Справа № 240/18294/20
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/18294/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лавренчук Ольга Володимирівна

Суддя-доповідач - Моніч Б.С.

30 червня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Шидловського В.Б. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Коростишівський об`єднаний міський військовий комісаріат, Житомирський обласний військовий комісаріат про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У жовтні 2020 року до суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Коростишівський об`єднаний міський військовий комісаріат, Житомирський обласний військовий комісаріат, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати пункт 21 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 06 серпня 2020 року №116 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності третьої групи з 15 листопада 2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності третьої групи з 15 листопада 2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2019 року.

В обґрунтування позову вказав, що у квітні 2016 році позивачу було встановлено інвалідність третьої групи внаслідок захворювання не пов`язаного із проходженням військової служби, а у листопаді 2019 року при повторному огляді позивачу вперше було встановлено інвалідність, пов`язану із захистом Батьківщини. З метою отримання грошової допомоги, звернувся до відповідача з пакетом документів. Однак, відповідач відмовив у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності третьої групи з 15 листопада 2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року позовну заяву задоволено.

Визнано протиправним та скасовано п. 21 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №116 від 06 серпня 2020 року, про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності, з 15 листопада 2019 року, внаслідок захворювання, так, пов`язаних із захистом Батьківщини.

Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому при повторному огляді третьої групи інвалідності, внаслідок захворювань, так, пов`язаних із захистом Батьківщини у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення третьої групи інвалідності - 15 листопада 2019 року.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Як встановлено із матеріалів справи, ОСОБА_2 з 26 березня 2014 року по 09 березня 2015 року проходив військову службу в Збройних Силах України на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року "Про часткову мобілізацію".

В період з 10 червня 2014 року по 03 серпня 2014 року позивач брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції м. Слов`янськ, м. Авдіївка Донецької області.

За результатами первинного огляду позивачу була встановлена ІІІ група інвалідності внаслідок захворювання, ні, не пов`язаного з проходженням військової служби, з 01 квітня 2016 року, що підтверджується випискою з акту огляду медико-соціальної експертної комісії Серії 12ААА №514413 від 16 травня 2016 року (а.с. 14).

Під час повторного огляду 22 червня 2018 року позивачу було встановлено третю групу інвалідності. Причини інвалідності: захворювання, ні, не пов`язані з проходженням військової служби, що підтверджується Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12ААБ №101009 (а.с. 15).

За результатом повторного огляду 03 лютого 2020 року, позивачу встановлено третю групу інвалідності з 15 листопада 2019 року, захворювання, так, пов`язані із захистом Батьківщини. Вказана обставина підтверджується Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12ААБ №549793 (а.с. 17)

У зв`язку із встановленням з 15 листопада 2019 року інвалідності, пов`язаної із захистом Батьківщини, позивач подав до Коростишівського об`єднаного міського військового комісаріату документи для направлення до Міністерства оборони України з метою призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом №2011-XII.

Листом №1607 від 15 вересня 2020 року Коростишівський об`єднаний міський військовий комісаріат повідомив позивачку про те, що до Коростишівського ОМВК надійшов витяг з протоколу засідання комісії МОУ про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги. До листа додано копію витягу від 06 серпня 2020 року №116.

У витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №116 від 06 серпня 2020 року (у п. 21), вказано: "Молодшому сержанту в запасі ОСОБА_2 (Житомирський ОВК), якого 09 вересня 2015 року звільнено з військової служби та 01 квітня 2016 року під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, а 15 листопада 2019 року під час повторного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю Ш групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини. Згідно з пунктом 8 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Проте, оскільки заявник звернувся із заявою для призначення одноразової грошової допомоги 09 червня 2020 року, а інвалідність йому встановлена 01 квітня 2016 року, він не має права на призначення одноразово грошової допомоги.

Крім цього, згідно з пунктом 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пунктом 8 Порядку призначення і виплати одноразово грошової допомоги, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2013 року № 975 у разі зміни групи інвалідності доплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови, якщо зміна відбулася протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. Заявнику групу інвалідності змінено понад дворічний термін після встановлення первинної групи інвалідності (а.с. 19)

Позивач, вважаючи таку відмову протиправною, а свої права та законні інтереси порушеними, звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, а відповідач протиправно відмовив у її виплаті.

Таким чином, пункт 21 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 06 серпня 2020 року №116, яким відмовлено позивачу в призначені та виплаті одноразової грошової допомоги є протиправним та підлягає скасуванню.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач посилаючись на норми матеріального та процесуального права оскаржив його в апеляційному порядку з вимогою скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року та прийняти нове про відмову задоволенні позову.

Обґрунтування апеляційної скарги представник відповідача мотивує тим, що пункт 8 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ визначено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Позивачу встановлено інвалідність з 01 квітня 2016 року, а із заявою про призначення грошової допомоги позивач звернувся 09 червня 2020 року, тобто після спливу законодавчо визначеного трирічного строку з дня виникнення такого права, що свідчить про відсутність умов для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги.

Позивач, скористався правом подати до суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), а також, надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-ХІІІ (надалі - Закон №2232).

Статтею 41 Закону №2232 передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час виконання ними обов`язків служби здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-XII).

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців, зокрема права військовослужбовців, визначені розділом II вказаного Законом.

Згідно частини 1 статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі одноразова грошова допомога), це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Зі змісту пунктів 4-5 частини 2 статті 16 Закону України №2011-ХII вбачається, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

- встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті (п. 4);

- встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби (п. 5);

Відповідно до частини 9 статті 16-3 Закону України №2011-ХІІ передбачено що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).

Відповідно до частини 2 пункту 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Положеннями пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

- у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

- у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане з датою встановлення інвалідності та, відповідно, визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на той момент, та встановлювало, зокрема, порядок отримання та розмір такої допомоги. Наступна зміна законодавства не впливає на порядок отримання, розмір допомоги тощо, і це відповідає принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права.

Зазначене відповідає правовій позиції викладеній Верховним Судом, зокрема, у постановах від 09.11.2018р. у справі №759/5707/16-а, від 21.01.2020р. у справі №334/286/17, від 04.03.2020р. №826/6846/16.

Колегією суддів встановлено, що у рішенні №116 від 06 серпня 2020 року встановлено, що відмовляючи у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, відповідач вказує: "під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби (довідка МСЕК серія 12ААА №514413 від 01 квітня 2016 року), а 15 листопада 2019 року під час повторного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серія 12ААБ № 549793 від 15 11 2019)".

Проте, суд вважає такий виклад обставин помилковим, оскільки при досліджені судом довідки МСЕК серія 12ААА №514413 від 01 квітня 2016 року встановлено наявність тексту наступного змісту: "захворювання, НІ, НЕ пов`язані з проходженням військової служби" (а.с. 14).

В даній справі предметом спору у справі є вимога про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги позивачу як інваліду ІІІ групи. При цьому, інвалідність встановлена у зв`язку із захистом Батьківщини з 15 листопада 2019 року, отже з цієї дати у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги.

Отже, матеріалами адміністративної справи підтверджується, що позивачу з 15 листопада 2019 року вперше встановлено інвалідність, що пов`язана із захистом Батьківщини відносно якої передбачена одноразова грошова допомога.

Адже, випискою з акту огляду медико-соціальної експертної комісії Серії 12ААА №514413 від 16 травня 2016 року та Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12ААБ №101009 від 22 червня 2018 року було визначено, що захворювання позивача, ні, не пов`язані із проходженням військової служби.

Отже, 15 листопада 2019 року є днем виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності.

Згідно пункту "б" частини 1 статті 16-2 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Відмовляючи у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу, відповідач посилався на пункт 4 статті 16-3 Закону №2011 та пункту 8 Порядку №975.

Так, пунктом 4 статті 16-3 Закону України №2011-ХІІ визначено, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Відповідно до пункту 8 Порядку №975 передбачено, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

Аналізуючи вищезазначені положення можливо дійти таких висновків, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю у разі встановлення інвалідності третьої групи, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання обов`язків військової служби.

Встановлене абзацом 2 пункту 4 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ та пункту 8 Порядку №975 обмеження щодо виплати одноразової грошової допомоги поширюється винятково на випадки, коли під час повторного огляду у понад дворічний строк: 1) змінилася група інвалідності після первинного встановлення інвалідності, або 2) змінився відсоток ступеня втрати працездатності без встановлення групи інвалідності.

Отже, закон пов`язує підстави для відмови у здійсненні виплати одноразової грошової допомоги, в даному випадку виключно з моментом первинного встановлення інвалідності.

Як встановлено із матеріалів справи, 15 листопада 2019 року позивача визнано особою з інвалідністю третьої групи внаслідок захворювання, ТАК, пов`язаного із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серія 12ААБ №549793 від 03.02.2020).

Відтак, колегія суддів вважає, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, а відповідач протиправно відмовив у її виплаті, адже вказаний факт встановлено первинно 15 листопада 2019 року, тобто вперше за правилами, врегульованими статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Як вірно вказав суд першої інстанції, посилання відповідача у оскаржуваному рішенні на те, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги з підстав, визначених пунктом 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" є безпідставним, оскільки у даному випадку йдеться не про виплату такої допомоги у зв`язку із зміною групи інвалідності, а про її призначення і виплату саме у зв`язку із встановленням позивачу групи інвалідності, що є підставою для виплати одноразової грошової допомоги без обмеження будь-якими строками після встановлення відсотку втрати працездатності.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком попередньої інстанції про те, що пункт 21 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 06 серпня 2020 року №116, яким відмовлено позивач в призначені та виплаті одноразової грошової допомоги є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому належним захистом порушеного права позивача є зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судове рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному судовому рішенні, у зв`язку з чим підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відповідно до вимог статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 30 червня 2021 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Шидловський В.Б. Капустинський М.М.