Справа № 480/4177/21
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
29 червня 2021 року Справа № 480/4177/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Гелета С.М.,
секретаря судового засідання Високос Я.С.
позивача ОСОБА_1 , представників позивача Зибінська Г.В.
представника відповідача Романчук І.А.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб в приміщенні суду в м. Суми в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання неправомірними та скасування постанов,-
Представником позивачів подано до суду клопотання про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду та поновлення такого строку. Заяву мотивовано тим, що позивачі взагалі не знали про існування спірних постанови, отримали копії спірних постанов 06.05.2021, і в 10-ти денний строк звернулися до суду із відповідним позовом.
Відповідачем подано до суду клопотання про залишення позову без розгляду, з тих мотивів, що позивачем пропущено 10денний строк на оскарження таких постанов.
Зокрема зазначає, що про порушення своїх прав щодо наявності таких постанов позивачам було відомо з 2014 року, оскільки позивач ОСОБА_1 надала до виконавчої служби письмові пояснення, в яких зазначала про те, що від виконання рішення суду про стягнення основної заборгованості, відшкодування суми виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій не ухилятиметься. Крім того, зазначають, що позивачі 10.03.2021 отримали постанови про відкриття виконавчих проваджень щодо примусового виконання спірних постанов, які були виведені в окремі виконавчі провадження. Постанови про відкриття виконавчих проваджень були позивачами оскаржені до суду. Разом із тим, позивачі звернулися до суду лише 12.05.2021 тобто із пропуском строку звернення до суду, а тому позов повинен бути залишений без розгляду.
Представник відповідача зазначав, що позивачам було відомо про наявність спірних постанов та те, що тривало виконавче провадження, але своїм право позивачі не скористалися в частині своєчасного оскарження постанов, про їх наявність могли дізнатися під час ознайомлення із матеріалами виконавчих проваджень.
Дослідивши матеріали справи та заяви учасників провадження, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у 10 денний строк з дня, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про порушення її прав.
В даному випадку представником відповідача в судовому засіданні зазначено, що доказів того, що позивачам було направлено та вручено спірні постанови, які винесені 09.12.2014 відсутні, у зв`язку із тим, що термін зберігання вихідної кореспонденції за 2014 р. сплинув.
Разом із тим, судом враховується наступне.
Постановами від 23.10.2020 було закінчено виконавчі провадження №45626926 та № 45627017, і в п. 2 зазначено «виділити постанову про стягнення виконавчого збору в окреме провадження».

Постановою від 29.10.2020 Конотопського ВДВС відкрито виконавче провадження №63443949 з примусового виконання постанови від 09.12.2014 №45626926 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 7273,99 грн.

Постановою від 29.10.2020 Конотопського ВДВС відкрито виконавче провадження №63443898 з примусового виконання постанови від 09.12.2014 № 45627017 про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 6324,52 грн.

Позивачі 25.03.2021 звернулися до суду із позовом про скасування постанов від 29.10.2020 про відкриття виконавчих проваджень №63443949 та №63443898, але рішенням суду по справі №480/2459/21 від 28.04.2021 в задоволенні позовних вимог було відмовлено (https://reyestr.court.gov.ua/Review/96581044).

Після винесеного судом рішення по справі №480/2459/21 позивачі звернулися до Конотопського ВДВС та 06.05.2021 отримали копії спірних постанов від 09.12.2014.

Позивачі, вважаючи неправомірними постанови відповідача про стягнення виконавчого збору від 09.12.2014, звернулися до суду з позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і якщо підстави, вказані позивам у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно ч. 4 ст. 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно п.8 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених ч.ч. 3, 4 ст. 123 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними вище правовими нормами передбачено, що адміністративний суд зобов`язаний в кожному випадку з`ясувати чи дотримано особою (позивачем) строк звернення до адміністративного суду із відповідним позовом, чи подано ним заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, чи є поважними підстави пропуску цього строку. Якщо ж позивачем не подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду чи вказані позивачем підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду є не поважними, то суд зобов`язаний залишити позовну заяву без розгляду.

Суд зазначає, що пропуск строку на звернення до суду не є безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки за наявності поважних причин його пропуску такий строк може бути поновлено судом за заявою особи, яка його подала.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судовим розглядом встановлено, що позивачі, звертаючись до суду з позовом 12.05.2021, оскаржують постанови державного виконавця від 09.12.2014.

Разом із тим, матеріалами справи підтверджується, що позивач ОСОБА_1 надавала 10.12.2014 письмові пояснення на ім`я начальника Конотопського ВДВС про те, що постанову про відкриття виконавчого провадження на ім`я чоловіка ОСОБА_2 отримала ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому зазначила, що, крім іншого, від стягнення коштів в сумі 13563,59 грн. виконавчого збору не ухилятиметься.

Таким чином позивачам з 10.12.2014 було відомо про існування виконавчих проваджень №45626926 та № 45627017.

В судовому засіданні позивач підтвердила, що сума виконавчого збору частково була погашена в добровільному порядку позивачами. Зазначені обставини підтверджуються тим, що відкриті виконавчі провадження 29.10.2020 були не на всю суму виконавчого збору, а на залишок таких коштів.

З матеріалів справи вбачається, що копію постанов про відкриття виконавчого провадження від 29.10.2020 по виконанню постанов державного виконавця від 09.12.2014 позивачі отримали 10.03.2021. Зазначені обставини визнаються позивачем та не заперечується представником позивачів в судовому засіданні.

Отже, саме з цієї дати позивачі мали можливість дізнатися та отримати постанови від 09.12.2014 та дізнатися про її зміст.

Проте позивачем, та представником позивачів ні в судовому засіданні, ні в заяві про поновлення строку звернення до суду, не наведено обставин, які перешкоджали позивачам отримати постанови від 09.12.2014 з 10.03.2021.

Крім того, під час звернення до суду в межах справи №480/2459/21 позивачам вже було відомо про існування спірних постанов від 09.12.2014, про що зазначено в рішенні суду від 28.04.2021 по справі №480/2459/21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/96581044).

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Вирішальним для визначення строків звернення до адміністративного суду є встановлення факту, коли та за яких обставин позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод та інтересів та зміг вчинити дії, направлені на їх відновлення.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд, про що останнім зазначено у постанові від 21.03.2019 у справі №826/5240/18, від 08.10.2020 по справі № 260/1015/19 адміністративне провадження № К/9901/11462/20.

Судом касаційної інстанції зазначено, що вирішуючи питання про дотримання строку звернення до суду у кожному конкретному випадку, необхідно виходити не лише з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, але й з об`єктивної можливості особи знати про такі факти. Верховний Суд зазначив, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли їй стало відомо про прийняття певного рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, внаслідок чого відбулося порушення прав, свобод чи інтересів особи. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дії, і у неї не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Відповідно до ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

З аналізу наведеної норми вбачається, що постанова державного виконавця може бути оскарження в десятиденний строк.

Судом встановлено та визнано позивачами, позивачі 10.03.2021 отримали постанови від 29.10.2020 про відкриття виконавчого провадження ВП №63443898 з виконання постанови №45627017, виданої 09.12.2014, а також ВП №63443949 з виконання постанови №46626926, виданої 09.12.2014.

Отже з 10.03.2021 позивачі могли та повинні були дізнатися про зміст постанов від 09.12.2014, та реалізувати своє право на їх оскарження. Натомість до суду позивачі звернулися лише 12.05.2021.

Та обставина, що позивачі звернулися із заявами про видачу їм державним виконавцем копії спірних постанов від 09.12.2014 та отримання їх 06.05.2021, тобто вже навіть після винесення судом рішення від 28.04.2021 по справі №480/2459/21 не може бути визнано судом як поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Крім того, під час виконавчого провадження, яке тривало з 02.12.2014 по 23.10.2020 і в межах якого позивачами частково було погашено суму виконавчого збору, позивачі могли та повиненні були дізнатися про зміст постанови від 09.12.2014, та реалізувати своє право на їх оскарження.

Водночас, реалізація особою наданих їй прав залежить від її власного волевиявлення і тягар наслідків, які настають у разі пропуску певних темпоральних меж, покладається на власника відповідного права.

Незнання через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Суд зазначає, що право на звернення до суду виникає саме з моменту порушення прав та інтересів особи або з моменту, коли особа дізналася про такі порушення.

Зазначене відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 13.05.2020 по справі № 640/17763/19.

Як зазначено в постанові судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду у справі 240/12017/19 від 31.03.2021 триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Позивачі не погоджуються з постановами про стягнення виконавчого збору від 09.12.2014, при цьому обставини, з якими позивачі пов`язують неправомірність постанов, існували як в 2014 році , так і на час звернення позивача до суду в межах справи № 480/2459/21, так і в межах даної справи.

Доводи позивачів про те, що про наявність спірних постанов вони дізналися лише 06.05.2021 під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та заяви до державного виконавця про отримання копії спірних постанов від 09.12.2014 № 45627017 та №45626926, суд зазначає, що така обставина не є беззаперечними доказами, які підтверджували наявність об`єктивних обставин, що унеможливлювали своєчасно звернутися до суду з цим позовом.

Позивачами не надано доказів не можливості ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження в межах яких було винесено постанови про звернення стягнення на кошти позивачів в сумі, в т.ч. і виконавчого збору, який позивачами в межах виконавчих проваджень погашався частково в добровільному порядку.

Не надано доказів неможливості звернутися своєчасно до суду після отримання 10.03.2021 постанов від 29.10.2020 про відкриття нових виконавчих проваджень щодо виконання постанов про стягнення виконавчого збору, виділених в окреме провадження.

Зазначений висновок суду узгоджується із правовою позицією Другого апеляційної адміністративного суду, викладеному в постанові від 26.05.2021 по справі № 480/7317/20

Отже, враховуючи, що позивачами пропущено встановлений законом строк звернення до суду з даним позовом, належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду матеріали справи не містять, суд вважає, що відсутні підстави для поновлення позивачам строку звернення до суду.

Таким чином, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 121- 123 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивачів про визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлення строку звернення до суду відмовити.

Клопотання відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду задовольнити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання неправомірними та скасування постанов про стягнення виконавчого збору від 09.12.2014 у виконавчому провадженні № 45627017 та від 09.12.2014 у виконавчому провадженні №45626926 залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з моменту її проголошення та набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Повний текст ухвали складено та підписано 29.06.2021

Суддя С.М. Гелета