Справа № 2-а/2506/1022/11
Суддя: Маринченко О. А.
Дата ухвалення: 2021-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/2506/1022/11
Провадження № 6-а/750/10/21
У Х В А Л А

01 липня 2021 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Маринченко О.А. розглянув в порядку статті 382 КАС України звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року в справі № 2-а/2506/1022/11 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання здійснити дії з перерахунку пенсії,

заінтересована особа - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми),

в с т а н о в и в:

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року визнано протиправним неперерахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 18 червня 2010 року ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, виходячи з 100% мінімальної пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 18 червня 2010 року провести ОСОБА_1 перерахунок та здійснювати в подальшому виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, виходячи з 100% мінімальної пенсії за віком, тобто відповідно до статті 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», здійснивши відповідну доплату позивачу (а.с. 25-27 том І).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2011 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишено без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року без змін (а.с. 49 том І).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 березня 2021 року за заявою ОСОБА_1 встановлено судовий контроль за виконанням постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року та зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області протягом 30 днів з дня отримання цієї ухвали подати до суду звіт про виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року в справі № 2-а/2506/1022/11 (а.с. 187-190 том І).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2021 року, з урахуванням ухвали від 15 червня 2021 року, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області залишено без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 березня 2021 року без змін (а.с. 235-238 том І, 9-10 том ІІ).

23 квітня 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало до суду звіт про виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року у даній справі а.с. 244-247, 248-250 том І).

Зокрема, у поданому звіті Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зазначає, що ним вчинено всі дії, спрямовані на виконання судового рішення, а саме: здійснено перерахунок, нарахована доплата, подано довідку до Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області для включення судового рішення в реєстр рішень, виконання яких гарантується державою відповідно до Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440. Однак, довідку про здійснення нарахування на виконання судового рішення № 1865/03 повернуто без виконання, оскільки постанова Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року з додатками повернута без виконання за заявою стягувача, а тому позивач своїми діями унеможливив здійснення виплати заборгованості за судовим рішенням. Перерахунок пенсії здійснено по 22 липня 2011 року, бо судовим рішенням не було встановлено кінцеву дату періоду, за який слід здійснити перерахунок пенсії, а тому виплата за зобов`язаннями щодо здійснення перерахунку пенсії без обмеження строком повинна продовжуватися до внесення змін до законодавства, яким керувався суд при винесенні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача.

Так, 08 лютого 2012 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 100% мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 18.06.2010 по 22.07.2011. Розмір пенсії за судовим рішенням з 18.06.2010 складав 3632 грн. 94 коп., з 01.07.2010 3915 грн. 99 коп., з 01.10.2010 3929 грн. 99 коп., з 01.12.2010 3940 грн. 99 коп., з 01.01.2011 3956 грн. 99 коп., з 01.04.2011 3970 грн. 99 коп., з 01.07.2011 3832 грн. 56 коп. (а.с. 179-182 том І).

Доплата пенсії за період з 18.06.2010 по 22.07.2011 склала 6369 грн. 82 коп., що підтверджується копією розрахунку на доплату пенсії (а.с. 182 на звороті том І).

Відповідно до частини першої статті 174 Цивільного кодексу України держава відповідає за своїми зобов`язаннями своїм майном, крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення.

Згідно із частиною першою статті 176 Цивільного кодексу України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади не відповідають за зобов`язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Такі випадки встановлені, зокрема, Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 № 4901-VI, відповідно до положень якого держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначений Порядком погашення заборгованості за рішеннями судів, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440. Вказаний порядок стосується виконання рішень - виконавчих документів за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» суб`єкти, які видані або ухвалені до 1 січня 2013 року.

Постанова Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року у справі № 2- а/2506/1022/11 набрала законної сили 16 грудня 2011 року.

Позивач скористався механізмом виконання рішень суду, гарантованих державою, а саме Порядком № 440.

Так, за повідомленням Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області про прийняття для обліку рішення, виконання якого гарантується державою, постанова Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року у справі № 2- а/2506/1022/11 була прийнята для обліку та включена до першої черги задоволення вимог, а дані внесено до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою відповідно до Порядку погашення заборгованості за рішеннями судів, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440.

Однак, за інформацією Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області від 02 серпня 2018 року, ОСОБА_1 подав до державної виконавчої служби заяву про повернення постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року у справі № 2- а/2506/1022/11 без виконання, у зв`язку з чим було повернуто Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області без виконання і довідку про здійснення нарахування ОСОБА_1 на виконання вказаної постанови суду.

ОСОБА_1 подав до суду клопотання, в якому просить не приймати звіт Головного управління Пенсійного фонду України, посилаючись на те, що постанова Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року у справі № 2-а/2506/1022/11 не виконана, у поданому звіті вказано лише про перерахунок додаткової пенсії, зроблений до 22 липня 2011 року, при цьому перераховані кошти й досі не виплачені стягувачу. Крім того, після 22 липня 2011 року боржник протиправно рахував додаткову пенсію у меншому розмірі відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів України, а не відповідно до статті 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Проте, суд не може погодитись з такими доводами заявника, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 не позбавлений права на виконання судового рішення і отримання коштів, нарахованих на виконання судового рішення, через органи Казначейства, шляхом повторного подання заяви з належним чином завіреною копією судового рішення.

14 червня 2011 року прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» № 3491-VI, пунктом 4 якого передбачено, що у 2011 році норми і положення статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Даний закон набрав чинності 19 червня 2011 року.

Отже, цим Законом визначення порядку та розмірів виплат указаним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас, Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 03.10.1997 № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Враховуючи те, що останнім в часі є Закон № 3491-VI, то пріоритетними в даному випадку є положення саме цього Закону.

Законами України «Про Державний бюджет України на 2012 рік», «Про Державний бюджет України на 2013 рік», «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (зі змінами) установлено, що у 2012-2014 роках норми і положення статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджетів на 2012-2014 роки.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VIII, пунктом 63 якого, зокрема, розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким установлено, що норми і положення в тому числі ст. 50 Закону № 796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Крім того, на виконання вимог закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанови від 6 липня 2011 року № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності з 23 липня 2011 року, та від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 1 січня 2012 року.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 6 липня 2011 року № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачувалась у таких розмірах до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратити працездатність: тим, хто належать до 1 категорії, інвалідам 1 групи - 30%.

Згідно із Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи», щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується у таких розмірах до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність: особам, хто належать до 1 категорії, інвалідам 1 групи, з 1 січня 2012 року - 50%.

Виходячи з наведеного, пенсійні виплати, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в тому числі й ті, розмір яких було встановлено на виконання судових рішень у періоди дії вказаних підзаконних актів, здійснюються у визначених ними розмірах.

При цьому, правомірність делегування Урядові повноважень встановлювати розміри пенсійних виплат підтверджена Рішеннямм Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/20П та вії 25 січня 2012 року № 3-рп/2012.

З огляду на викладене, рішення суду має бути наслідком чинного правового регулювання. Суд не вправі обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин.

У рішенні «Великода Валентина Ніканорівна проти України» Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, Суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю.

Слід також зазначити, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Оскільки пенсія є періодичним платежем, виплата якої за загальним правилом не обмежена у часі, тому у разі встановлення права на певний її розмір, вона виплачується у цьому розмірі до того часу, поки не відбудуться зміни у законодавстві.

Крім того, Європейський суд з прав людини вже неодноразово зазначав, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому (зокрема, у рішеннях у справах «Arras та інші проти Італії», «Сухобоков проти Росії»).

У абзаці 10 пункту 2.1 Рішення від 26 грудня 2011 року №1-42/2011 Конституційний Суд України відзначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснило конкретні заходи, спрямовані на виконання постанови Деснянською районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року у справі № 2-а/2506/1022/11, а саме: здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 , нарахувало йому доплату до пенсії, подало довідку до Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області для включення судового рішення в реєтр рішень, виконання яких гарантується державою відповідно до Порядку № 440 і таке рішення було включено до першої черги задоволення вимог. При цьому, позивач подав заяву до державної виконавчої служби про повернення без виконання судового рішення, хоча отримання позивачем нарахованих на виконання судового рішення коштів можливе за механізмом, гарантованим державою для забезпечення виконання рішення суду, визначеним Законом № 4901-VI та Порядком 440.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що передбачені частиною другою статті 382 КАС України підстави для встановлення нового строку для подання звіту чи накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, у такому випадку відсутні.

Керуючись статтями 256, 294, 382 КАС України, суд

у х в а л и в:

Прийняти звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року у справі № 2-а/2506/1022/11 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання здійснити дії з перерахунку пенсії.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя