Справа № 420/621/21
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/621/21
Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И Л А:

16 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області, в якій просив:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо нарахування ОСОБА_1 пенсії без урахування щомісячної сплати страхових внесків та без урахування щомісячної заробітної плати як фізичної особи-підприємця;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати пенсію ОСОБА_1 , з урахуванням стажу підприємницької діяльності з 28.02.2008 з урахування щомісячної сплати страхових внесків та з урахуванням щомісячної заробітної плати як фізичної особи-підприємця.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що отримувана ним пенсія є нижчою за загальний прожитковий мінімум встановлений законом. Відповідач при визначенні розміру пенсії не врахував 11 років занятості позивачем підприємницькою діяльністю, протягом яких останнім сплачувалися щомісячні страхові внески. Згідно відповіді органу ПФУ у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості щодо поданням позивачем звітів з персоніфікованого обліку за формою ІНДАІ за 2008-2010 року та звіту згідно додатку 5 за 2016 рік у зв`язку з чим, страховий стаж в період з 28.02.2008 по 31.12.2010 та 2016 рік протиправно не враховано.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що оскільки позивач звернувся до органу ПФУ із заявою довільного типу, а не затвердженого зразку згідно Порядку №22-1, то останнім її розглянуто в порядку Закону України «Про звернення громадян». У наданій відповіді вказано на відсутність у позивача страхового стажу за період з 28.02.2008 по 21.12.2010 та 2016 рік із зазначенням, що його зарахування відбудеться після надання відповідної звітності. Вказане свідчить про відсутність протиправних дій органу ПФУ. Враховуючи, що за вказані періоди позивачем не надано відповідних документів, то вимога про зобов`язальні дії є безпідставною. Крім того, оскільки ОСОБА_1 є пенсіонером, то до нього застосовується не загальний показник прожиткового мінімуму на одну особу 2189 грн, а показник прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність 1712 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове, яким задовольнити його позовні вимоги. Зокрема, апелянт зазначає, що надавав до суду копії звітів за 2011-2016 роки та свідоцтв про сплату єдиного податку з 2008 по 2012 роки, проте судом їх не враховано. Також судом проігноровано клопотання про витребування матеріалів пенсійної справи позивача та не винесено з даного приводу жодних ухвал. Відповідачем не надано доказів на підтвердження порушення позивачем вимог податкового законодавства в частині сплати податків протягом вказаного часу.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін в зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

ГУ ПФУ в Одеській області вказує, що надані позивачем свідоцтва ДПІ у Суворовському районі свідчать, що в період з 2008 року по 2011 рік він сплачував єдиний податок, з 2011 року по 2016 рік до органів податкової інспекції надавалися звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, проте вказані документи підтверджують тільки факт здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності та сплату відповідних податків до ДПС, а не підтвердження сплати страхових внесків, облік яких ведеться пенсійним органом. Згідно положень Порядку №22-1 належними доказами про сплату страхових внесків після 01.07.2000 є довідка з бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку, що позивачем не надана. В зв`язку з відсутністю відомостей про сплату позивачем страхових внесків до ПФУ, відсутні підстави для зарахування до його страхового стажу періодів з 28.02.2008 по 31.12.2010 та 2016 року.

Відповідно до ч.3 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні та з 24.02.2020 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

15.06.2020 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою, в якій просив перерахувати суму пенсії з урахуванням стажу підприємницької діяльності з 28.02.2008, з урахування щомісячної сплати страхових внесків та з урахуванням щомісячної заробітної плати як фізичної особи-підприємця (а.с.60).

10.09.2020 на заяву позивача ГУ ПФУ в Одеській області надано відповідь, в якій, зокрема, повідомлено, що згідно наявних даних, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, відсутні відомості щодо подання позивачем звітів з персоніфікованого обліку за формою ІНДАНІ за 2008-2010 роки та звіт згідно додатку 5 за 2016. У зв`язку з цим страховий стаж за період з 28.02.2008 по 31.12.2010 та 2016 рік відсутній.

Зарахування періодів підприємницької діяльності до страхового стажу з 2008 року по 2010 рік та 2016 рік відбудеться лише після надання відповідної звітності (а.с.19).

30.12.2020 року позивачем на адресу ГУ ПФУ в Одеській області направлено адвокатський запит, в якому позивач просив надати детальний розрахунок нарахування йому пенсії у період з 18.12.1985 по 30.12.2020 (а.с.17).

04.01.2021 ГУ ПФУ в Одеській області на адвокатський запит позивача надано відповідь, в якій, зокрема, повідомлено, що при обчисленні страхового стажу не враховані періоди з 01.01.2006 по 31.12.2010 та з 01.01.2016 по 31.12.2016 в зв`язку з відсутністю інформації про нарахування заробітної плати та про сплату страхових внесків в даних персоніфікованого обліку. Пенсію обчислено при страховому стажі 33 роки 9 місяців (стаж враховано по 31.10.2019), середньомісячному заробітку 5 162,20 грн, визначеному за період по 31.03.2005, з 01.01.2011 по 31.12.2015 та з 01.01.2017 по 31.10.2019 та її розмір на 01.01.2021 становить 1769,00 гри, де: 1742,24 грн розмір пенсії за віком; 26.76 грн доплата до мінімальної пенсійної виплати.

