Справа № 120/6437/21-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

23 червня 2021 р. Справа № 120/6437/21-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Яремчук Костянтин Олександрович, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, представник позивачки зазначила, що підставою звернення позивача з позовом до суду слугувало несвоєчасне виконання пенсійним органом постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 07 квітня 2015 року у справі №232/1608/12, що залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2015 року.

Оскільки постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 07 квітня 2015 року фактично виконана органом пенсійного фонду лише в січні 2021 року, тому з урахуванням приписів статті 625 Цивільного кодексу України на користь позивачки слід стягнути три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 409990,21 гривень та інфляційні збитки у розмірі 41484,62 гривень.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Дослідивши матеріали адміністративного позову, дійшов висновку, що подану позовну заяву не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства з огляду на таке.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 свого рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 згаданої Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 2 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Варто враховувати, що під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом із тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу.

У статті 21 КАС України йдеться про особливості розгляду кількох пов`язаних між собою вимог.

Так, частиною 5 статті 21 КАС України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин за умови, що такі заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір, підлягають розгляду адміністративним судом.

У разі ж якщо позивачем заявлено лише вимогу про відшкодування шкоди, що заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, тоді такий спір слід розглядати в порядку цивільного або господарського судочинства.

Так, із поданої позовної заяви слідує, що позовні вимоги стосуються відшкодування позивачеві матеріальних втрат (шляхом стягнення трьох відсотків від простроченої суми та інфляційних втрат), які він зазнав у зв`язку із невиконанням пенсійним органом судового рішення про присудження виплати позивачці пенсії.

Позовні вимоги обгрунтовані приписами статті 625 Цивільного кодексу України, якою врегульовано відповідальність боржника за невиконання грошового зобов`язання.

Цією нормою визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, спір між ОСОБА_1 та пенсійним органом пов`язаний з реалізацією цивільних прав позивачки щодо відшкодування їй матеріальних втрат шляхом стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних від простроченої суми.

При цьому, позовна заява не містить вимоги публічно-правового характеру, що свідчить про те, що такий спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Визначення відповідачем суб`єкта владних повноважень в особі Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області не змінює правової природи спірних відносин і не перетворює цей спір у публічно-правовий.

Відповідно до частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Враховуючи вищевикладене, права та інтереси, за захистом яких звернулася позивачка, носять приватно-правовий характер, а тому даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а повинен розглядатися місцевим загальним судом за правилами цивільного судочинства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №758/1303/15-ц суд касаційної інстанції дійшов наступного висновку: "З огляду на це справа про застосування відповідно до статті 625 ЦК України заходів відповідальності за порушення грошового зобов`язання, підтвердженого чинним судовим рішенням, навіть якщо учасником цього зобов`язання є суб`єкт владних повноважень, розглядається залежно від суб`єктного складу у порядку цивільного чи господарського судочинства".

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відтак, наявні підстави для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Керуючись статтями 2, 4, 21, 170, 171, 248 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович