Справа № 802/221/16-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року

м. Київ

справа № 802/221/16-а

адміністративне провадження № К/9901/32025/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стародуба О.П.,

суддів - Кравчука В.М., Єзеров А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 23.05.2016 (суддя - Бошкова Ю.М.) та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.12.2016 (судді - Боровицький О.А., Граб Л.С., Гонтарук В.М.) у справі за позовом Вінницької міської ради до відділу з питань державної реєстрації на нерухоме майно Вінницької районної адміністрації, треті особи - Вінницька місцева прокуратура Вінницької області, ОСОБА_1 , про визнання дій протиправними та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

У лютому 2016 року Вінницька міська рада звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- скасувати запис про нерухоме майно, право власності та суб`єкта (суб`єктів) цього права, форма власності: приватна, розмір частки: 1 за номером 4099904 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 06 спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Вінницького РУЮ Вінницької області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер:9598027 від 27.12.2013 шляхом скасування запису про внесення відомостей до реєстру номер запису про право власності: 4099904 від 27.12.2013 речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ФОП ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна, а саме: незавершене будівництво будівлі кафе, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 10.04.2016 ФОП ОСОБА_1 подала до реєстраційної служби Вінницького РУЮ Вінницької області декларацію про початок виконання будівельних робіт від 10.02.2012, яка зареєстрована інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області 12.04.2012 за №ВН7.

На підставі зазначеної декларації, замовником якої була ФОП ОСОБА_1 , державним реєстратором реєстраційної служби Вінницького РУЮ Вінницької області Гунько О.А. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 9598027 від 27.12.2013 та внесені відомості до реєстру номер запису про право власності: 4099904 від 27.12.2013 речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ФОП ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна, а саме: незавершене будівництво будівлі кафе, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В подальшому Департаментом державного архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області видано наказ від 10.04.2015 №33, яким скасовано декларацію про початок виконання будівельних робіт, зареєстровану Інспекцією ДАБК у Вінницькій області 12.04.2012 №ВН 7, на об`єкт: «Будівництво кафе по АДРЕСА_2 » (замовник - ФОП ОСОБА_1 ).

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 30.10.2015 по справі №802/3800/15-а, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28.01.2016, відмовлено в адміністративному позові ФОП ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу від 10.04.2015 №33, яким скасовано декларацію про початок виконання будівельних робіт, зареєстровану Інспекцією ДАБК у Вінницькій області 18.04.2012 № ВН 7, на об`єкт: «Будівництво кафе по АДРЕСА_2 ».

12.02.2016 Вінницька міська рада звернулась з листом до реєстраційної служби Вінницького РУЮ Вінницької області з вимогою скасувати рішення державного реєстратора Гунько О.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 9598027 від 27.12.2013 та внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування реєстрації права власності за ФОП ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна, а саме незавершене будівництво будівлі кафе, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням №28331882 від 19.02.2016 державного реєстратора Кривоус О.А. реєстраційної служби Вінницького РУЮ Вінницької області відмовлено у скасуванні запису про нерухоме майно, право власності та суб`єкта (суб`єктів) цього права форма власності: приватна, розмір частки: 1 за номером 4099904 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 06/ спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними Вінницька міська рада звернулась до суду з цим позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення державного реєстратора була декларація про початок виконання будівельних робіт, яка в подальшому скасована на підставі наказу Інспекції ДАБК у Вінницькій області від 10.04.2015 №33, а відтак, підлягає скасуванню запис про право власності від 27.12.2013 про реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а саме на незавершене будівництво будівлі кафе, що знаходиться в АДРЕСА_3 , яке було зареєстроване на підставі документів, які містили недостовірні відомості, водночас відповідачем у його скасуванні відмовлено.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 23.05.2016 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №9598027 від 27.12.2013 щодо реєстрації права власності на незавершене будівництво, будівля кафе, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :05:001:0629 за суб`єктом ОСОБА_1 , податковий номер НОМЕР_1 .

Суд вийшов за межі позовних вимог, визнав протиправним та скасував рішення державного реєстратора реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №26004400 від 10.11.2015.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.12.2016 постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 23.05.2016 змінено.

Викладено її резолютивну частину в такій редакції:

"Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 9598027 від 27.12.2013 року щодо реєстрації права власності на незавершене будівництво, будівля кафе, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :05:001:0629 за суб`єктом ОСОБА_1 , податковий номер НОМЕР_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 26004400 від 10.11.2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити."

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що документ, на підставі якого у третьої особи - ОСОБА_1 , виникло речове право та на підставі якого державним реєстратором вчинено спірну реєстраційну дію - скасовано, а тому наявні підстави для скасування рішення про таку реєстрацію, оскільки остання за своєю суттю є офіційним підтвердженням виникнення, переходу чи припинення права та за відсутності факту виникнення права, відповідно, не може його офіційно підтверджувати.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним дій державного реєстратора, суд виходив з того, що приймаючи рішення №28331882 від 19.02.2016 про відмову у скасуванні запису про нерухоме майно, право власності та суб`єкта (суб`єктів) цього права за заявою позивача, державний реєстратор реєстраційної служби Вінницького РУЮ Вінницької області Кривоус О.А. діяв на підставі повноважень, у спосіб визначений законом.

Водночас, з метою належного захисту прав та інтересів позивача, суд дійшов висновку щодо необхідності вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Вінницького РУЮ про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №26004400 від 10.11.2015.

Змінюючи постанову суду першої інстанції, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції щодо частково задоволення позовних вимог. Водночас, враховуючи, що судом першої інстанції в резолютивній частині рішення не зробив висновок щодо відмови в задоволенні решти позовних вимог, суд дійшов висновку за необхідне рішення суду першої інстанції в цій частині змінити.

З ухваленими у справі рішеннями не погодилась третя особа - ФОП ОСОБА_1 , звернулась з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просила їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування касаційної скарги скаржниця посилалась на те, що спірне будівництво розпочато нею на підставі належних документів, зокрема дозволу Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області на виконання будівельних робіт з будівництва кафе від 07.04.2010 №26/А-ЦР, який на сьогодні є чинним.

Крім того посилалась на те, що позбавляючи її права власності, суди не надали оцінки тому, що дозвіл на виконання будівельних робіт був не єдиною підставою для проведення за нею реєстрації права власності на будівлю кафе, оскільки іншою підставою для такої реєстрації був договір купівлі-продажу земельної ділянки, який є чинним і в судовому порядку не скасований.

Також посилалась на пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Заперечення на касаційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до частини другої статті 2 КАС України (тут і далі - в редакції на час виникнення спірних правовідносин) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 3 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4, 19 КАС України (у редакції, чинній з 15.12.2017), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо правил віднесення спорів до адміністративної юрисдикції, які полягають в наступному:

«До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, що спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією особою майнових прав або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень суб`єкта владних повноважень є способом захисту цивільних прав цієї особи.».

Крім того, згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 04.09.2018р. у справі №823/2042/16, якщо позивач не був заявником стосовно оскаржуваних ним реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорене рішення, здійснено оспорений запис.

Натомість до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №914/2006/17).»

Зважаючи на те, що саме Велика Палата Верховного Суду є судом, уповноваженим вирішувати юрисдикційні спори, колегія суддів не має підстав не враховувати запропонований підхід під час вирішення цієї справи.

У справі що розглядається, спір виник щодо правомірності оформлення третьою особою - ФОП ОСОБА_1 права власності на будівлю кафе. Цей спір має приватно-правовий, а не публічно-правовий характер, оскільки стосується підстав набуття третьою особою права власності на нерухоме майно, яке на думку позивача, оформлене з порушенням визначеного законом порядку.

При цьому, позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій.

Крім того, приватноправовий характер цього спору підтверджується і тим, що звернення до суду з цим позовом, Вінницька міська рада обгрунтовувала в тому числі і тим, що прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію за ФОП ОСОБА_1 права власності на об`єкт нерухомого майна потягло за собою продаж Бохоницькою сільською радою Вінницького району ФОП ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,05 га.

Тобто, позивач, в тому числі, оспорює правомірність набуття третьою особою права власності на земельну ділянку.

Згідно з частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Враховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, колегія суддів дійшла висновку, що цей спір має вирішуватись за правилами господарського судочинства.

Крім того, за правилами статті 5 КАС України, суб`єкт владних повноважень вправі звернутись до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

В порушення зазначеної норми позивач, як суб`єкт владних повноважень, не обгрунтував з посиланням на відповідний закон своє право звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

З огляду на зазначене, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.

Відповідно до статті 239 КАС України позивач має право протягом десяти днів з дня отримання ним цієї постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Керуючись ст. 238, 239, 341, 345, 349, 354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 23.05.2016 та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.12.2016 - скасувати.

Провадження у справі №802/221/16-а за позовом Вінницької міської ради до відділу з питань державної реєстрації на нерухоме майно Вінницької районної адміністрації, треті особи - Вінницька місцева прокуратура Вінницької області, ОСОБА_1 , про визнання дій протиправними та скасування рішення, - закрити.

Протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови позивач вправі звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

В.М. Кравчук

А.А. Єзеров