Додатково повідомлено, що в трудовій книжці наявний запис про прийняття на роботу на посаду директора МПП «Юст- Енерго» з 10.10.1996 року, інформація про звільнення відсутня (а.с.18).

Згідно відомостей ЄДРПОУ ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, основний вид економічної діяльності 69.10 Діяльність у сфері права 28.02.2008 (а.с.15).

01.07.2008 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про сплату єдиного податку, термін дії 2008 рік (а.с.26).

01.01.2009 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про сплату єдиного податку, термін дії 2009 рік (а.с.27).

01.01.2010 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про сплату єдиного податку, термін дії 2010 рік (а.с.28-29).

01.01.2011 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про сплату єдиного податку, термін дії 2011 рік (а.с.30).

11.05.2012 року суб`єкту господарювання ОСОБА_1 видано свідоцтво платника єдиного податку Серії А №133570 (а.с.31).

Також, в матеріалах справи наявні звіти позивача про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2011 рік, 2012 рік, 2013 рік, 2014 рік, 2015 рік та за 2016 рік (а.с.20-25).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що до страхового стажу зараховується період, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Період, коли особа здійснювала підприємницьку діяльність, починаючи з 01 січня 2004 року, зараховується до страхового стажу виключно на підставі відомостей про сплату страхових внесків з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Належними доказами, якими фізична особа підприємець, який перебуває саме на спрощеній системі оподаткування, може підтвердити свій стаж, є документи про сплату страхових внесків, а саме: після 01.07.2000 року довідка із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК). Оскільки за період з 01.01.2006 по 31.12.2010 та з 01.01.2016 по 31.12.2016 відсутні відомості про сплату позивачем страхових внесків до Пенсійного фонду України та відсутні будь-які інші документи, на підставі яких закон дозволяє зарахування періодів здійснення підприємницької діяльності до страхового стажу (спеціальний торговий патент, або свідоцтво про сплату єдиного податку, або патент про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідка про сплату страхових внесків), підстави для зарахування вказаних періодів до страхового стажу позивача відсутні. При цьому суд зазначав, що сам по собі статус підприємця та перебування на загальній системі оподаткування не означає фактичне провадження підприємницької діяльності особою та автоматичну сплату страхових внесків. Крім того, вказував, що в трудовій книжці позивача відсутні записи щодо здійснення ним підприємницької діяльності.

Судова колегія частково не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Водночас у пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

За обставинами справи, підставою не проведення перерахунку пенсії позивачу стало відсутність відомостей про подання ним звітів з персоніфікованого обліку за формою ІНДАІ за 2008-2010 роки та звіту згідно додатку 5 за 2016 рік, що підтверджується відомостями Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Слід звернути увагу, що згідно відповіді органу ПФУ від 10.09.2020 (а.с. 19) позивачу враховані періоди з 01.01.2011 по 31.12.2015 до його страхового стажу, а тому надані докази сплати страхових внесків за даний період оцінці суду не підлягають.

Судова колегія звертає увагу, що основоположним при врахуванні тих чи інших періодів трудової діяльності до стажу, який надає право на отримання пенсійних виплат є сплата особою страхових внесків в дані періоди, а тому встановлення даних обставин є визначальним для вірного вирішення спірних в даній справі правовідносин.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-ІV передбачено право громадян України на отримання пенсій та соціальних послуг.

Статтею 1 Закону України № 1058-ІV передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону № 1058).

Відповідно до ч.4 ст.24 згаданого вище Закону періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII, розділ XV Прикінцеві положення Закону № 1058 доповнено пунктом 3-1, яким встановлено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно зі статтею 26 цього Закону включаються періоди, зокрема з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

При цьому, до Порядку № 22-1 також були внесені зміни, за змістом яких періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 по 31 грудня 2003 зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 по 31 грудня 2017 за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Судова колегія вважає помилковими доводи органу ПФУ про необхідність подання звітності до системи персоніфікованого обліку як умову для зарахування періоду зайняття підприємницькою діяльністю до страхового стажу, оскільки Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який має вищу юридичну силу, передбачено лише наявність сплати страхових внесків у спірний період.

Відповідно до ч.1,2 ст. 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції станом на 01.01.2008) органи Пенсійного фонду ведуть облік усіх застрахованих осіб та персоніфікований облік надходження страхових внесків, створюють і забезпечують функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про застрахованих осіб, здійснюють облік коштів Накопичувального фонду на накопичувальних пенсійних рахунках.

На кожну застраховану особу відкривається персональна облікова картка, в якій використовується постійний ідентифікаційний номер Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів.

