Справа № 750/11069/20
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 року Чернігів Справа № 750/11069/20

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Заяць О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради, Виконавчого комітету Чернігівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить:

визнати неправомірною бездіяльність виконавчого комітету Чернігівської міської ради щодо незабезпечення позачергово житлом особи з інвалідністю І групи внаслідок захворювання, одержаного під час проходження військової служби ОСОБА_1 ;

зобов`язати Виконавчий комітет Чернігівської міської ради ухвалити рішення про надання ОСОБА_1 у постійне користування житлового приміщення відповідно до встановлених санітарних та технічних норм;

зобов`язати Виконавчий комітет Чернігівської міської ради вчинити дії з розподілу та надати ОСОБА_1 у постійне користування житлове приміщення відповідно до встановлених санітарних та технічних норм.

Позовна заява мотивована тим, що позивач є особою з інвалідністю І групи внаслідок захворювання, одержаного під час проходження військової служби. З посиланням на положення п. 18 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" вважає, що у відповідача є передбачений законом обов`язок забезпечити його жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.04.2021 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі, відповідачам надано п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач 03.06.2021 подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову, зазначивши, що позивач перебуває в загальній черзі за порядковим номером 1524, в позачерговій черзі 825 і в разі надання позивачу житла поза чергою серед такої категорії осіб, може призвести до порушення житлового законодавства та соціальної справедливості по відношенню до громадян, які перебувають у черзі раніше та користуються правом позачергового одержання жилих приміщень.

Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю І групи внаслідок захворювання, одержаного під час проходження військової служби, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 01.11.2004.

Позивач перебуває на квартирному обліку у виконавчому комітеті Чернігівської міської ради з 1996 року в загальній черзі та з 07 листопада 2019 року у позачерговому списку як інвалід внаслідок війни І групи.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо незабезпечення позачергово житлом протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Умови та порядок отримання позачергового житла ветеранами та інвалідами війни визначені нормами Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також ЖК Української РСР.

Частиною першою ст. 9 статті 31 ЖК Української РСР (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Відповідно до статті 31 ЖК Української РСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Частиною першою статті 46 ЖК Української PCP визначено перелік осіб, яким жилі приміщення можуть бути надані поза чергою, зокрема, до таких віднесено осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них особам з інвалідністю першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями поза черговиків.

Відповідно до частини третьої статті 46 ЖК Української PCP громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку.

Вказане право на отримання житла поза чергою особами з числа учасників бойових дій також закріплено у пункті 14 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 18 частини першої статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги, зокрема, позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особи з інвалідністю I групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.

З аналізу наведеного слід дійти висновку, що приписи Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" закріплюють право, в тому числі й позивача на пільгу щодо отримання жилої площі, однак сам закон не передбачає ані конкретного територіального органу, який цю пільгу забезпечує, ані механізму її забезпечення. Наведена норма закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення ознак, яких бракує, слід звертатися до норм іншого нормативного акта іншої галузі права, тобто вказана норма є бланкетною.

Реалізація ж норми, відповідно положень вже наведеної статті 31 ЖК Української РСР відбувається в порядку, визначеному ЖК Української РСР, який по-перше, є спеціальним актом законодавства в частині щодо реалізації наданих Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" пільг, а по-друге вищим за ієрархічністю (кодифікований закон є вищим за не кодифікований), а тому, за загальним правилом застосуванню при вирішенні питання щодо реалізації наявного в позивача права підлягають норми ЖК Української РСР.

Згідно ч. 2 ст. 9 ЖК Української РСР, забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким порядком в даному конкретному випадку є Правила обліку громадян, потребуючих покращення житлових умов, та надання їм жилих приміщень, затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР та Української республіканської ради професіональних союзів № 470 від 11 грудня 1984 року, відповідно до пункту 23 яких громадяни, взяті на квартирний облік, вносяться до книги обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень. З числа вказаних громадян складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.

Відповідно до підпункту 1 пункту 39 зазначених Правил жилі приміщення надаються в порядку загальної черги, за винятком осіб, маючих право першочергового отримання цих приміщень. Підпунктом 3 пункту 38 Правил встановлено, що черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття осіб, які потребують поліпшення житлових умов, на облік (включенням до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Отже, забезпечення житлом таких осіб можливе лише згідно з існуючою черговістю з урахуванням часу взяття на облік та у порядку, передбаченому законодавством.

Іншого порядку, ніж дата взяття на облік у формуванні черговості забезпечення житлом осіб, які користуються певним правом (мають однакові пільги) в черговості одержання таких приміщень діючим законодавством не встановлено.

Подібні висновки викладені у Постановах Верховного суду від 03 червня 2021 року в справі № 522/6826/19, від 20 травня 2021 року в справі № 522/11029/19, від 30 січня 2020 року в справі № 335/3599/18, від 24 лютого 2020 року в справі № 725/3605/19, від 03 квітня 2020 року в справі № 344/8248/17-ц, від 22 травня 2020 року в справі № 522/16805/17, від 28 січня 2021 року в справі № 328/1568/19.

Таким чином позивач має право на позачергове отримання житла відповідно до вимог пункту 18 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», проте забезпечення позивача житлом можливе лише згідно з існуючою черговістю з урахуванням часу взяття на облік та у порядку, передбаченому законодавством. Позивач має право на забезпечення житлом лише за умови надходження його черги на отримання житла.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Чернігівська міська рада, вул.Магістратська, 7,м.Чернігів,14000, .

Відповідач: Виконавчий комітет ЧМР, вул.Магістратська, 7,м.Чернігів,14000, .

Повний текст рішення суду виготовлено 29 червня 2021 року.

Суддя О.В. Заяць