Справа № 640/26368/20
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 року м. Київ № 640/26368/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Державної митної служби України,

Виконуючого обов`язки Голови Державної митної служби Павловського Андрія Віталійовича

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Державної митної служби України (далі по тексту - відповідач 1), адреса: 04119, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 11г, Виконуючого обов`язки Голови державної митної служби Павловського Андрія Віталійовича (далі по тексту - відповідач 2), адреса: 04119, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 11г, в якій позивач просить:

- визнати неправомірними дії Виконуючого обов`язки Голови державної митної служби України Павловського Андрія Віталійовича щодо ненадання обгрунтованої відповіді на скаргу ОСОБА_1 №СТ-11227521 від 11 вересня 2020 року;

- зобов`язати Державну митну службу України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 №СТ-11227521 від 11 вересня 2020 року та надати обгрунтовану відповідь.

В обгрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 09 вересня 2020 року, він, як представник митного брокера звернувся до відповідача 1 зі скаргою на бездіяльність посадової особи митного посту «Київ-Столичний» Київської митниці Держмитслужби під час проведення митних формальностей за митною декларацією №UA100060/2020/390031, відповідь на яку від 11 вересня 2020 року не містила відповідей на порушені у скарзі питання.

Вважаючи таку відповідь необгрунтованою, позивач 11 вересня 2020 року звернувся на урядову гарячу лінію зі скаргою щодо ненадання Держмитслужбою обгрунтованої відповіді на свою скаргу №3604 від 09 вересня 2020 року, яку було зареєстровано за №СТ-11227521 та направлено для надання відповіді Держмитслужбі.

У вказаній скарзі №СТ-11227521 позивач детально виклав обставини виконання митних формальностей за митною декларацією № UA100060/2020/390031.

30 вересня 2020 року, як вказано у позовній заяві, позивач отримав від відповідача 1 лист від 25 вересня 2020 року №08-1/15-02/10/12436 за підписом відповідача 2, яким, на переконання позивача, відповідачі фактично визнали безпідставне перевищення строку митних формальностей за митною декларацією №UA100060/2020/390031.

Проте, вказаний лист не містить, за твердженнями позивача, відповіді на питання, порушені у скарзі, зокрема, 1) чому був перевищений строк митних формальностей за митною декларацією № UA100060/2020/390031 з 4-х годин до 31,5 годин та 2) чи є бездіяльністю неприйняття посадовою особою митниці ніяких рішень за митною декларацією № UA100060/2020/390031 в строк, що перевищує 4 години, а тому, як вважає позивач, вказаний лист є необгрунтованим, що стало підставою для звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 листопада 2020 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху та останньому наданий строк для усунення виявлених судом недоліків шляхом подання до суду належним чином оформленої позовної заяви з урахуванням викладених в ухвалі суду висновків разом з її копією для відповідачів та документу про сплату судового збору у розмірі 1681,60 гривень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2020 року ОСОБА_1 продовжено процесуальний строк для виконання вимог ухвали суду від 06 листопада 2020 року, зокрема, в частині усунення недоліків позовної заяви, до трьох днів з дня одержання ухвали суду від 17 листопада 2020 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року позовна заява ОСОБА_1 повернута без розгляду.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена, ухвала Окружного адміністративного суду міста від 27 листопада 2020 року скасована та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2021 року ОСОБА_1 продовжено строк на виконання вимог ухвали суду від 06 листопада 2020 року, зокрема, в частині усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2021 року зменшено ОСОБА_1 розмір судового збору, який підлягав сплаті за звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою, з 1681,60 грн до 840,80 грн та відстрочено його сплату до ухвалення рішення суду у даній адміністративній справі; відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення сторін.

Копія ухвали суду від 04 березня 2021 року доставлена на офіційну електронну адресу відповідача 1 - 10 березня 2021 року та на офіційну електронну адресу відповідача 2 - 26 березня 2021 року, про що свідчать довідки про доставку електронного листа, проте, станом на 29 червня 2021 року відзивів на позовну заяву від відповідачів на адресу суду не надходило.

Враховуючи неподання відповідачами у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву без поважних причин, з урахуванням частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

09 вересня 2020 року позивач за допомогою сервісу подання скарг на офіційному веб-порталі Держмитслужби звернувся до Держмитслужби зі скаргою на бездіяльність посадової особи митниці.

У відповідь на вказану скаргу, 11 вересня 2021 року позивачу направлено електронний лист, зі змістом якого позивач не погодився, у зв`язку з чим того ж дня звернувся з відповідною скаргою за №СТ-11227521, в зазначив наступне (мовою оригіналу):

« 09.09.2020 я звернувся зі скаргою (в додатку) на бездіяльність посадової особи митниці під час проведення митних формальностей за митною декларацією №UA100060/2020/390031(далі також МД) від 03.09.2020 року, 11.09.2020 року я отримав відповідь (в додатку).

Вказана відповідь є необгрунтованою зважаючи на наступні обставини:

Відповідно до ч. 1 ст. 255 Митного кодексу України (далі також МКУ) митне оформлення завершується в найкоротший можливий строк, але не більше ніж чотири робочих години з моменту пред`явлення митному органу товарів.

Як вбачається зі скарги та не заперечується митним органом у своїй відповіді - 07.09.2020 року о 18:30 декларантом було надано всі необхідні документи та відомості до МД, передбачені статтями 257 та 335 МКУ

Перелік виключних обставин за яких цей трок може бути перевищено заначено в ч. 2 ст. 255 МКУ

Як вбачається зі скарги та не заперечується митним органом у своїй відповіді вказаних законодавчих підстав для перевищення строку митних формальностей за МД декларантом було отримано 09.09.2020 о 14:00

Відповідно до положень ч. 3 ст. 256 МКУ рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного ст..255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, тобто 4 години

Отже з вищевикладеного вбачається та підтверджується наданими доказами, що відмову у митному оформленні декларантом було отримано через 31,5 годин після надання всіх необхідних документів та відомостей замість законодавчо передбаченого строку 4 години.

Відповідно до положень частини 3 статті 256 Митного кодексу України неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене прошу за даним фактом провести перевірку та притягнути винних посадових осіб митниці до відповідальності, передбаченої законодавством».

У відповідь на вказану скаргу, як вбачається з матеріалів справи Державна митна служба України листом від 25 вересня 2020 року №08-1/15-02/10/12436 повідомила позивача про строки, у які завершується митне оформлення товарів відповідно до митного кодексу України, а також про те, що 09 вересня 2020 року о 14 годині 41 хвилин прийнято до митного оформлення електронну декларацію МД типу ІМ № UA100060/2020/390031, заповнену з урахуванням винесеного рішення про коригування митної вартості №UA100060/2020/000054/2, у зв`язку з чим роз`яснено право декларанта надати Київській митниці Держмитслужби додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість.

Вважаючи, що вказана відповідь на скаргу не містить відповідей на питання щодо того, чому був перевищений строк митних формальностей за митною декларацією № UA100060/2020/390031 з 4-х годин до 31,5 годин та чи є бездіяльністю неприйняття посадовою особою митниці ніяких рішень за митною декларацією № UA100060/2020/390031 в строк, що перевищує 4 години, позивач звернувся до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на положення Закону України «Про звернення громадян», а тому, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з того, що такі правовідносини виникли між сторонами саме в межах цього Закону.

Так, увідповідності до частини 1 статті 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР (надалі - Закон України від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 цього ж Закону передбачено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

У відповідності до статті 4 Закону України від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Згідно з положеннями частин 1, 4, 6 та 7 статті 5 Закону України від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути усним чи письмовим.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

У відповідності до частини 1 статті 7 Закону України від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Частинами 1, 3 та 4 статті 15 Закону України від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Статтею 18 цього ж Закону визначені права громадянина при розгляді його заяви чи скарги, зокрема, громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Абзацами 1, 3, 4, 5, 6 частини 1 статті 19 Закону України від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР визначено обов`язок органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб в межах своїх повноважень об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Частиною 1 статті 20 Закону України від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну митну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 06 березня 2019 року №227 (далі по тексту - Положення №227), Державна податкова служба України (ДПС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Підпунктом 69 пункту 4 Положення №227 одним із основних завдань Держмитслужби є здійснює прийом громадян, розгляд звернень (запитів) громадян, народних депутатів України, платників податків, органів державної влади, правоохоронних органів, органів судової влади та інших суб`єктів права на звернення з питань, пов`язаних з діяльністю Держмитслужби, та запитів щодо отримання публічної інформації.

Згідно з підпунктом 19 пункту 11 Положення №227 Голова Держмитслужби вирішує в установленому порядку питання щодо заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб і працівників апарату Держмитслужби, керівників та заступників керівників її територіальних органів, присвоює їм ранги державних службовців, спеціальні звання (якщо інше не передбачено законом), забезпечує однакові підходи в Держмитслужбі до заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Так, аналіз наведених вище норм діючого на момент виникнення спірних правовідносин законодавства України дозволяє суду дійти висновку про те, що розглядаючи заяву позивача відповідачі мали надати відповідь останньому щодо наявності або відсутності підстав для притягнення осіб до відповідальності, у зв`язку перевищенням строку митних формальностей.

Наведене в сукупності свідчить, що відповідач 1 мав перевірити обставини, зазначені у скарзі, а відповідач 2, за результатами перевірки, відповідно, прийняти рішення, у разі встановлення винних осіб про притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб і працівників апарату Держмитслужби.

Проте, лист - відповідь від 25 вересня 2020 року №08-1/15-02/10/12436 таких даних не містить, що свідчить про протиправну бездіяльність останніх в цій частині.

В той же час, суд наголошує, що скарга не містить в собі питань таких як « 1) чому був перевищений строк митних формальностей за митною декларацією № UA100060/2020/390031 з 4-х годин до 31,5 годин та 2) чи є бездіяльністю неприйняття посадовою особою митниці ніяких рішень за митною декларацією № UA100060/2020/390031 в строк, що перевищує 4 години», як стверджує позивач, а тому у відповідача 1 були відсутні правові підстави для надання відповіді на питання, які не були зазначені у скарзі.

З урахуванням викладеного, керуючись частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та визнання протиправною бездіяльності відповідача 1, яка полягає у неповному та не всебічному розгляді скарги ОСОБА_1 №СТ-11227521 від 11 вересня 2020 року, відповідно про обгрунтованість позовних вимог в частині зобов`язання відповідача 1 повторно розглянути вказану скаргу позивача з дотриманням порядку, встановленого Законом України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР.

Щодо позовних вимог в частині, що стосується відповідача 2, зокрема, щодо визнання неправомірними дій виконуючого обов`язки Голови Державної митної служби України щодо ненадання позивачу обгрунтованої відповіді, суд дійшов висновку про їх безпідставність, адже обов`язок перевірки обставин, викладених у скарзі покладено саме на відповідача 1, а відповідач 2, як посадова особа в даному випадку наділений лише повноваженнями щодо підписання відповідної відповіді, які можуть бути ним делеговані іншій особі відповідно до підпункту 28-1 пункту 11 Положення №227.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обгрунтованість заявлених позовних вимог та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.

Інші доводи та аргументи учасників не спростовують висновків суду.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зважаючи, що сплату судового збору позивачу було відстрочено до ухвалення судового рішення по суті, визначивши його розмір у 840,80 грн, а за наслідками розгляду справи позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд дійшов висновку, що судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 420,40 грн слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1 в дохід держави.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Державної митної служби України, яка полягає у неповному та не всебічному розгляді скарги ОСОБА_1 від 11 вересня 2020 року за №СТ-11227521.

3. Зобов`язати Державну митну службу України (04119, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 11г, ) повторно розглянути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з дотриманням порядку, встановленого Законом України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР.

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь держави (отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030101, код отримувача (код ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA4026007, код класифікації доходів бюджету 22030101) за рахунок бюджетних асигнувань Державної митної служби України (04119, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 11г, ).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя К.Ю. Гарник