно, звернувся до суду з цим позовом.

Оцінюючи обставини у цій справі, перевіряючи їх доказами, суд зазначає таке.

Згідно з п.1.1 ст.1 ПК Україн, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до ст. 20.1.1 ПК України відповідачу надано право запрошувати платників податків або їх представників для перевірки правильності нарахування та своєчасності сплати податків та зборів, дотримання вимог іншого законодавства, здійснення контролю за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Письмові повідомлення про такі запрошення надсилаються в порядку, встановленому статтею 42 цього Кодексу, не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня запрошення рекомендованими листами, в яких зазначаються підстави запрошення, дата і час, на які запрошується платник податків (представник платника податків)

Згідно з п.75.1 ст.75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Документальною перевіркою згідно із п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до положень Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом міністерства фінансів України № 727 від 20.08.2015 (далі - Порядок 727), акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Відповідно до підпункту 2 Пункт 4 розділу III Порядку 727 у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:

викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

викласти зміст порушень (у разі їх встановлення), в тому числі щодо правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, виконання законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів.

Суд встановив, що ТОВ «Аїр торг» здійснило експортні операції по контрактах з фірмами-нерезидентами, а саме відповідно до зовнішньо-економічних контрактів: з фірмою QUADRA COMMODITIES SA (Швейцарія)(т.1, а.с.148-169), з фірмою AGR LTD Болгарія (т.1, а.с.170-09), з фірмою Cargill International S.A. (Швейцарія)(т.1, а.с.210-237), з фірмою RISOIL EUROPE LTD (Болгарія) (т.1, а.с.238-257, т.2, а.с.1-20), з фірмою LOUIS DREYFUS COMPANY SUISSE SA (Швейцарія) (т.2, а.с.21-58) про поставку пшениці, кукурудзи українського походження, врожай 2019

Суд встановив, що ТзОВ «Аїр-торг» укладено договори на придбання товарно-матеріальних цінностей з контрагентами:

- ТОВ «ВЕЛАН ПІВДЕНЬ ТРЕЙД», а саме згідно з договором поставки продукції № ВПП-14/02/20-ВЦ від 14.02.2020, ТОВ «ВЕЛИКОЦЕЦЕВИЦЬКИЙ АГРАРІЙ», а саме згідно з договором № ВПЯ-14/02/20-ВЦ від 14.02.2020 про поставку пшениці українського походження врожаю 2019. Товарно-транспортні накладні, квитанції про лабораторний аналіз, видаткові накладні є в матеріалах справи.

- ТОВ «Левандівка-Авто», а саме згідно з договором №0102/01 від 01.02.2020 про оренду офісного приміщення.

-ТОВ «Агрозахідтрейд», а саме згідно з договором №1/2019-СОР від 11.10.2019 про оренду нежитлових приміщень: адмінкорпус, вагова, електроцех, кукурудзяний цех, будівля РОБ, сушарня.

-ТОВ «АГРО-СКД», а саме згідно з договором №02/04 від 02.04.2020 про надання транспортно-експедиційних послуг щодо відвантаження пшениці.

-ТОВ «ТРАНСПОРТНО-ЕКСПЕДИТОРСЬКА КОМПАНІЯ «ЗЕКТЕР», а саме згідно з договором №65-ТБ від 26.07.2019 на виконання послуг по декларуванню та митному оформленню предметів, що переміщуються через митний кордон України.

- ТОВ «Ніка Транс Логістика», а саме згідно з договором доручення № НТЛ-690-Б від 16.07.2019 про надання митних брокерських послуг.

- ТОВ «Новік Порт Сервіс», а саме згідно з договором доручення №10-004 від 02.10.2019 про надання митних брокерських послуг.

-ТОВ «ОДЕМАРА ІНТЕР», а саме згідно з договором №0-І-М/346 від 03.09.2019 на митно-брокерське обслуговування

- ТОВ «СМТ Южний ЛТД», а саме з згідно договором на брокерські митні послуги доручення № РБ /190-19 від 25.09.2019.

Як видно з акта перевірки, на підставі якого винесено оскаржувані податкові повідомлення - рішення, відповідач при перевірці операцій, що здійснюються при ввезені на митну територію України товарів, необоротних активів та отриманих від нерезидента на митній території України послуг, не встановив порушення операцій з постачання (вивезення, ввезення) послуг порушень.

Також перевіркою операцій із здійснення попередньої оплати за товарно-матеріальні цінності порушень не встановлено.

Таким чином, станом на час проведення перевірки за результатами опрацювання податкових періодів, починаючи з періоду виникнення від`ємного значення, не встановлено включення ТОВ «Аїр торг» до складу податкового кредиту за серпень 2020 року та вересень 2020 року податкових накладних, які зареєстровані з порушенням терміну у Єдиному реєстрі податкових накладних.

За результатами перевірки також не встановлено наявності правових відносин ТОВ «Аїр-торг» з платниками, установчі документи, первинні та інші документи, яких у судовому порядку визнані недійсними чи наявність правових відносин ТОВ «Аїр торг» з пов`язаними особами, згідно з підпунктом 14.1.159 пункту 14.1 статті 14 Кодексу.

В ході проведення перевірки не встановлено серед постачальників суб`єктів господарювання, які надали податковий кредит і не задекларували податкові зобов`язання, здійснюють операції, не обумовлені економічними причинами ( цілями ділового характеру) .

Суд зазначає, що також під час проведення перевірки не встановлено розбіжності між сумою податкового зобов`язання та податкового кредиту, за серпень 2020 року та вересень 2020 року.

Відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податковий кодекс України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно п. 198.3.ст.198 Податкового Кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.180.1. Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платником податку є:

1) будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу;

2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку;

3) будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України, а також:

- особа, на яку покладається дотримання вимог митних режимів, які передбачають повне або часткове умовне звільнення від оподаткування, у разі порушення таких митних режимів, встановлених митним законодавством;

- особа, яка використовує, у тому числі при ввезенні товарів на митну територію України, податкову пільгу не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із цим Кодексом, а також будь-які інші особи, що використовують податкову пільгу, яку для них не призначено.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України є дата здійснення першої з наступних подій:

а) дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг);

б) дата отримання податкової накладної.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», згідно з абзацом одинадцятим статті 1 якого первинний документ - первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

За правилами підпункту «а» пункту 198.1. статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до пункту 198.3. статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6. статті 198 цього Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З актів перевірок видно, зо ТОВ «Аїр-торг» подало до ГУ ДПС у Львівській області, податкові декларації за серпень, вересень 2020 року, в яких заявило суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, в розмірі 2782710,00грн. та 16702647,00грн. відповідно.

Інформація про зазначене у поданих декларація з податку на додану вартість за означені періоди міститься у акті перевірки та сторонами не заперечується.

Суд встановив, що сума від`ємного значення податку на додану вартість виникла у зв`язку із придбання сільськогосподарської продукції на митній території України і експортом цієї продукції за кордон на підставі укладених експортних контрактів, відтак ТОВ «Аїр-торг» отримує валютну виручку за експортовану сільськогосподарську продукцію.

Суд зазначає, що при перевірці операцій щодо вивезення товарів за межі митної території України відповідачем також не встановлено порушення з Інформацією про фактичне вивезення товару за межі митної території України .

Відповідач аналізуючи подані позивачем податкові декларації, уточнюючий розрахунок, розрахунки сум бюджетного відшкодування, розшифровки податкових зобов`язань, зазначає про відсутність оригіналів платіжних доручень, які підтверджують, що суми ПДВ, заявлені до бюджетного відшкодування є фактично сплаченими у попередніх та звітному періодах.

Таким чином, відповідач вважає, порушення позивачем податкового законодавства у цьому спорі полягає в тому, що позивач не надав до перевірки оригінали платіжних документів, які підтверджують, що суми, заявлені до бюджетного відшкодування є фактично сплачені у попередніх та звітному періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України.

Однак, суд погоджується з покликанням позивача, що вказане не є порушенням і не свідчить чи то про недійсність документу, чи про відсутність господарської операції з огляду на наступне.

Як видно з матеріалів справи, відповідно до реєстру фактично сплачених сум бюджетного відшкодування ПДВ із даними первинних документів ТОВ «Аїр-торг» до перевірки не надані оригінали платіжних доручень по розрахунках з ТОВ «ВЕЛАН ПІВДЕНЬ ТРЕЙД», ТОВ «ВЕЛИКОЦЕПЦЕВИЦЬКИЙ АГРАРІЙ».

Втім, до матеріалів справи позивачем надано належним чином оформлені платіжні доручення , що підтверджують оплату за пшеницю за квітень 2020, червень 2020 (, т.1, а.с. 76-78, т.4, а.с.15-30)

Водночас суд встановив, що відповідач у Актах перевірки не заперечує надходження коштів позивача до контрагентів на підставі платіжних доручень і списання їх з рахунку позивача на рахунки контрагентів.

Усупереч покликанням відповідача на відсутність під час перевірки оригіналів банківських документів, суд із змісту актів перевірки встановив, що позивач надавав всі відповідні банківські документи, що підтверджують проведену оплату, однак у формі, неприйнятній для відповідача.

Також підтвердження здійснення господарських операцій позивач обґрунтовує наявними у матеріалах справи договорами, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, квитанціями на підтвердження проведення лабораторного аналізу сільськогосподарської продукції.

За приписами підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Положеннями п.п. 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України зазначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Аналіз положень законодавства дає підстави для висновку, що право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару/послуг до податкового кредиту виникає у суб`єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: фактичного придбання такого товару; наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства. При цьому, податкова накладна, складена та зареєстрована платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг в Єдиному реєстрі податкових накладних, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Як з`ясовано судом під час розгляду справи, податковий орган не заперечує реальність операцій та факт оплати позивачем за вказані товари та послуги, заперечує лише ненадання позивачем оригіналів документів, що підтверджує оплату придбаного товару. Останнє твердження відповідача спростовується дослідженими у ході судового розгляду доказами.

Відтак, суд дійшов висновку, що господарські операції з контрагентами-постачальником, вчинені у зазначений період, є реальними та підтверджені всіма необхідними і належним чином оформленими первинними документами, та безпосередньо пов`язані з господарською діяльністю товариства. Товариством дотримано всі передбачені Податковим кодексом України умови для формування показника податкового кредиту з податку на додану вартість, що зумовило виникнення від`ємного значення з цього податку.

За визначенням ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІУ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) «первинний документ» - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

При цьому, за змістом ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Тобто, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, за результатами проведеної документальної позапланової перевірки позивача контролюючим органом не встановлено випадків неоприбуткування ТОВ «Аїр-торг» за даними бухгалтерського обліку товарно-матеріальних цінностей (товару), отриманих від контрагентів.

Щодо ненадання до перевірки документів та винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, то суд зазначає таке.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 0440/5658/18, адміністративне провадження №К/9901/21544/19 (ЄДРСРУ № 88360076) у рішенні від 04.03.2020 вказав на те, що обставина порушення платником податків обов`язку, встановленого пунктом 85.2 статті 85 ПК України, щодо надання після початку перевірки всіх документів, які належать або пов`язані з предметом перевірки, не означає, що такий платник не має права додатково їх надати після спливу 90-денного строку, але до прийняття відповідного рішення, й, при цьому, не звільняє контролюючий орган від обов`язку врахувати такі документи, та, за наявності передбачених підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 ПК України підстав, призначити додаткову позапланову перевірку.

Верховний Суд також зауважує, що неможливість платника в силу об`єктивних обставин надати певні документи контролюючому органу безпосередньо до перевірки не свідчить про невиконання ним обов`язку, встановленого підпунктами 16.1.5, 16.1.7 пункту 16.1 статті 16 ПК України, а також обумовлює здійснення відповідачем певних дій з метою отримання таких документів. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року по справі №805/1690/16-а. Окрім цього, право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу із поданням учасником процесу нових доказів, що у протилежному випадку є обмеження судом предмету дослідження та призведе до неповноти дослідження й порушення справедливого судового розгляду, наголошується Верховним Судом у постановах від 12.11.2018 у справі №806/434/16 (ЄДРСРУ № 78329873), від 24.01.2019 у справі № 820/12113/15 (ЄДРСРУ № 79409332), від 12.02.2019 у справі №820/6512/16 (ЄДРСРУ № 79791393).

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління ДПС у Львівській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого ТОВ «Аїр-торг» за серпень 2020 у розмірі 2782710,00грн.; за вересень 2020 у розмірі 16702647,00грн., то суд зазначає таке.

Згідно з п. 200.1, пп.пп. «б»-«в» п. 200.4 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно з пунктом 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування це відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначений у статті 200 ПК України.

Так, згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

За приписами підпункту «б» пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

б) підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Відповідно до пунктів 200.7 та 200.10 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно з п.п. «ґ» п.200.12 ст.200 ПК України зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат: з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами «а», «г» і «ґ» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку (абз. 6, 8 п.200.12 ст.200 ПК України).

Пунктом 200.12 статті 200 ПК України визначено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (пункт 200.13 статті 200 ПК України).

Відповідно до абз. 1 та 2 п.200.15 ст.200 ПК України, у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Порядком ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 року №26 встановлено, що орган ДФС здійснює формування реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, шляхом внесення даних щодо, зокрема найменування платника податку на додану вартість та його індивідуальний податковий номер; дату подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника податку у банку, поданої у складі податкової декларації з податку на додану вартість або уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість (в разі їх подання); дату надсилання платнику податку органом ДФС повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання); суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначену в кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов`язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зменшену на суму податкового боргу тощо.

Згідно з п.3 Порядку формування Реєстру здійснюється автоматично на підставі баз даних ДФС та Казначейства.

Відповідно до п. 4 Порядку орган ДФС вносить до Реєстру певні дані: дату подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - заява) на рахунок платника податку у банку, поданої у складі податкової декларації з податку на додану вартість (далі - податкова декларація) або уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість (далі - уточнюючий розрахунок) (в разі їх подання); - суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначену в кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов`язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; - дату початку та закінчення проведення перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), в складі яких подана заява, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна); дату складення та вручення платнику податку акта перевірки; - дату та номер податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування за кожною заявою з урахуванням уточнюючого розрахунку (у разі їх подання), не узгоджену органом ДФС; - дату початку оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, що оскаржується; - дату закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, узгоджену за результатами оскарження; - суму узгодженого органом ДФС бюджетного відшкодування за кожною заявою та дату її узгодження.

Згідно з п.6 Порядку повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення заяв до Реєстру.

Відтак, суд зазначає, що Реєстри заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість передбачають його інформаційне наповнення, зокрема, внесення інформації про узгоджену суму бюджетного відшкодування, яка підлягає перерахуванню платнику податків.

При цьому, передумовою для отримання платником податків належної йому суми бюджетного відшкодування є відображення органом ДФС в Реєстрі інформації про її узгодження.

Суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгоджених сум бюджетного відшкодування належних позивачу, задля забезпечення доступу органу, що здійснює казначейське обслуговування для подальшого виконання.

У відповідності до абз.2 п.200.15 ст.200 ПК України, з метою відновлення прав позивача в повному обсязі також є законною вимога про зобов`язання Головного управління ДПС у Львівській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого ТОВ «Аїр-торг» у розмірі 2782710,00грн. та 16702647,00грн. відповідно.

За практикою Європейського суду з прав людини, викладеною, зокрема, у рішенні від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції», адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів, має саме податкове управління.

Такий обов`язок суб`єкта владних повноважень закріплений і в Кодексі адміністративного судочинства України, частиною другою статті 77 якого передбачено що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства та фактичних обставин справи суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, при ухваленні рішень діяв без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення (дія), що призвело до безпідставного податкового навантаження на позивача.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно із ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, застосовуючи визначені ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України критерії правомірності рішень суб`єкта владних повноважень, суд вважає, що відповідач діяв неправомірно, прийнявши необґрунтовані, без урахуванням усіх обставин, податкові повідомлення-рішення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Оскільки позивачем документально підтверджено сплату судового збору в сумі 23122,00 грн., то такий, згідно ст. 139 КАС України, слід стягнути на користь ТОВ «Аїр-торг» з Головного управління ДПС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Аїр-торг» (місцезнаходження: 79052, м.Львів, вул.Рудненська, 14А, ) до Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 20.11.2020 № та №; від 23.12.2020 №.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого ТОВ «Аїр-торг» за серпень 2020 у розмірі 2782710,00грн.; за вересень 2020 у розмірі 16702647,00грн.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35, ) за рахунок його бюджетних асигнувань 23122 (двадцять три тисячі сто двадцять дві) грн. сплаченого судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аїр-торг» (місцезнаходження: 79052, м.Львів, вул.Рудненська, 14А, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із урахуванням п.п 15.5 п.5 розділу VII Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 30.06.2021.

Суддя Лунь З.І.