Справа № 120/6796/21-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні адміністративного позову

м. Вінниця

29 червня 2021 р. Справа № 120/6796/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Руслани Миколаївни, розглянувши письмово заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 до Державного кадастрового реєстратора відділу у Калинівському районі Міжрегіонального управління у Калинівському та Липовецькому районах Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Фаренець Н.А. про скасування державної реєстрації земельних ділянок

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 до Державного кадастрового реєстратора відділу у Калинівському районі Міжрегіонального управління у Калинівському та Липовецькому районах Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Фаренець Н.А. про скасування державної реєстрації земельних ділянок.

Одночасно із позовною заявою 25.06.2021 подано заяву про забезпечення позову у спосіб заборони Калинівській міській раді вчиняти будь які дії щодо земельних ділянок з кадастровими номерами: № :06:000:0016; № :06:000:0003; № :06:000:0008; № :06:000:0009; № :06:000:0010; № :06:000:0011; № :06:000:0012; № :06:000:0013; № :06:000:0014; № :06:000:0015; № :06:000:0004; № :06:000:0005; № :06:000:0006; № :06:000:0007.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову позивачі зазначили про існування великої вірогідність того, що Калинівською міською радою будуть прийняті рішення про передачу у власність іншим особам цих 14 земельних ділянок, що ускладнить відновлення порушених прав на бажані земельні ділянки.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Визначаючись щодо заяви про забезпечення позову, суд керується такими мотивами.

Встановлено, що 17.11.2020 позивачі звернулися через Центр надання адміністративних послуг «Прозорий офіс» до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із клопотаннями про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність із земельної ділянки кадастровий номер :06:000:0001.

Оскільки після спливу місячного строку, передбаченого ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідачем не прийнято рішення про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок або мотивованої відмови у наданні такого дозволу, позивачами 28.12.2020 було укладено договір № 388-2020 на виконання землевпорядних робіт за принципом «мовчазної згоди» про що 04.01.2021 повідомлено Головне управління.

На виконання умов договору від 28.12.2020 № 388-2020 фізичною особою підприємцем ОСОБА_19 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність кожному із позивачів.

Після виготовлення документації із землеустрою були подані документи для внесення відомостей про земельні ділянки до Державного земельного кадастру.

Однак, 15.06.2021 рішеннями Державного кадастрового реєстратора Фаренець Н.А. № РВ-021, № РВ-021, № РВ-021, № РВ-021, № РВ-021, № РВ-021, № РВ-021, № РВ-021, № РВ-021, № РВ-021, № РВ-021, № РВ-021, № РВ-021, № РВ-021, № РВ-021, № РВ-021, № РВ-021, № РВ-021 відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у зв`язку із відсутністю повідомлення Калинівської міської ради про застосування принципу «мовчазної згоди».

Крім того, 15.06.2021 відповідачем поділено земельну ділянку за кадастровим номером :06:000:0001 на 14 земельних ділянок з кадастровими номерами: № :06:000:0016; № :06:000:0003; № :06:000:0008; № :06:000:0009; № :06:000:0010; № :06:000:0011; № :06:000:0012; № :06:000:0013; № :06:000:0014; № :06:000:0015; № :06:000:0004; № :06:000:0005; № :06:000:0006; № :06:000:0007.

Наведені обставини спонукали позивачів звернутися до суду із цим позовом з метою скасування реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами: № :06:000:0016; № :06:000:0003; № :06:000:0008; № :06:000:0009; № :06:000:0010; № :06:000:0011; № :06:000:0012; № :06:000:0013; № :06:000:0014; № :06:000:0015; № :06:000:0004; № :06:000:0005; № :06:000:0006; № :06:000:0007, а до набрання законної сили рішенням суду у цій справі, просять у порядку забезпечення позову заборонити Калинівській міській раді вчиняти будь які дії щодо вищезазначених земельних ділянок.

При розгляді заяви суд враховує, що інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150 - 153 Кодексу адміністративного судочинства України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч. 2 ст. 150 КАС України).

Надаючи оцінку аргументам заяви про забезпечення позову щодо ймовірних наслідків для позивачів, суд зазначає наступне.

Забезпечення позову це надання заявнику (позивачеві) тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся чи планує звернутися до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Тому, у кожному випадку суд повинен надати оцінку характеру ймовірних наслідків оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень і лише у виняткових випадках за клопотанням позивача чи з власної ініціативи постановити ухвалу про забезпечення позову.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 06 березня 2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" розглядаючи клопотання про забезпечення позову, суд (суддя) повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з таким клопотанням, позовним вимогам.

Згідно ч. 2 ст. 151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії (правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 24.04. 2019 року в справі № 826/10936/18 (провадження № К/9901/728/19).

Водночас співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Звідси, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17 та від 25.04.2019 у справі № 826/10936/18).

Посилаючись на необхідність заборонити Калинівській міській раді вчиняти будь які дії щодо земельних ділянок з зазначеними вище кадастровими номерами, позивачі вказують про існування великої вірогідність того, що Калинівською міською радою будуть прийняті рішення про передачу у власність іншим особам цих 14 земельних ділянок, що ускладнить відновлення порушених прав на бажані земельні ділянки.

Разом з цим, позивачами не надано жодних доказів на підтвердження доводів того, що наразі на земельні ділянки претендують інші особи, а тому встановити обґрунтованість необхідності вжиття заходів забезпечення позову, у тому числі і обґрунтованості припущень позивачів, що невжиття таких заходів може ускладнити відновлення порушених прав на бажані земельні ділянки - не вбачається можливим.

Таким чином, у ході розгляду поданої заяви судом не виявлено фактів існування, на час прийняття даної ухвали, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивачів.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу, що можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Окрім того, відповідно до приписів ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено шляхом, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Слід звернути увагу, що предметом спору у даній справі є скасування реєстрації земельних ділянок з відповідними кадастровими номерами, а відповідачем є - Державний кадастровий реєстратор.

За визначенням, зазначеним у п. 1 ст. 1 ЗУ "Про Державний земельний кадастр", державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Натомість, в силу ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

В контексті наведеного, не можна ототожнювати реєстраційну дію державного кадастрового реєстратора, яка оскаржується у даному спорі, із об`єктом цивільних прав земельною ділянкою, на яку заявлено в межах заходів забезпечення позову заборону міській раді вчиняти будь які дії щодо неї.

За наведеного вище, позивачами заявлено забезпечення позову, вид якого не відповідає положенням ст 151 КАС України, оскільки предмет спору не є об`єкт цивільних прав земельна ділянка, а є дія відповідача у формі проведеної реєстрації шляхом внесення відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до правового висновку, наведеного у постанові Верховного Суду від 20.03.2019 року в справі № 826/14951/18, заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбачених законом.

З огляду на наведене вище, відсутні правові підстави для задоволення заяви позивачів.

Підсумовуючи, зміст заяви про забезпечення адміністративного позову не дозволяє дійти переконливого висновку про існування обставин, які згідно положень ст. 150 КАС України є підставою для забезпечення позову, оскільки позивачами не наведено жодних належних та достатніх доводів в підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися до суду.

Враховуючи встановлені обставини та надану їм оцінку, суд дійшов висновку про відсутність передбачених нормами Кодексу адміністративного судочинства України підстав для забезпечення позову на цій стадії адміністративного процесу. Тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 9, 150, 151, 154, 243, 248, 256 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову у справі № 120/6796/21-а відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України. Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна