Справа № 520/7595/21
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

29.06.2021р. справа №520/7595/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання з повідомленням (викликом) осіб справу за позовом ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, громадянин, позивач) до Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України (далі за текстом - владний суб`єкт, Управління) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Матеріали позову одержані судом 30.04.2021 р. Рішення про прийняття справи до розгляду було прийнято 05.05.2021 р. Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті може бути розпочатий з 07.06.2021 р.

Позивач у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправними дій з приводу відмови у виготовленні і наданні до ГУ ПФУ в Харківській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення заявника станом на 01.01.2017р. у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ, постанови КМУ від 07.11.2007р. №1296 у редакції постанови КМУ від 28.12.2016р. №1036 із обов`язковим відображенням відомостей: "на моє ім`я", за формою Додатку 2 до постанови КМУ від 13.02.2008р. №45 із назвою "Довідка про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії" та таку, що підтверджує посаду за довідкою від 29.10.2019р. №22/4.3.-8764-ІВ-19 та що вона є відповідною тій, яку займав позивач; 2) зобов`язання виготовити і надати до ГУ ПФУ в Харківській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення заявника станом на 01.01.2017р. у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ, постанови КМУ від 07.11.2007р. №1296 у редакції постанови КМУ від 28.12.2016р. №1036 із обов`язковим відображенням відомостей: "на моє ім`я", за формою Додатку 2 до постанови КМУ від 13.02.2008р. №45 із назвою "Довідка про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії" та таку, що підтверджує посаду за довідкою від 29.10.2019р. №22/4.3.-8764-ІВ-19 та що вона є відповідною тій, яку займав позивач.

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що вчинена адміністративним органом відмова у видачі довідки про грошове забезпечення діючого публічного службовця є протиправною і позбавляє громадянина права на отримання пенсії у належному розмірі.

Відповідач, з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що відсутні підставі для складання нової довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2017р.

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримує від ГУ ПФУ в Харківській області пенсію у порядку Закону України від 09.04.1992р. №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі за текстом - Закон України № 2262-XII), ініціював спори з приводу перерахунку та виплату пенсії з 01.01.2017р. у межах справ №520/13213/19 та №520/386/21.

Так, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2020р. у справі №520/13213/19 установлені ті обставини, що заявник був звільнений з посади начальника відділу у складі управління Державної кримінально-виконавчої служби України 02.12.1996р. за вислугою років; з 01.01.2007р. заявник отримує від ГУ ПФУ в Харківській області пенсію за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб"; за постановою КМУ №1036 від 28.12.2016р. відбулось підвищення винагороди за службу діючим працівникам органів системи Державної кримінально-виконавчої служби України; Північно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції стосовно заявника була складена довідка від 29.10.2019р. №22/4.3-8764-1в-19; 01.11.19р. заявник звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області з приводу перерахунку та виплати пенсії за період 01.01.2017р.-31.12.2017р; листом ГУ ПФУ в Харківській області від 29.11.2019р. №6102/л-14 за цим зверненням була вчинена відмова.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2021р. у справі №520/386/21 установлені ті обставини, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ; проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України; звільнений зі служби 02.12.1996р. наказом УМВСУ в Харківській області №184 о/с; отримує від ГУ ПФУ в Харківській області пенсію за вислугу років у порядку Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 85% грошового забезпечення; 01.11.19 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області, про здійснення перерахунку та виплати пенсії починаючи з 01.01.2017 року по 31.12.2017, додавши довідку Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 29.10.2019 року № 22/4.3-8764-ІВ-19.

Датованою 06.04.2021р. заявою довільної форми заявник звернувся до Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з приводу видачі довідки про грошове забезпечення станом на 01.01.2017р. за формою Додатку №3 до постанови КМУ від 13.02.2008р. №45.

За цим зверненням органом публічної адміністрації було вчинено відмову, оформлену листом від 23.04.2021р. №22-1760/4.3/1/57-21.

Стверджуючи про протиправність відмови, вчиненої органом публічної адміністрації, і наполягаючи на проведенні перерахунку розміру раніше призначеної пенсії з урахуванням усіх складових елементів структури грошового забезпечення військовослужбовця за аналогічною штатною посадою станом на 01.01.2017р., заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі установлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Право громадян на соціальний захист проголошено ст.46 Конституції України, а п.6 ч.1 ст.92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України і з 01.01.2004р. таким законом є, насамперед, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення".

У силу дії бланкетної норми ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських та членів їхніх сімей встановлюються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Отже, порядок соціального захисту у формі пенсійного забезпечення звільнених у відставку осіб начальницького складу органів внутрішніх справ унормовано, насамперед, приписами Закону України від 09.04.1992р. №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі за текстом - Закон України № 2262-XII).

Так, положення названого закону запроваджують дві окремі, самостійні і незалежні одна від одної процедури, за якими відбувається обчислення розміру пенсії особи, а саме: 1) за ст.43 Закону України № 2262-XII - у випадку призначення пенсії вперше та 2) за ст.63 Закону України № 2262-XII - у випадку збільшення розміру вже призначеної пенсії за подією збільшення розміру оплати праці працівника на аналогічній (прирівняній) посаді.

При цьому, ст.43 Закону України №2262-XII визначено порядок обчислення розміру пенсії у разі її призначення вперше і саме у цій процедурі базовою розрахунковою величиною є виплати (як винагорода за працю), одержані особою-пенсіонером під час проходження служби (тобто юридичне значення у даному випадку мають складові елементи грошового забезпечення самого працівника (службовця) - власна винагорода особи за працю).

Натомість, ст.63 Закону України №2262-XII визначено порядок обчислення розміру вже призначеної пенсії шляхом її перерахунку у залежності від тих виплат (як винагорода за працю), котрі одержані третьою сторонньою особою - іншим працівником, який обіймає цю ж саму чи прирівняну посаду (тобто юридичне значення у даному випадку мають складові елементи грошового забезпечення іншого працівника - діючого службовця за аналогічною (прирівняною) посадою - винагорода третьої сторонньої особи за працю).

У силу правового висновку постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019р. по зразковій справі №240/5401/18 процедури призначення пенсії (ст.43 Закону України №2262-XII) та перерахунку пенсії (ст.63 Закону України №2262-XII) є різними як за змістом, так і за механізмом проведення.

Відтак, суд не знаходить підстав для поєднання цих процедур за будь-якими компонентами, адже протилежне тлумачення змісту норм ст.ст.43 і 63 Закону №2262-XII із абсолютною неминучістю призводить до штучного створення «віртуального» (неіснуючого у дійсності) показника грошового забезпечення, котрий не отримується жодним із діючих публічних службовців за рахунок автоматичного додавання структури власного грошового забезпечення особи-пенсіонера під час проходження служби до структури грошового забезпечення діючого публічного службовця.

Розглядаючи справу, суд відмічає, що згідно з ч.4 ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, питання визначення механізму перерахунку пенсій (умов, порядку та розмірів) передано законодавцем у відання Уряду України і деталізовано, зокрема, у положеннях Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (затверджено постановою КМУ від 13.02.2008р. №45, далі за текстом - Порядок №45).

Окрім того, процедура призначення та процедура перерахунку розміру раніше вже призначеної пенсії деталізовані також і приписами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (затвердженого постановою правління ПФУ від 31.01.2007р. №3-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.02.2007р. за №135/13402; далі за текстом - Порядок №3-1).

Згідно з п.1 Порядку №45 перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсій проводиться у разі прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Отже, приводом для проведення перерахунку розміру раніше призначеної пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення загального характеру, виданого суб`єктом владних повноважень, наділеним правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців чи інших осіб, на яких поширюється дія Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

07.11.2007р. КМУ було прийнято постанову №1294 з приводу визначення структури та складових компонентів винагороди за службу, зокрема, і працівників системи Державної кримінально-виконавчої служби України (Державної пенітенціарної служби України; додатки до постанови КМУ від 07.11.2007р. №1294 за №№20-23).

Постановою КМУ від 28.12.2016р. №1036 названі вище додатки були викладені в новій редакції.

30.08.2017р. КМУ було прийнято постанову №704 з приводу оплати служби і працівників системи Державної кримінально-виконавчої служби України (Державної пенітенціарної служби України (далі за текстом - Постанова КМУ №704).

Згідно з п.10 постанови КМУ №704 згадане нормативне рішення Уряду України набирало чинності з 01.01.2018р.

Постановою КМУ від 27.12.2017р. №1052 до п.10 Постанови КМУ №704 були внесені зміни в частині календарної дати набуття чинності і строк початку дії цього нормативного акту було перенесено з 01.01.2018р., а 01.01.2019р.

Таким чином, станом на 01.01.2018р. постанова КМУ №704 не діяла, а питання розмірів грошового забезпечення військовослужбовців було регламентовано постановою КМУ від 07.11.2007р. №1294.

Постановою КМУ від 21.02.2018р. №103 (далі за текстом - Постанова КМУ №103) до п.10 Постанови КМУ №704 були внесені чергові зміни в частині календарної дати набуття чинності і строк початку дії цього нормативного акту було перенесено на 01.03.2018р.

При цьому, положення пунктів 1 і 2 Постанови КМУ №103 стосувались перерахунку розміру раніше призначених пенсій військовослужбовцям у відставці та деяких іншим особам за виключенням поліцейських у відставці та атестованих співробітників органів внутрішніх справ у відставці.

Натомість, положення п.3 Постанови КМУ №103 стосувались перерахунку розміру раніше призначених пенсій поліцейським у відставці та атестованим співробітникам органів внутрішніх справ у відставці.

Пунктом 6 постанови КМУ від 21.02.2018р. №103 у новій редакції був викладений Додаток №2 до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою КМУ від 13.02.2008р. №45.

За правилами ч.2 ст.265 та ч.1 ст.325 КАС України пункти 1 і 2 Постанови КМУ №103 діяли у період часу з 28.02.2018р. та до 05.03.2019р. (як до моменту набрання законної сили судовими рішеннями по справі №826/3858/18) і були обов`язковими до виконання усіма суб`єктами права як чинне рішення Уряду України нормативного характеру.

За правилами ч.2 ст.265 та ч.1 ст.325 КАС України п.3 Постанови КМУ №103 діяв у період часу з 28.02.2018р. та до 19.11.2019р. (як до моменту набрання законної сили судовими рішеннями по справі №826/12704/18).

За правилами ч.2 ст.265 та ч.1 ст.325 КАС України п.6 Постанови КМУ №103 діяв у період часу з 28.02.2018р. та до 29.01.2020р. (як до моменту набрання законної сили судовими рішеннями по справі №826/5463/18).

Утрата чинності п.1 Постанови КМУ №103 з 05.03.2019р., п.2 Постанови КМУ №103 з 05.03.2019р., п.3 Постанови КМУ №103 з 19.11.2019р., п.6 Постанови КМУ №103 з 29.01.2020р. у силу ст.ст.255, 265, 325 КАС України означає, що саме з указаних календарних дат відбулись зміни у правовому регулюванні правовідносин з приводу перерахунку раніше призначеної пенсії.

Викладене узгоджується з останньою у часі правовою позицією постанови Верховного Суду від 17.06.2020р. у справі №2540/2873/18.

Між тим, спір склався станом на 01.01.2017р., а тому заявник цілком правомірно стверджує про існування правових підстав для видачі довідки про грошове забезпечення без урахуванням усіх змін, внесених постановою КМУ від 21.02.2018р. №103.

За загальним правилом п.18 ч.1 ст.19, п.19 ч.1 ст.4 КАС України, п.1 ч.2 ст.24, п.2 ч.2 ст.24, ч.3 ч.2 ст.24 Митного кодексу України рішенням суб`єкта владних повноважень є письмовий акт, дією суб`єкта владних повноважень є вчинок з приводу реалізації управлінського повноваження, а бездіяльністю є ухилення від виконання обов`язку.

При цьому, управлінська дія владного суб`єкта може втілюватись і у вигляді письмової (листа) чи фактичної відмови, котрі за змістом, формою, способом реалізації повноваження не є рішенням, але створюють перешкоду у реалізації суб`єктивного права заявника.

Оскільки лист не є рішенням, то і згадана відмова не є рішенням владного суб`єкта у розумінні п.19 ч.1 ст.4 КАС України, але є управлінським волевиявленням, наслідки вчинення якого підлягають нівелюванню у спосіб визнання протиправною відмови, оформленої листом.

У позові заявник оскаржує дії адміністративного органу з приводу відмови у видачі довідки про грошове забезпечення.

Насправді ж має місце не подія вчинення органом публічної адміністрації дії, а подія вчинення адміністративним органом відмови, оформленої письмовим листом.

Відтак, підлягає визнанню протиправною не оскаржені заявником дії, а реально вчинена пенсійним органом відмова, що спонукає суд до застосування за власною ініціативою приписів ч.2 ст.9 КАС України.

Продовжуючи розгляд справи, суд відзначає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а у силу ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, суд констатує, що у ході розгляду справи владним суб`єктом не подано доказів відповідності закону реально вчиненого управлінського волевиявлення у формі відмови, а обсяг використаних доказів та обрані мотиви не дозволяють визнати юридично правильними та фактично обґрунтованими ті підстави, які покладені адміністративним органом в основу цього волевиявлення.

Матеріалами справи підтверджено, що у даному конкретному випадку адміністративний орган не забезпечив дотримання ч.2 ст.19 Конституції України, позаяк обставини фактичної дійсності з`ясував неповно, зміст належної норми права витлумачив невірно, унаслідок чого вчинене управлінське волевиявлення не узгоджується із характером, змістом та суттю спірних відносин та їх нормативного регламентування.

З цих міркувань слід застосувати ч.2 ст.9 КАС України, вийти за межі позову, визнати протиправними і скасувати реально існуюче управлінське волевиявлення суб"єкта владних повноважень.

При цьому, суд зважає, що у межах даної справи підлягає вирішенню виключно спір з приводу фізичної видачі адміністративним органом довідки про грошове забезпечення, а не з приводу розміру та структури грошового забезпечення діючого військовослужбовця, позаяк ці обставини можуть виникнути виключно у майбутньому, а тому не входять до предмету доказування по цій справі.

Окремо суд зважає, що за приписами ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у спорі з приводу перерахунку пенсії військовослужбовця у відставці до предмету доказування входять обставини: 1) обіймання заявником певної посади у штаті органу (установи, організації, частини тощо) перед звільненням зі служби; 2) продовження існування цієї ж самої або створення аналогічної чи прирівняної посади у штаті; 3) прийняття компетентним суб`єктом права рішення загального характеру про підвищення винагороди за службу усім військовослужбовцям; 4) співставності умов проходження служби; 5) реального отримання діючим військовослужбовцем підвищеної винагороди за службу у межах конкретного календарного місяця; 6) видачі довідки про грошове забезпечення тим органом, якого відбулось звільнення або у якому заявник знаходився на фінансовому утриманні чи який видає довідки у силу спеціального повноваження.

У спірних правовідносинах адміністративний орган відмовив у видачі довідки про грошове забезпечення, не вдаючись до з`ясування та юридичної оцінки перелічених вище факторів, котрі мають безпосереднє юридичне значення для розміру та структури грошового забезпечення діючого військовослужбовця (тобто для змісту довідки).

Відтак, згідно з ч.4 ст.245 КАС України відсутні підстави для визначення у судовому акті усіх складових грошового забезпечення діючого військовослужбовця для перерахунку розміру пенсії заявника, позаяк сам адміністративний орган вчиняючи відмови не виконав усіх вимог, передбачених законом.

Суд також вважає відсутніми підстави для видачі довідки про розмір грошового забезпечення саме заявника, позаяк заявник станом на 01.01.2017р. (дата з якої було проведено перерахунок пенсії) публічної служби не проходив, а відтак, права на грошове забезпечення не має.

В цій частині позову належить відмовити, а довідка має бути видана адміністративним органом відносно посади, яку обіймав заявник перед звільненням з публічної служби у контексті реально виплачених складових елементів винагороди діючого публічного службовця за тією ж самою або аналогічною чи прирівняною посадою за штатом органу управління (штатом суб`єкта права, де відбувалось проходження служби, фактичного компетенційного правонаступника, юридичного правонаступника тощо).

При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), надав оцінку усім юридично значимим факторам, доводам і обставинам справи; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін; вичерпно реалізував усі правові механізми, спрямовані на з`ясування об`єктивної істини.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір". Так, заявником при зверненні до суду було сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією від 30.04.2021 р. Отже, співвідносно до обсягу задоволених вимог, присудженню за рахунок владного суб`єкта підлягає судовий збір у сумі 454,00 грн.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Вийти за межі позову.

Визнати протиправною відмову Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, оформлену листом від 23.04.2021р. №22-1760/4.3/1/57-21.

Зобов`язати Північно-східне міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2017р. за штатною посадою, звідки ОСОБА_1 було звільнено із служби, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ, постанови КМУ від 07.11.2007р. №1294 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2016р. №1036 за формою згідно з Додатком №2 до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою КМУ від 13.02.2008р. №45 у редакції до внесення змін постановою КМУ від 21.02.2018р. №103, із відображенням відомостей про розміри реально виплачених основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, для проведення з 01.01.2017р. перерахунку основного розміру пенсії.

Позов у решті вимог - залишити без задоволення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Північно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України (ідентифікаційний код - 40867285; місцезнаходження - 61010, м. Харків, вул. Нетіченська, буд. 14) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ; місцезнаходження - АДРЕСА_1 ) 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. у якості компенсації витрат на оплату судового збору.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України.

Суддя Сліденко А.В.