Враховуючи наведені вище правові норми у їх системному зв`язку, на підставі відомостей, поданих роботодавцями і громадянами, які самостійно сплачують страхові внески, в централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривається електронна персональна облікова картка з постійним страховим номером, який відповідає персональному номеру фізичної особи з Державного реєстру фізичних осіб (ідентифікаційному номеру фізичної особи).

Разом з тим, органи Пенсійного фонду України наділені компетенцією здійснювати перевірку відомостей про особу, зокрема, при вирішенні питання щодо наявності правових підстав для призначення їй пенсії і реалізація такого обов`язку покликана забезпечити непорушне конституційне право кожного на пенсійне забезпечення.

У свою чергу, законодавчо визначеною умовою для врахування періоду трудової діяльності особи, яка в проміжок часу, зокрема, з 2008 по 2016 рік займалася підприємництвом, для його страхового стажу, є сам лише факт сплати ним страхових внесків, незалежно від їх розміру.

Крім того, вказаній законодавчій прерогативі кореспондують норми спеціального Порядку № 22-1 про подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яким керується у своїй діяльності Пенсійний фонд України та його структурні підрозділи.

Позивачем надано докази сплати єдиного податку, зокрема, за період з 2008 року по 2010 рік, а саме відповідні свідоцтва, які відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу визнано належними доказами такої сплати, проте із зазначенням, що сплата єдиного податку не підтверджує сплату страхових внесків.

Вказані доводи є помилковими, оскільки згідно Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єкта малого підприємництва, в редакції Указу Президента №746/99 від 28.06.99, суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України. Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах: до місцевого бюджету - 43 відсотки; до Пенсійного фонду України - 42 відсотки; на обов`язкове соціальне страхування - 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.

Крім того, відповідно до п.6 Указу Президента України від 03 липня 1998 року № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва" суб`єкт малого підприємства, який сплачує єдиний податок, не є платником податків, в тому числі збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Апеляційним судом в ході розгляду справи від ГУ ПФУ в Одеській області ухвалою від 15.06.2021 витребувано докази сплати позивачем страхових внесків в 2008-2010 роках, на що надано відповідь, в якій, зокрема, визнано таку сплату за 2010 рік (а.с. 132).

Враховуючи викладене в сукупності, судова колегія зазначає про наявність підстав для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду ведення підприємницької діяльності з 28.02.2008 по 31.12.2010.

Слід звернути увагу, що предмет позовних вимог охоплює період, починаючи з 28.02.2008, а тому колегія суддів не оцінює питання врахування страхового стажу до вказаної дати.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 2464-VI (в редакції станом на 01.01.2016) завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску.

Відповідно до положення про ГУ ДПС в Одеській області, затверджене наказом ДПС України від 12.11.2020 №643, Головне управління ДПС в Одеській області є територіальним органом, утвореним на правах відокремленого підрозділу ДПС України.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.06.2021 також витребувано від Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166) інформацію щодо сплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (рнокпп НОМЕР_1 ) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 до 31.12.2016.

17.06.2021 року від податкового органу надійшла відповідь, згідно якої за даними ІТС «Податковий блок» в інтегрованій картці платника по коду платежу 71040000 (Єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) ФОП ОСОБА_1 сплачено з 01.01.2016 по 31. 12.2016 6390,00 грн.

При цьому, сплату єдиного внеску здійснено за січень, квітень, липень, вересень, жовтень, грудень 2016 року, що свідчить про можливість зарахування даних періодів до страхового стажу ОСОБА_1 .

Наданий позивачем звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2016 рік, судова колегія не враховує в якості належного доказу сплати єдиного внеску за період 2016 року в цілому, оскільки зазначені в ньому відомості не підтверджуються інформацією ГУ ДПС в Одеській області, яке є здійснювало адміністрування єдиного внеску сплаченого ОСОБА_1 в тому році.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.3, 4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням постанови про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , які згідно приписів ч.2 ст. 9 КАС України слід скорегувати для ефективного захисту прав позивача.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи, а саме відповідними квитанціями № Е938-Х48Х-1Р38-765К від 14.01.2021, № H3HX-AC4H-H0ET-5AX0 від 12.04.2021, X71H-2PM5-7146-B5HC від 17.04.2021,виписками про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 4,99,105-107) підтверджується факт сплати позивачем по справі судового збору в загальному розмірі 2 270,00 грн.

Оскільки судом апеляційної інстанції задоволено апеляційну скаргу, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають відшкодуванню на користь ОСОБА_1 шляхом стягнення 2 270,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ПФУ в Одеській області.

Судова колегія зазначає, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 10 лютого 2021 року. Тому постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст.308,311,315,317,321,322,325,328 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року скасувати з ухваленням постанови про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () щодо неврахування до страхового стажу при призначенні пенсії періодів ведення ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) підприємницької діяльності з 28.02.2008 по 31.12.2010, а також січня, квітня, липня, вересня, жовтня, грудня 2016 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області () зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) періодів ведення ним підприємницької діяльності з 28.02.2008 по 31.12.2010, січня, квітня, липня, вересня, жовтня, грудня 2016 року та здійснити перерахунок його пенсії з врахуванням вказаних періодів.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко