Справа № 725/2938/21
Суддя: Федіна А. В.
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/2938/21
Номер провадження 2-а/725/78/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2021 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м.Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Кожолянко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року позивач через свого представника звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що постановою серії ЕАН №4193582 від 11.05.2021 року на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідно до якої при зміні напрямку руху ним не було ввімкнено світлового покажчику повороту відповідного напрямку та під час зупинки працівниками поліції не ввімкнено аварійної світлової сигналізації.

Вказував на те, що відомості зазначені у вказаній постанові не відповідають дійсним обставинам, оскільки події мали місце 11.05.2021 року о 22 год. 10 хв. по вул. Ольжича в м.Чернівці, де він, керуючи транспортним засобом, виконав вимогу працівників поліції про зупинку. Причиною зупинки працівники поліції вказали відсутність підсвітки номерного знаку, натомість в оскаржуваній постанові відсутня вказівка на зазначену обставину.

Звертав увагу на те, що вул. Ольжича в м.Чернівці є прямою та будинок №33, біля якого його зупини, знаходиться посередині вулиці, а тому він рухався прямо та не здійснював поворотів, а єдиний маневр, який ним було здійснено за вказаною адресою це зупинки на вимогу працівників поліції.

Таким чином, зазначав, що він не вчиняв жодних дій з тих, що вказані працівниками поліції в оскаржуваній постанові.

Враховуючи вище наведене, посилаючись на норми права, звернувся до суду з даним позовом та просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН №4193582 від 11.05.2021 року; обов`язок відшкодування витрат покласти на відповідача.

На вказану позовну заяву надійшов відзив в якому відповідач позов не визнав та просив відмовити в його задоволені, посилаючись на наступні обставини.

Так, 11.05.2021 в м Чернівці по вул. Ольжича, 33 поліцейськими було зупинено автомобіль Мерседес Бенз CLK 200 д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого при зміні напрямку руху не ввімкнув світловий покажчик повороту та під час зупинки не ввімкнув світлову сигналізацію, чим порушив пункт 9.9 «б» Правил дорожнього руху України, якими визначено, що, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена, у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

При документуванні вказаного порушення працівниками поліції було дотримано встановлену законом процедуру, роз`яснено особі, яка притягається до відповідальності його права, зміст ст. 63 Конституції України, а також порядок та строки оскарження постанови.

Вважає, що факт вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП підтверджується відеозаписом з нагрудних камер поліцейських на спростування якого позивачем не надано будь-яких доказів.

У відповіді на відзив представник позивача звертала увагу, що поданий працівниками поліції відеозапис не містить відомостей про вчинене правопорушення згідно з оскаржуваною постановою, а розпочинається із спілкування поліцейських з водієм в якому поліцейські причиною зупинки вказали саме часткове не освітлення номерного знаку. Вказувала на те, номерний знак був підсвічений належним чином, що також зафіксовано на відеозаписі. Таким чином, вважає, що відповідачем не доведено факту вчинення позивачем правопорушення про які йде мова в оскаржуваній постанові.

В судове засідання позивач не з`явився, в його інтересах діяла представник, яка направила до суду заяву про розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився та враховуючи наявні у справі відомості щодо його належного повідомлення, а також поданий відзив з посиланням на докази, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі відповідача.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст. 129 Конституції України, ст.ст. 9, 77 КАС України адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, судом встановлено, що 11.05.2021 року о 22 год. 10 хв. інспектором УПП в Чернівецькій області молодшим лейтенантом поліції Коваль Д.В. винесено постанову серії ЕАН №4193582 якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Диспозицією ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно п.п.8, 11 частині 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліції», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Таким чином, відповідач під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, повинен відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 11.05.2021 року о 21 год. 40 хв. в м.Чернівці по вул. Ольжича, 33 водій при зміні напрямку руху не ввімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку та під час зупинки працівників поліції не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив вимоги п. 8.9б) ПДР України.

На підтвердження вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП за обставин, що вказані в оскаржуваній постанові, відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого в даній категорії справ покладається обов`язок доказування, посилається на відеозапис обставин подій, з якого вбачається, що позивач, здійснив маневр повороту з дотриманням встановлених ПДР України правил,увімкнувши покажчик повороту, натомість в подальшому був зупинений працівниками поліції, які зазначили причиною зупинки неналежно освічений номерний знак, а також вказали, що виконуючи зупинку на вимогу поліцейських водій не ввімкнув покажчик повороту на аварійну світлову сигналізацію.

За змістом п. 8.9б) ПДР України, вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

За змістом абз. 2 п. 8.9 ПДР України водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Так, враховуючи вимоги ПДР України щодо попереджувальних сигналів, виконуючи вимогу про зупинку, водій з дотриманням ПДР України повинен увімкнути покажчик правого повороту і зупинитись не створюючи небезпеку для інших учасників дорожнього руху (уникати різкого гальмування та перестроювання), а після зупинки - увімкнути аварійну світлову сигналізацію.

Натомість, вказаний в оскаржуваній постанові пункт ПДР України не містить вказівки саме на дії водія при зупинці транспортного засобу працівниками поліції зокрема щодо увімкнення покажчика повороту та аварійної сигналізації, а регламентує один із способів яким подається вимога про зупинку поліцейськими.

Слід зауважити, що згідно з п. 9.9 б) ПДР України, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського та у відповідно п. 9.2 а) ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед початком руху і зупинкою.

Таким чином, не ввімкнення покажчика повороту та аварійної світлової сигналізації при зупинці транспортного засобу на вимогу працівників поліції є порушенням вимог п. 9.9 б) та п. 9.2 а) ПДР України, натомість в оскаржуваній постанові зазначено про порушення п. 8.9б) ПДР України.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається порушник, чи встановлених останнім доводів.

За таких обставин з метою встановлення наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП доказуванню підлягає саме порушення ним вимог п 8.9 б) ПДР України, натомість порушення вказаного пункту ПДР України останній вчинити об`єктивно не міг.

Європейський суд з прав людини в певних випадках поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення тобто, фактично «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати обставини вчинення адміністративного правопорушення (відповідні висновки містяться у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії», «Карелін проти Росії»).

Як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 15.11.2018 року по справі № 524/5536/17, адміністративне провадження № К/9901/1403/17.

У відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з долученої до матеріалів справи квитанції, позивач при зверненні до суду сплати судовий збір в сумі 908 грн., натомість при зверненні до суду з позовною заявою про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень щодо накладення адміністративного стягнення до позовної заяви розмір судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Станом на 01.01.2021 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2270 грн., а тому сума судового збору, який підлягає сплаті становить 454 грн.

Таким чином, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 454 грн.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.8, 9, 122, 222, 283, 284 КУпАП , ст.ст. 2, 5-10, 14, 72-79, 90, 94, 241-246, 250, 251, 255, 293, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАН №4193582 від 11.05.2021 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань УПП в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду або у той самий строк через Першотравневий районний суд м. Чернівці з урахуванням вимог пп. 15.5 п. 15 Розділу 7 Перехідних положень КАС України.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна