Справа № 640/16659/20
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 року м. Київ № 640/16659/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Енергоефективні технології-ХХІ»
доГоловного управління ДПС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов?язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергоефективні технології-ХХІ» (далі також - позивач, ТОВ «Енергоефективні технології-ХХІ», Товариство) з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі також - відповідач, ГУ ДПС у м. Києві), в якому просило: 1) визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Києві про відповідність ТОВ «Енергоефективні технології-ХХІ» критеріям ризиковості платника податку від 19.05.2020 № 168817; 2) зобов`язати комісію Головного управління ДПС у м. Києві виключити ТОВ «Енергоефективні технології-ХХІ» () з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю прийнятого 19.05.2020 відповідачем, в особі Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника за №168817. Цим рішенням відповідач визнав ТОВ «Енергоефективні технології-ХХІ» як таке, що відповідає критеріям ризиковості платника податку (а саме п. 8 таких Критеріїв). Позивач вважає, що наведена в тексті цього рішення мотиви щодо відповідності ТОВ «Енергоефективні технології-ХХІ» критеріям ризиковості платника є упередженими і необґрунтованими, та водночас таке рішення відповідача містить невірні коди ЄДРПОУ окремих контрагентів-постачальників товариства (ТОВ «ЕДІНГЕМ ЛАЙТ», ТОВ «ПРІСЛІНГ ГРУП»). При цьому, податкові накладні, що були виписані такими контрагентами на адресу ТОВ «Енергоефективні технології-ХХІ» були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних. З метою врегулювання спірної ситуації ТОВ «Енергоефективні технології-ХХІ» 26.05.2020 подало контролюючому органу пакет документів та пояснення по суті фінансово-господарських взаємовідносин з контрагентами (за наведеним в оспорюваному рішенні переліку). Позивач вважає, що таких поданих ним документів було цілком достатньо для прийняття рішення про виключення Товариства з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості. Однак подані документи та пояснення не були ані враховані, ані проаналізовані контролюючим органом. Натомість Комісія ГУ ДПС у м. Києві 04.06.2020 прийняла рішення про відповідність ТОВ «Енергоефективні технології-ХХІ» критеріям ризиковості платника за №183160, яке вже містило більший перелік контрагентів-постачальників Товариства. Наразі, у зв`язку з прийняттям відповідачем оспорюваного рішення Товариству починаючи з 19.05.2020 автоматично заблоковано можливість реєструвати податкові накладні, що у свою чергу вкрай негативно впливає на фінансово-господарську діяльність позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження у справі №640/16659/20 за вказаним позовом та цю справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Також цією ухвалою суд зобов`язав відповідача подати до суду відзив на позовну заяву, разом із засвідченими копіями всіх наявних у нього документів і матеріалів, що були ним враховані при прийнятті оспорюваного рішення.

На виконання вимог ухвали суду представник відповідача подав до канцелярії суду відзив на позовну заяву, в тексті якого ГУ ДПС у м. Києві просило суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 19.05.2020 №168817 є законним та прийнято відповідно до вимог чинного законодавства. Підставою для прийняття такого Рішення стала наявність податкової інформації з бази даних ДПС України. Так, в ході проведеного аналізу діяльності ТОВ «Енергоефективні технології-ХХІ» встановлено, що підприємство здійснює реалізацію перетворювачів вимірювальних багатофункціональних, здійснює монтаж та виготовлення панелей перетворювачів. При цьому, частина деталей та послуг щодо монтажу та виготовлення панелей перетворювачів придбано у суб`єктів господарювання, які здійснюють ризикову діяльність, а саме: ТОВ «ТЕХНОСПЕЙС ХОЛД» (), ТОВ «ЕДІНГЕМ ЛАЙТ» (), ТОВ «ПРІСЛІНГ ГРУП» (). У контексті з наведеним представник відповідача зазначив, що прийняте Комісією ГУ ДПС у м. Києві рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 19.05.2020 №168817 є лише передумовою зупинення податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних платника, а тому платник має оскаржувати в судовому порядку саме рішення про відмову в реєстрації тій чи іншої податкової накладної/розрахунку коригування.

Окрім того, у прохальній частині відзиву представником відповідача заявлено клопотання про здійснення розгляду справи в судовому засіданні за участю представника ГУ ДПС, з приводу чого суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Таким чином, з огляду на викладені положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд за результатами розгляду клопотання однієї із сторін може ухвалити про проведення розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін за наявності відповідних обставин.

У силу ч. 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 4 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України).

Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та наведених законодавчих положень, судом при відкритті провадження зроблено висновок про можливість розгляду адміністративної справи №640/16659/20 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

При цьому, у розглядуваному клопотанні представником відповідача не наведено жодної обставини, яка б перешкоджала розгляду даної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про необґрунтованість клопотання представника відповідача про розгляд справи за його участі.

У свою чергу представник позивача подав до суду відповідь на відзив та клопотання від 08.09.2020 про долучення до матеріалів справи доказів (а саме, роздруківок виписаних Товариством електронних податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних, разом з квитанціями про зупинення їх реєстрації у період дати прийняття оспорюваного рішення (19.05.2020)). У тексті відповіді на відзив представника позивача вказав на відсутність документального підтвердження існування податкової інформації, що за твердженнями відповідача була покладена в основу прийнятого рішення від 19.05.2020 №168817.

Розглянувши подані представниками сторін документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

19.05.2020 Комісією ГУ ДПС у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Комісія ГУ ДПС) прийнято рішення за №168817 про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку.

Зі змісту цього рішення від 19.05.2020 №168817 вбачається, що комісією регіонального рівня встановлена відповідність платника податку - Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоефективні технології-ХХІ» критеріям ризиковості платника податку на підставі п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку. Також зазначено, що в ході аналізу баз даних ДПС України отримано податкову інформацію: «що здійснює реалізацію перетворювачів вимірювальних багатофункціональних. Здійснює монтаж та виготовлення панелей перетворювачів. Частина деталей та послуг щодо монтажу та виготовлення панелей перетворювачів придбано у суб`єктів господарювання, які здійснюють ризикову діяльність, а саме: ТОВ «ТЕХНОСПЕЙС ХОЛД» (код 43138469), ТОВ «ОНІМА ГРУП» (код 40825512), ТОВ «ЕДІНГЕМ ЛАЙТ» (код 41851428), ТОВ «ПРІСЛІНГ ГРУП» (), інші».

26.05.2020 ТОВ «Енергоефективні технології-ХХІ» надіслало контролюючому органу засобами електронного зв`язку повідомлення про подання інформації та копій документів щодо невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку за №1 від 21.05.2020, з додатками у кількості 100 одиниць. Як стверджує позивач та не заперечував представник відповідача, разом з цим Повідомленням Товариство надіслало:

1) текст письмових пояснень вих. 52 від 22.05.2020, де підтвердило факти існування фінансово-господарських відносин між ТОВ «Енергоефективні технології-ХХІ» та переліченими в тексті Рішення від 19.05.2020 №168817 товариствами. Зокрема, Товариство повідомило контролюючий орган про те, що 10.06.2019 між ТОВ «Енергоефективні технології-ХХІ» та ТОВ «ВС-РЗВА» був укладений договір №ПСТ84/19 щодо виробництва перетворювачів багатофункціональних. З метою виконання свої зобов`язань за вказаним договором, ТОВ «Енергоефективні технології-ХХІ» залучало на договірних засадах ТОВ «ТЕХНОСПЕЙС ХОЛД», ТОВ «ОНІМА ГРУП», ТОВ «ЕДІНГЕМ ЛАЙТ», ТОВ «ПРІСЛІНГ ГРУП» та з іншими суб`єктами господарювання до надання окремих послуг (як то монтаж плат, функціональна наладка, наладка з регулюванням, ін.), необхідних для виробництва та сертифікації названої продукції;

2) копії договорів, укладених між ТОВ «Енергоефективні технології-ХХІ» (як замовником) і контрагентами-виконавцями ТОВ «ТЕХНОСПЕЙС ХОЛД», ТОВ «ОНІМА ГРУП», ТОВ «ЕДІНГЕМ ЛАЙТ» і ТОВ «ПРІСЛІНГ ГРУП», копії первинних і розрахункових документів по таких договорах (перелік яких містився в поясненнях від 22.05.2020).

Проте, 04.06.2020 за наслідками розгляду поданих Товариством документів відповідною Комісією ГУ ДПС у м. Києві було прийнято рішення за №183160 про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку. В тексті цього Рішення зазначено, що з урахуванням отриманих від платника податку інформації та копій документів від 21.05.2020 за №1 встановлено відповідність товариства п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку з наступної підстави «Використовуючи бази даних ДПС України, надані пояснення та копії документів, проведено аналіз діяльності ТОВ «Енергоефективні технології-ХХІ» (24077728), в процесі якого встановлено, що підприємством частково сформовано податковий кредит за рахунок придбання послуг у суб`єктів господарювання, які здійснюють ризикову діяльність, а саме: ТОВ «ТЕХНОСПЕЙС ХОЛД» (код 43138469), ТОВ «ОНІМА ГРУП» (код 40825512), ТОВ «ЕДІНГЕМ ЛАЙТ» (код 41851428), ТОВ «ПРІСЛІНГ ГРУП» (), ТОВ «ТД МИРИАМ» (40389191), ТОВ «БРЕНДІК КОНСТРАКТ» (43217393), ТОВ «ОВЕЛІН» (42483228), ТОВ «СТАРДАСТ КОРП» (43500049), ТОВ «ЛАЙФ ПАРАДАЙС» (41851428), ТОВ «АРЛЕЙ» (42575402), ТОВ «АДОГА УНІВЕРС» (43275261), ТОВ «БІС ЕЛЕКТРОНІКС» (39405155), ТОВ «АЛЬТАС ПЛЮС» (43288134), ТОВ «ПРАЙС-ОЛ» (40835693), ТОВ «СОЛОМОН КАПІТАЛ» (42861950), ТОВ «МАУНТ ІМПЕКС» (43136283).».

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1.1 ст.1 Податкового кодексу України (далі - ПК України), даний Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

У п. 201.16 ст. 201 ПК України встановлено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На момент прийняття ГУ ДПС у м. Києві рішення від 31.03.2020 №48881 діяв Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165 (далі - Порядок №1165), який набрав чинності з 01.02.2020.

Пунктом 6 Порядку №1165 визначено, що у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня.

У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Включення платника податку до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.

Платник податку отримує рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку через електронний кабінет у день прийняття такого рішення (додаток 4).

У рішенні зазначається підстава, відповідно до якої встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Комісією регіонального рівня розглядається питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, у разі виявлення обставин та/або отримання інформації, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку та/або отримання інформації та копій відповідних документів від платника податку, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

У разі виявлення обставин та/або отримання інформації, визначених абзацом сьомим цього пункту, та прийняття комісією регіонального рівня рішення про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку платник податку отримує таке рішення в електронному кабінеті в день його прийняття (додаток 4).

Інформація та копії документів подаються платником податку до ДПС в електронній формі засобами електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Мінфіном.

Документами, необхідними для розгляду питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, можуть бути: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури / інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством; інші документи, що підтверджують невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Інформацію та копії документів, подані платником податку, комісія регіонального рівня розглядає протягом семи робочих днів, що настають за датою їх надходження, та приймає відповідне рішення.

За результатами розгляду інформації та копій документів комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, яке платник податку отримує в електронному кабінеті у день його прийняття (додаток 4).

Комісія регіонального рівня постійно проводить моніторинг щодо відповідності/невідповідності платників податку критеріям ризиковості платника податку.

Додатком 1 до Порядку №1165 визначено Критерії ризиковості платника податку на додану вартість, до яких належать:

1. Платника податку на додану вартість (далі - платник податку) зареєстровано (перереєстровано) на підставі недійсних (втрачених, загублених) та підроблених документів згідно з інформацією, наявною в контролюючих органах.

2. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) в органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління неіснуючим, померлим, безвісти зниклим особам згідно з інформацією, наявною в контролюючих органах.

3. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) в органах державної реєстрації фізичними особами, що не мали наміру провадити фінансово-господарської діяльності або здійснювати повноваження, згідно з інформацією, наданою такими особами.

4. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) та ним проваджено фінансово-господарську діяльність без відома і згоди його засновників і призначених у законному порядку керівників згідно з інформацією, наданою такими засновниками та/або керівниками.

5. Платник податку - юридична особа не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах Казначейства (крім бюджетних установ).

6. Платником податку не подано контролюючому органу податкової звітності з податку на додану вартість за два останніх звітних (податкових) періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України.

7. Платником податку на прибуток підприємств не подано контролюючому органу фінансової звітності за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України.

8. У контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній / розрахунку коригування.

Отже, з наведених положень Порядку слідує, що як включення, так і виключення платника податку до переліку ризикових суб`єктів господарювання за ознаками ризиковості здійснюється за рішеннями комісій головних управлінь ДПС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення від 19.05.2020 №168817 прийнято з підстав відповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку, а саме пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку.

Додатком №1 до Порядку №1165 визначені Критерії ризиковості платника податку на додану вартість, пункт 8 яких передбачає, що такий критерій, як наявність у контролюючих органів податкової інформації, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

Згідно з додатком 4 Порядку №1165 в рішенні про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку обов`язково зазначається підстава його прийняття, зокрема, відповідний пункт критеріїв ризиковості платника податку та у разі відповідності пункту 8 критеріїв ризиковості платника податку розшифровується, яка саме податкова інформація.

Суд зазначає, що загальними вимогами, які висуваються до акту індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Аналогічну правову позицію займає Верховний Суд у постанові від 23.10.2018 у справі №822/1817/18, від 05.03.2020 у справі №640/467/19.

Зі змісту оспорюваного рішення суд встановив, що висновок контролюючого органу про відповідність позивача критеріям ризиковості платника податку ґрунтується виключно на тому, що серед контрагентів позивача є суб`єкти господарювання, які здійснюють сумнівні господарські операції. Тобто, негативна податкова інформація стосується не господарської діяльності позивача, а його контрагентів.

В силу приписів норм ст. 72, ч. 1 і 2 ст. 7,ч. 1 і 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача.

Разом з тим, під час розгляду судом цієї справи відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, жодних доказів на підтвердження зазначеної інформації суду не надано.

Також відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження фактичної відсутності у контрагентів позивача об`єктивної можливості здійснювати господарську діяльність (зокрема, виконувати роботи/надавати послуги за замовленням позивача).

Між тим, судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, яка передбачає економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника. Зазначена правова позиція узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 23.07.2020 у справі №240/6806/17.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач не довів, що існують підстави для застосування до позивача п. 8 Критеріїв ризиковості платників податку з відповідними наслідками у вигляді внесення до переліку ризикових суб`єктів господарювання у зв`язку з чим рішення Комісії ГУ ДПС у м. Києві від 19.05.2020 №168817 підлягає скасуванню як протиправне.

Стосовно заявленої позивачем вимоги про зобов`язання ГУ ДПС у м. Києві виключити між ТОВ «Енергоефективні технології-ХХІ» з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості, суд дійшов висновків про наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що 04.06.2020 Комісією ГУ ДПС у м. Києві прийнято рішення за №183160 про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку.

Зі змісту позовної заяви та відзиву на позов суд встановив, що пакет нових документів (інформацію та копії документів) з метою розгляду комісією регіонального рівня питання про виключення платника податку (ТОВ «Енергоефективні технології-ХХІ») з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, за наслідками прийняття такого Рішення Товариством контролюючому органу не подавались.

Разом з тим, вимога про визнання протиправним і скасування рішення від 04.06.2020 №183160 Товариством у межах цього позову не заявлена, а тому відповідно питання щодо правомірності підстав та обґрунтованості мотивів для його прийняття відповідачем не були предметом дослідження у межах судової справи №640/16659/20.

У силу припису ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Таким чином, враховуючи наведене вище у сукупності суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення зазначеної позовної вимоги.

Частиною другою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих учасниками справи доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч. 3 цієї ж статті Кодексу).

Як вбачається з наявного у матеріалах справи платіжного доручення №2282 від 15.07.2020 ТОВ «Енергоефективні технології-ХХІ» під час звернення до суду з цим адміністративним позовом сплатило судовий збір у загальній сумі розмірі 2 102 грн. Враховуючи природу та обсяг задоволених на користь позивача вимог, суд вказує про присудження на користь Товариства відповідно до норм Кодексу адміністративного судочинства України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 102 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною третьою ст. 132 цього Кодексу встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для цілей розподілу судових витрат:

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (ч.ч. 6, 7 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинились (ч. 9 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

З аналізу наведених правових норм вбачається, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі №815/4300/17, від 11.04.2018 у справі №814/698/16, 27.06.2018 у справі №826/1216/16.

Так, на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу його представником надано суду копії таких документів: договору №144 про надання правової допомоги від 17.06.2020 (що укладений між ТОВ «Енергоефективні технології-ХХІ» та адвокатом Хілько А.В.) рахунка-фактури №14401 від 14.07.2020 на суму 4 000 грн. платіжного доручення ТОВ «Тойкен №2281 від 15.07.2020, попереднього опису робіт (наданих послуг) та здійснення витрат виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги у справі, датованого 14.07.2020.

Дослідивши та проаналізувавши зміст перелічених вище документів у сукупності та беручи до уваги наявні у справі матеріали, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу витрат, понесених ним у зв`язку з наданням правничої допомоги, у частині суми 3 000 грн. з огляду на відсутність акта підписаного сторонами приймання-передачі наданих послуг та обставину виписки рахунку-фактури до момент фактичного складання і подання представником позивача до суду відповіді на відзив.

Керуючись статтями 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 132, 134, 139, 1 - 246, 250, 255, 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоефективні технології-ХХІ» (, адреса: 04060, м. Київ, вул. Ольжича, 27/22, оф. 3) до Головного управління ДПС у м. Києві (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов?язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 19.05.2020 №168817 про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоефективні технології-ХХІ» (, адреса: 04060, м. Київ, вул. Ольжича, 27/22, оф. 3) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн. (дві тисячі сто дві гривні) та судові витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. (три тисячі гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок