Справа № 420/14515/20
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року м. Одеса Справа № 420/14515/20

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А.

за участі секретаря Ягенської К.О., представників: позивача Кочура Ю.О., Горбань Н.І., відповідача Палтека В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Союз НТВ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Приватного підприємства «Союз НТВ» (далі - ПП «Союз НТВ») до Головного управління ДФС в Одеській області (далі - ГУ ДФС в Одеській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.10.2018 року № та №.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що у жовтні 2018 року приватним підприємством «Союз НТВ» засобами поштового зв`язку отримано акт перевірки Головного управління ДФС в Одеській області від 27.09.2018 року за №30150/15-32-12-10/32896311 «Про результати перевірки своєчасності сплати податку на додану вартість ПП «Союз НТВ», код 32896311 за звітні (податкові) періоди 2017-2018 роки», а також податкові повідомлення-рішення (далі - ППР) за № та № від 27.09.2018 року.

Разом з тим, у висновках вищенаведеного акту від 27.09.2018 року за №30150/15-32-12-10/32896311 зокрема зазначено, що підприємством позивача порушено терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), а саме несвоєчасно сплачено узгоджене податкове зобов`язання з податку на додану вартість за червень 2017 - березень 2018 року в загальній сумі 60071,00 грн.

Поряд з цим, позивач зазначив, що він не погоджується з прийнятими ППР на підставі вказаного вище акту перевірки, оскільки висновки викладені в акті на підставі яких прийнято такі ППР є протиправними, безпідставними, необґрунтованими, необ`єктивними та невідповідними фактичним обставинам, первинним документам ПП «Союз НТВ» й вимогам діючого законодавства.

Так, представником позивача вказано про те, що всі грошові кошти, які сплачувались ПП «Союз НТВ» за призначенням платежу ПДВ за період червень 2017 року - березень 2018 року (про який між іншим йдеться у акті від 27.09.2018 року за №30150/15-32-12-10/32896311) нараховувались і вважались сплатою боргу по ППР за актом перевірки від 12.03.2014 року №500/15-51-22-01/32896311.

В той же час представник позивача зазначив, що на підставі акту від 12.03.2014 року №500/15-51-22-01/32896311 прийнято відповідні ППР № та № від 25.03.2014 року та оскільки позивач не погоджувався з тими штрафними санкціями про які йшлось у вказаних ППР ним у серпні 2014 року подано відповідний позов до Одеського окружного адміністративного суду з метою скасування зазначених ППР (справа №815/4453/14). В подальшому в кінцевому результаті (враховуючи направлення постановою ВС від 10.04.2020 року на повторний розгляд справи №815/4453/14) позов задоволено першою інстанцією та підтримано вказаний висновок другою інстанцією, з підстав чого рішення суду від 27.05.2020 року по справі №815/4453/14 набрало законної сили - 08.09.2020 року.

Між тим, у грудні 2017 року ПП «Союз НТВ» також отримано акт перевірки ГУ ДФС в Одеській області від 18.12.2017 року за №14720/15-32-12-12/32896311 «Про результати перевірки своєчасності сплати податку на додану вартість ПП «Союз НТВ» за серпень-грудень 2016 року та січень-червень 2017 року» у висновках якого зазначено про порушення позивачем термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасно сплачено узгоджені податкові зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 51989,80 грн.

На підставі вищезазначеного акту, позивачем отримано ППР від 22.01.2018 року №, якими позивачу визначені штрафні санкції за платежем податку на додану вартість.

Тобто всі грошові кошті, які ПП «Союз НТВ» сплачувало за призначенням платежу ПДВ за серпень-грудень 2016 року та січень-червень 2017 року також зараховувались і вважались сплатою боргу за актом перевірки від 12.03.2014 року №500/15-51-22-01/32896311.

Отже, як вказує представник позивача на сьогоднішній день, враховуючи скасування судових рішень у справі №815/4453/14, якими позивачу було відмовлено у задоволенні позову (до направлення постановою ВС від 10.04.2020 року на повторний розгляд справи №815/4453/14) відсутні підстави: для проведення камеральних перевірок ПП «Союз НТВ» щодо своєчасності сплати податку на додану вартість за червень 2017 року - березень 2018 року; складання актів перевірок ГУ ДФС в Одеській області від 18.12.2017 року за №14720/15-32-12-12/32896311, від 27.09.2018 року за №30150/15-32-12-10/32896311; складання та винесення ППР від 22.01.2018 року №, від 08.10.2018 року №, , а тому оскаржувані ППР підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Головне управління ДПС в Одеській області 02.02.2021 року надало до суду відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що ГУ ДФС в Одеській області проведено камеральну перевірку своєчасності сплати податку на додану вартість за червень 2017 року - березень 2018 року ПП «Союз НТВ» та дані перевірки свідчать про порушення позивачем термінів сплати визначеного грошового зобов`язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених п.57.1 ст.57, п.203.2 ст.203 ПК України.

За результатами проведеної перевірки перевіряючими складено акт про результати перевірки своєчасності сплати податку на додану вартість ПП «Союз НТВ» №30150/15-32-12-10/32896311 від 27.09.2018 року та на підставі вказаного акту відповідачем 08.10.2018 року винесено ППР №, №.

Таким чином прийняті ГУ ДФС в Одеській області ППР №, № від 08.10.2018 року є законними та повністю обґрунтованими, а позовні вимоги ПП «Союз НТВ» такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 22.12.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику (повідомлення) сторін.

Ухвалою суду від 22.02.2021 року замінено первісного відповідача у справі №420/14515/20 з Головного управління ДФС в Одеській області на правонаступника - Головне управління ДПС в Одеській області та у відповідності до ч. 6 ст. 48 КАС України розгляд адміністративної справи розпочато спочатку.

Ухвалою суду від 22.04.2021 року судом вирішено продовжити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 04.06.2021 року без виходу до нарадчої кімнати замінено відповідача Головне управління ДПС в Одеській області на правонаступника Головне управління ДПС в Одеській області, як відокремлений підрозділ.

Ухвалою суду від 04.06.2021 року без виходу до нарадчої кімнати підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті.

Дослідивши адміністративний позов, відзив відповідача, відповідь на відзив позивача інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

Приватне підприємство «Союз НТВ» 21.04.2004 року зареєстровано юридичною особою та з 30.10.2006 року про це внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру за №1 023139 (т.1 а.с.20-22).

23.12.2011 року ПП «Союз НТВ» зареєстровано платником податку на додану вартість, що підтверджується свідоцтвом № НОМЕР_1 (т.1 а.с.23).

Судом встановлено, що в період з 27.02.2014 року по 05.03.2014 року на підставі наказу про проведення перевірки начальника ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 24.02.2014 року № 119-п, згідно із висновком щодо розгляду заперечень на акт перевірки від 11.02.2014 року № 206/15-51-22-01/32896311 та відповідно до п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2756-УІ, посадовою особою відповідача проведено документальну невиїзну позапланову перевірку ПП «Союз НТВ» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Індепендент Груп» за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року.

За результатами проведеної перевірки податковим органом був складений акт від 12.03.2014 року № 500/15-51-22-01/32896311 «Про результати документальної невиїзної позапланової перевірки ПП «Союз НТВ», , з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Індепендент Груп», код 36050449, за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року», відповідно до висновку якого, встановлено порушення позивачем вимог п. 44.1 ст. 44, ст. 134, п. 138.2, п. 138.4 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 19508 грн., в т.ч. за 3 квартал 2012 року на 2755 грн., за 4 квартал 2012 року на 16753 грн.; п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього в сумі 18579 грн., в т.ч. за липень 2012 року на 677 грн., за серпень 2012 року на 450 грн., за вересень 2012 року на 1497 грн., за жовтень 2012 року га 13139 грн., за листопад 2012 року на 1296 грн., за грудень 2012 року на 1520 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення від 25.03.2014 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 24 385,00 грн. (за основним платежем - 19 508 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 4 877 грн.) та № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 23 224,00 грн. (за основним платежем - 18 579 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 4 645 грн.).

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вище окреслені обставини встановлені рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 року по адміністративній справі №815/4453/14, яке набрало законної сили (т.1 а.с.16-28).

Не погодившись з висновками акту перевірки від 12.03.2014 року № 500/15-51-22-01/32896311 та прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями № від 25.03.2014 року та № від 25.03.2014 року, ПП «Союз НТВ» оскаржило їх в судовому порядку, вимагаючи визнання скасування (справа №815/4453/14).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2014 року по справі №815/4453/14 позов ПП «Союз НТВ» залишено без задоволення та ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015 року вказану постанову залишено без змін.

В подальшому постановою Верховного Суду від 10 квітня 2020 року касаційну скаргу приватного підприємства «Союз НТВ» задоволено частково, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року у справі №815/4453/14 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1 а.с.30-32).

При повторному розгляді рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 року по справі №815/4453/14 позовну заяво ПП «Союз НТВ» задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Київському районі Головного управління Мін доходів в Одеській області № від 25.03.2014 року та визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Київському районі Головного управління Мін доходів в Одеській області № від 25.03.2014 року (т.1 а.с.33-38).

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2020 року по справі №815/4453/14 вищевказане рішення залишено без змін.

Ухвалою Верховного суду від 02.11.2020 року по справі №815/4453/14 касаційну скаргу повернуто заявнику.

Поряд з цим, судом встановлено, що 27.09.2018 року головним державним ревізором інспектором відділу камеральних перевірок податкової звітності м. Одеси управління податків і зборів з юридичних осіб Головного управління ДФС в Одеській області Славіною О.О. проведено перевірку своєчасності сплати податку на додану вартість за червень 2017 року - березень 2018 року Приватного підприємства «Союз НТВ» за результатами якої складено акт «Про результати перевірки своєчасності сплати податку на додану вартість ПП «Союз НТВ» код 32896311 за звітні (податкові) періоди 2017-2018 року» №30150/15-32-12-10/32896311 (т.1 а.с.24-25).

У висновку вказаного акту перевірки зазначено про те, що ПП «Союз НТВ» порушило терміни сплати визначеного грошового зобов`язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI, пункту 203.2 статті 203 розділу V Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), а саме несвоєчасна сплата узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість за червень 2017 року - березень 2018 року в загальній сумі 60 071,00 грн. та вказано, що відповідальність за несплату узгодженої суми податкових зобов`язань протягом граничних строків передбачена п.126.1 ст.126 розділу II Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями).

На підставі вищевказаного акту перевірки від 27.09.2018 року №30150/15-32-12-10/32896311 Головним управлінням ДФС в Одеській області (правонаступником якого є відповідач) винесено ППР:

- № від 08.10.2018 року за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), за затримку на 18, 2 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 1488,00 грн., зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10% 148,80 грн. (т.1 а.с.26);

- № від 08.10.2018 року за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), за затримку на 245, 236, 214, 208, 189, 186, 184, 181, 153, 149, 123, 118, 92, 61, 33 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 58583,00 грн., зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% 11716,60 грн. (т.1 а.с.27).

Враховуючи вищенаведені обставини (зокрема постанову ВС від 10.04.2020 року по справі №815/4453/14) 12.08.2020 року позивач звернувся до податкового органу з проханням відкликати ППР № та № від 08.10.2018 року (т.1 а.с.56-58).

Відповідачем надано відповідь від 25.08.2020 року №15988/10/15-32-50-04-07, якою зазначено, що навіть з врахуванням постанови ВС від 10.04.2020 року по справі №815/4453/14, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 року по справі №815/4453/14 ще не набрало законної сили, з підстав чого фактично відмовлено у відкликанні оскаржуваних у цій справі ППР. Також у листі зазначено зокрема, що ВС по справі №815/4453/14 не вказував на безпідставність проведення камеральних перевірок ПП «Союз НТВ» щодо своєчасності сплати податку на додану вартість за червень 2017 року - березень 2018 року (т.1 а.с.69-71).

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України (далі - ПК України), платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з п. 16.1.4 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно до п.п.54.3.1 п. 54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством.

У відповідності з п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 203 ПК України податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно до п.120-1.1 ст.120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів.

Відповідно до пункту 75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Предметом камеральної перевірки може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Так, з приводу посилань податкової у акті перевірки №30150/15-32-12-10/32896311 від 27.09.2018 року на порушення термінів сплати визначеного грошового зобов`язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених п.57.1 ст.57 та пункту 203.2 ст.203 ПКУ, а саме щодо несвоєчасної сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість за червень 2017 року - березень 2018 року, суд зазначає наступне.

Як встановлювалось судом у серпні 2014 року позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправним та скасування податковими повідомленнями-рішеннями № від 25.03.2014 року та № від 25.03.2014 року, з мотивів протиправності їх прийняття податковим органом.

Поставою Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2014 року по справі №815/4453/14 позов ПП «Союз НТВ» залишено без задоволення та ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015 року вказану постанову залишено без змін.

В подальшому постановою Верховного Суду від 10 квітня 2020 року касаційну скаргу приватного підприємства «Союз НТВ» задоволено частково, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року у справі №815/4453/14 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1 а.с.30-32).

При повторному розгляді рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 року по справі №815/4453/14 позовну заяво ПП «Союз НТВ» задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Київському районі Головного управління Мін доходів в Одеській області № від 25.03.2014 року та визнано протиправним та скасувано податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Київському районі Головного управління Мін доходів в Одеській області № від 25.03.2014 року (т.1 а.с.33-38).

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2020 року по справі №815/4453/14 вищевказане рішення залишено без змін.

Ухвалою Верховного суду від 02.11.2020 року по справі №815/4453/14 касаційну скаргу повернуто заявнику.

Відповідно до п.п.56.17.5 п. 56.17 ст. 56 КАС України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Статтею 87 Податкового кодексу України визначені джерела сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків, якими можуть бути будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Згідно з п.87.9 ст.87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Вказаною нормою Кодексу визначено обов`язок податкового органу на зарахування усіх платежів на погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Визначальним, на думку суду, при застосуванні приписів цієї статті є наявність податкового боргу.

Згідно з п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Суд вважає, що згідно з положеннями ст. 126 ПК України податковий орган може застосовувати штраф до платника податку за затримку сплати ним суми самостійно визначеного грошового зобов`язання за призначенням, визначеним в платіжному дорученні, проте не має законодавчо визначених повноважень застосовувати штраф в разі самостійного спрямування коштів, сплачених таким платником податків незалежно від напряму сплати, в рахунок погашення його податкового боргу згідно з черговістю виникнення при виконанні приписів п. 87.9 ст. 87 ПК України, оскільки вказаною нормою визначені дії, які зі сплаченими коштами зобов`язані здійснювати органи державної податкової служби в погашення податкового боргу та не встановлено відповідальності платника податків внаслідок вчинення вказаних дій контролюючим органом.

Така думка суду щодо застосування положень п. 87.9 ст. 87 та п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України узгоджується з правовою позицією, викладеною в ухвалі від 21.07.2016 року у справі № К/800/9365/16 Вищим адміністративним судом України, який звернув увагу на те, що збільшення суми грошового зобов`язання шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення (про нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податкового боргу) порушує право позивача мирно володіти своїм майном, визначення якого міститься у Першому Протоколі до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року, яка є частиною національного законодавства України згідно із ст. 9 Конституції України.

Поряд з цим судом встановлено, що всі грошові кошти, які ПП «Союз НТВ» своєчасно сплачувало за призначенням платежу ПДВ за період, про який йдеться в акті перевірки від 27.09.2018 року №30150/15-32-12-10/32896311, а саме червень 2017 року - березень 2018 року зараховувались і вважались сплатою боргу за ППР № та № від 25.03.2014 року винесеними за актом перевірки від 12.03.2014 року №500/15-51-22-01/32896311, з підстав чого і виникла заборгованість відносно якої прийнято оскаржувані ППР № та № від 08.10.2018 року (вказане підтверджується зокрема обліковою карткою ПП «Союз НТВ») (т.1 а.с.126-194).

Вказані вище обставини (щодо своєчасності сплати визначеного грошового зобов`язання з податку на додану вартість позивачем) підтверджуються також матеріалами справи, а саме платіжними дорученнями за відповідні місяці за період починаючи з червня 2017 року по березень 2018 року з відомостей яких вбачається своєчасна сплата податку на додану вартість за кожен з місяців про якій йдеться в акті перевірки від 27.09.2018 року №30150/15-32-12-10/32896311 Приватним підприємством «Союз НТВ» (т.1 а.с.207-217), та сума сплати ПДВ збігається з сумою грошового зобов`язання з ПДВ визначена самостійно ПП «Союз НТВ» у деклараціях з ПДВ, щодо яких зауважень з боку податкового органу відсутні.

Також суд враховує те, що 19.03.2018 року представник позивача звернувся із запитом до Державної казначейської служби України згідно якого ним запитано інформацію щодо сплати (списання) ПП «Союз НТВ» коштів на електронний рахунок ДФС України у Державній казначейській службі України на що останнім надано відповідь від 28.03.2018 року №12-08/129-5045 де зокрема зазначено, що сплату згідно до п.200.2 ст.200, пункту 2001.6 ст.2001 ПКУ та Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року №569 перерахування коштів з рахунку ПП «Союз НТВ» до бюджету здійснено в автоматичному порядку зокрема вказано інформацію про сплату в червні 2017 року суми на суму 14 524,00 грн. (т.1 а.с.205-206).

Водночас суд також враховує те, що 27.03.2018 року ПП «Союз НТВ» зверталось до ГУ ДФС в Одеській області за вих.№7 де з метою погашення заборгованості просило надати остаточну суму заборгованості підприємства (акт звірки) по усім податкам із зазначенням точних реквізитів для перерахування коштів (т.1 а.с.246).

Та у відповідь на вказане вище звернення позивача, ГУ ДФС в Одеській області листом від 10.04.2018 року №5477/10/15-32-12-12-10 зазначено зокрема про те, що заборгованість з податку на додану вартість становить 54015,47 грн. (т.1 а.с.247).

Разом з тим, позивачем надано доказ, а саме платіжне доручення №1325 від 01.05.2018 року, згідно якого вбачається сплата на рахунок податкової коштів у сумі 54015,47 грн., що в свою чергу також вказує на відсутність боргу з боку ПП «Союз НТВ» (т.1 а.с.249).

Крім того суд також враховує ту обставину, що позивач з урахуванням постанови Верховного Суду від 10.04.2020 року звернувся до відповідача з листом-вимогою від 28.05.2020 року щодо відкликання ППР від 22.01.2018 року №, яка була винесена на підставі акту №14720/15-32-12-12/32896311 згідно якого вказувалось на порушення своєчасності сплати визначеного узгодженого зобов`язання з податку на додану вартість ПП «Союз НТВ» за період серпень - грудень 2016 року та січень-червень 2017 року. Та 22.06.2020 року за №11750/10/15-32-50-04-07 податковим органом враховано означені обставини та у межах своїх повноважень скасовано податкове повідомлення-рішення від 22.01.2018 року №000845121, тобто фактично за подібних обставин до предмету позову у цій справі, податковим органом самостійно визнано наявність підстав для скасування такого ППР (т.1 а.с.49-55).

Стаття 242 КАС України (законність і обґрунтованість судового рішення) визначено , що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина 1).

Згідно частини 2 частини 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Зокрема, в рішенні у справі «Щокін проти України» (п. 49) ЄСПЛ вказав, що збільшення податковим органом зобов`язання з податку безперечно є втручанням до майнових прав заявника, гарантованих статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції. Таке втручання за Конвенцією може бути визнане тільки якщо здійснене на умовах, передбачених законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні зазначає, що найпершою та найбільш важливою вимогою ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції є те, що будь-яке втручання державних органів у мирне володіння майном повинне бути законним: друге речення першого параграфу наділяє правом позбавляти майна лише «на умовах, передбачених законом» і другий параграф визначає, що Держава має право контролювати використання майна шляхом введення в дію «законів».

Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, притаманний всім статтям Конвенції. Це поняття «закону» вимагає, перш за все, щоб заходи, що застосовуються, ґрунтувалися на національному законодавстві. Воно також посилається на якість закону, що застосовується, вимагаючи його доступності для осіб, яких він стосується, точності та передбачуваності в його застосуванні.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Пунктом 57.4. ст.57 ПК України зазначено, що пеня та штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов`язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню, а якщо такі пеня та санкції були сплачені, вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу, грошових зобов`язань або поверненню в порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи той факт, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 року по справі №815/4453/14, яке набрало законної сили 08.09.2020 року задоволено позовні вимоги ПП «Союз НТВ» та скасовано відповідні ППР (прийняті на підставі акту від 12.03.2014 року №500/15-51-22-01/32896311), відповідач після набрання таким законної сили вже не мав підстав та права на здійснення дій щодо перерахування відповідних коштів позивача, які сплачувались як узгоджене зобов`язання ПП «Союз НТВ» по сплаті податку на додану вартість - в рахунок погашення заборгованості, яка виникла з підстав прийнятих ППР згідно акту перевірки від 12.03.2014 року №500/15-51-22-01/32896311. Отже позивачем підтверджено відповідними доказами факт того, що ним своєчасно та за кожен місяць сплачувались кошти узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість за червень 2017 року - березень 2018 року та з незалежних від нього обставин не зараховувались за призначенням.

Водночас суд враховує той факт, що на момент прийняття оскаржуваних ППР № та № від 08.10.2018 року постанови Верховного Суду від 10.04.2020 року по справі №815/4453/14 (щодо скасування ППР винесених на підставі акту перевірки від 12.03.2014 року №500/15-51-22-01/32896311) не існувало та на момент їх прийняття існувала лише постанова від 11.09.2014 року (якою у задоволенні позову ПП «Союз НТВ» відмовлено), яка в свою чергу була залишена без змін Одеським апеляційним адміністративним судом 17.02.2015 року (що також свідчить про те, що така постанова набрала законної сили), тому в даному випадку податковий орган діяв в межах своїх повноважень, виходячи з існуючих обставин та такі ППР (№ та № від 08.10.2018 року) на час їх прийняття не були протиправними, з підстав чого суд відмовляє в задоволенні частини позовних вимог позивача, що стосується визнання протиправними оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Підсумовуючи вищенаведене суд дійшов до висновку щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог, а саме скасування податкових повідомлень-рішень від 08.10.2018 року № та .

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року №5076-VI (далі - Закон №5076-VI).

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону №5076-VI адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно п.п. 1, 2, 6 ч. 1 ст. 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону №5076-VI інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Частиною 3 статті 30 Закону №5076-VI встановлено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Крім вищезазначеного закону, порядок оплати праці адвоката регулюється Правилами адвокатської етики, затверджених 09.06.2017 року з`їздом адвокатів України.

Так відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики - формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту є гонорар.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. При цьому суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Разом з тим суд зазначає, що відповідно до частини 5 статті 134 КАС України, законодавцем запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Так розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (частина 3 статті 141).

Таким чином, у Кодексі адміністративного судочинства закладені критерії оцінки як співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу тощо), так і критерій пов`язаності цих витрат із веденням справи взагалі (пов`язаності конкретних послуг адвоката із веденням саме цієї судової справи, а не іншої справи).

Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому суд звертає увагу, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та покладається на сторону, яка подає таке клопотання.

Частиною 7 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було винесене судове рішення у справі, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Ті самі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України", заява №19336/04, п. 269).

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» також роз`яснено, що оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Судом встановлено, що 12.05.2020р. між Адвокатським бюро Олександра Ковачова (далі - виконавець) в особі директора Ковачова О.М. та ПП «Союз НТВ» в особі директора Горбань Н.І. укладено договір про надання адвокатських послуг №2-05/20, за умовами якого за результатами надання юридичної допомоги складається акт здачі-прийняття робіт, що підписується представниками кожної із сторін (п. 4.3) (т.1 а.с.72-74).

Відповідно до акту №2-05/20-А-4 від 15.02.2021 року вбачається, що Адвокатом (Бюро) були надані такі послуги:

- попереднє опрацювання наданих Замовником матеріалів, консультування Замовника щодо необхідності отримання додаткових матеріалів, визначення та обговорення з Клієнтом переліку подальших дій, які необхідні для вирішення та супроводження судової справи щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 08.10.2018 року №, № (адвокатські запити, листи до Контролюючих органів, інше);

- аналіз законодавства, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, судової практики (правових висновків Верховного Суду), формування правової позиції у судовій справі щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 08.10.2018 року №, №

- підготовка листа-вимоги ПП «СОЮЗ НТВ» від 28.05.2020 року за №15 до ГУ ДПС в Одеській області;

- підготовка та подача адвокатського запиту б/н від 27.07.2020 року до ГУ ДПС в Одеській області;

- підготовка та подача адвокатського запиту б/н від 23.11.2020 року до ГУ ДПС в Одеській області;

- підготовка та подача до суду адміністративного позову ПП «СОЮЗ НТВ» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 08.10.2018 року №, №;

- підготовка та подача засобами поштового зв`язку до Одеського окружного адміністративного суду заяви ПП «СОЮЗ НТВ» б/н від 19.01.2021 року про заміну (відповідача по справі №420/14515/20 (за рахунок Виконавця); подача засобами поштового зв`язку до ГУ ДФС в Одеській області заяви ПП «СОЮЗ НТВ» б/н від 19.01.2021 року про заміну відповідача по справі №420/14515/20 (за рахунок Виконавця);

- підготовка та подача до Одеського окружного адміністративного суду відповіді ПП «Союз НТВ» на відзив ГУ ДПС в Одеській області б/н від 04.02.2021 року по справі №420/14515/20; подача до ГУ ДФС в Одеській області відповіді ПП «Союз НТВ» на відзив ГУ ДПС в Одеській області б/н від 04.02.2021 року по справі №410/14515/20;

- підготовка та подача до Одеського окружного адміністративного суду заяви ПП «СОЮЗ НТВ» б/н від 15.02.2021 року про остаточне визначення розміру судових витрат по справі №420/14514/20; подача до ГУ ДПС в Одеській області заяви ПП «СОЮЗ НТВ» б/н від 15.02.2021 року про остаточне визначення розміру судових витрат по справі №420/14514/20 (т.2 а.с.34).

Вартість послуг за період, вказаний у п.1 цього Акту, становить 5 000 (п`ять тисяч) грн. (згідно умов Договору №2-05/20 від 12 травня 2020 року та Додаткової угоди №1 від 30.12.2020 року до Договору №2-05/20 від 12 травня 2020 року).

Бюро на адресу Позивача був виставлений рахунок-фактура №4 від 04.02.2021 року розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. (т.2 а.с.35).

Зазначений рахунок був сплачений Позивачем 04.02.2021 року, відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №2-05/20-ПКО-4 від 04.02.2021 року на суму 5 000 (п`ять тисяч) грн. (т.2 а.с.36).

Заперечень з боку відповідача щодо стягнення витрат на правову допомогу не надходило, а суд, в свою чергу, вважає зазначену суму гонорару співмірною зі складністю справи.

Враховуючи все вищенаведене суд зазначає про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, а тому суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу представника позивача підлягає стягненню саме у розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позову додано платіжне доручення №2224 від 15.12.2020 року про сплату судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 2102,00 грн. (т.1 а.с.18).

Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог Приватного підприємства «Союз НТВ», суд вважає за необхідне стягнути на його користь суму сплаченого судового збору у розмірі 2102,00 грн. сплаченого за платіжним дорученням №2224 від 15.12.2020 року з Головного управління ДПС в Одеській області.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного підприємства «Союз НТВ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 08.10.2018 року № та №.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «Союз НТВ» (65113, м. Одеса, Пр-т. Ак. Глушка, буд.11-Б) витрати по сплаті судового збору у сумі 2102 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «Союз НТВ» (65113, м. Одеса, Пр-т. Ак. Глушка, буд.11-Б) витрати на правничу допомогу у розмірі 5000грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами встановленими ст..ст.293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 29.06.2021 року.

Суддя Іванов Е.А.