Справа № 160/5316/21
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2021-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2021 року Справа № 160/5316/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Мартіросян Г.А.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу №160/5316/21 за позовом ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
12.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Межиріцької сільської ради, у якій позивач, з урахуванням уточнень від 15.04.2021 року просить суд:
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 08.04.2021 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
Ухвалою суду від 12.04.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, було залишено без руху, з підстав передбачених ст.ст. 160, 161 КАС України.
Позивачем у строк визначений в ухвалі суду, усунуті недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.04.2021 року, відкрито спрощене позовне провадження по справі №160/5316/21, та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в порядку положень ст.262 КАС України.
Також, ухвалою суду від 19.04.2021 року було витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії таких документів:
11.06.2021 року від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на адміністративний позов разом із витребуваними судом доказами по справі.
Приписами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 18.06.2021 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
До клопотання були надані документи, передбачені ч.2 ст. 123 Земельного кодексу України, а саме: графічні матеріли, із зазначенням бажаного місця розташування та розміру земельної ділянки, копії паспорту та РНОКПП позивача.
Вказане клопотання було надіслано позивачем з електронної адреси, у відповідності до ч.6 ст.5 Закону України «Про звернення громадян», згідно якої письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).
Після цього, сільський голова звернувся до позивача з проханням надати оригінали документів, надісланих по електронній пошті.
27 лютого 2021 року позивач направив відповідачу поштою супровідний лист (вх.№488 від 02.03.2021 року), до якого додавалися оригінал клопотання та додані до нього посвідчені копії.
Вказує, що з 18.02.2021 року по день подання цієї позовної заяви відбулося 2 (два) засідання постійної комісії Межиріцької сільської ради з питань земельних відносин, природокористування, планування територій, охорони пам`яток історичного середовища та благоустрою до порядку денного яких не було включено питання щодо розгляду заяви позивача.
Позивач вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, оскільки ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України передбачає обов`язок ради за результатами розгляду клопотання прийняти одне з рішень: або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою або мотивовану відмову у наданні такого дозволу, що зумовило його звернутися за судовим захистом із цим позовом.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач заперечує проти позову. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що 18.02.2021 року, за вх.. № 421 на електронну пошту Межиріцької сільської ради надійшов лист з назвою "Клопотання ОСОБА_1 ". Це клопотання надійшло з електронної пошти ОСОБА_2 .
Крім клопотання ОСОБА_1 із зазначеної поштової скриньки надійшло ще 8 клопотань.
22.02.2021 року за вих.№ 23 на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради було направлено лист, у якому зазначалося, що оскільки клопотання позивача надійшло на електронну пошту Межиріцької сільської ради разом з багатьма іншими клопотаннями з однієї електронної адреси та з зазначенням одного контактного телефону на всі звернення, виник сумнів, що персональні дані можуть використовуватися третіми особами в особистих цілях.
Крім того, запропоновано прибути особисто для подання клопотання або надіслати поштою через уповноважену особу, повноваження якої будуть оформлені відповідним чином.
02.03.2021 року за вх. № 488 на адресу Межиріцької сільської ради надійшов супровідний лист додатком якого було "оригінал клопотання від 17.02.2021 року (вх.№421 від 18.02.2021 року). У цьому листі також юридично обґрунтовано, чим посвідчується повноважність адвоката на надання правової допомоги.
Проте, жодного документу долучено не було, у зв`язку з чим, відповідачем було повторно надіслано лист позивачу.
Відповідач вказує, що оскільки позивачем жодним чином не доведено дійсність подання ним клопотання до Межиріцької сільської ради, його звернення на розгляд постійної комісії винесені не були.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
До клопотання були надані матеріли, із зазначенням бажаного місця розташування та розміру земельної ділянки, копії паспорту та РНОКПП позивача, копія посвідчення учасника бойових дій.
Встановлено, вказане вище клопотання було надіслано позивачем з електронної адреси (електронне звернення).
22.02.2021 року за вих.№ 23 на поштову адресу позивача виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради було направлено лист, у якому зазначалося, що оскільки клопотання позивача надійшло на електронну пошту Межиріцької сільської ради разом з багатьма іншими клопотаннями з однієї електронної адреси та з зазначенням одного контактного телефону на всі звернення, виник сумнів що персональні дані використовуються третіми особами в особистих цілях. Запропоновано прибути особисто для подання клопотання або надіслати поштою через уповноважену особу, повноваження якої будуть оформлені відповідним чином.
26 лютого 2021 року позивач направив сільській раді поштою супровідний лист (вх.№488 від 02.03.2021 року) до якого додавалися оригінал клопотання та додані до нього належним засвідчені копії документів, згідно наданих позивачем доказів.
Вказані вище обставини не спростовуються відповідачем.
Листом від 11.03.2021 року №87 відповідач повідомив позивачу на його клопотання від 17.02.2021 року та супровідний лист від 02.03.2021 року №488, про те, що до цього клопотання не додано документи, що посвідчують повноваження адвоката Мігульова О.В. у наданні парової допомоги, згідно положень ч.1,2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Починаючи з 18.02.2021 року по день подання позовної заяви відбулося два засідання постійної комісії Межиріцької сільської ради з питань земельних відносин, природокористування, планування територій, охорони пам`яток історичного середовища та благоустрою до порядку денного яких не було включено питання щодо розгляду заяви позивача.
Вважаючи не прийняття відповідачем рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на території Межиріцької ОТГ протиправною, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Вирішуючи спір по суті та надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Основним нормативним актом, який регулює земельні відносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 року №2768-ІІІ (з наступними змінами і доповненнями, в чинній на момент виникнення спірних відносин редакції, далі по тексту - Земельний кодекс).
Відповідно до частини першої статті 3 Земельного кодексу, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Згідно статті 116 Земельного кодексу, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону (абзац перший частини першої). Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина друга). Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (частина третя). Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання (частина четверта).
Статтею 118 Земельного кодексу встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Відповідно до частини першої статті 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Згідно із змістом частини сьомої статті 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади в межах своїх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
У п. 30 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні визначено, що вирішення питань про прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об`єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об`єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об`єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади здійснюється виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.
За приписами п.11 ст.46 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради.
Відповідно до ст. 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених п. 4 і 16 ст. 26, п. 1, 29 і 31 ст. 43 та ст.ст. 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Таким чином, нормами чинного законодавства встановлено, що розгляд клопотання заінтересованої особи повинен прийматись у формі рішення, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 23.11.2018 року у справі №826/8844/16.

VІ.ОЦІНКА СУДУ

Згідно наданої суду інформації, починаючи з 18.02.2021 року по день подання позовної заяви відбулося два засідання постійної комісії Межиріцької сільської ради з питань земельних відносин, природокористування, планування територій, охорони пам`яток історичного середовища та благоустрою.

Вказані вище обставини також не спростовуються відповідачем.

До порядку денного цих засідань не було включено питання щодо розгляду заяви позивача, що також не заперечується відповідачем у відзиві на позовну заяву позивача.

Згідно з ст. 49 Регламенту Межиріцької сільської ради рішення ради приймається на її пленарному засіданні шляхом відкритого поіменного голосування депутатів, окрім випадків, визначених Законом України Про місцеве самоврядування в Україні, в яких рішення приймається таємним голосуванням.

Рада може давати та ухвалювати на пленарних засіданнях:

1) доручення рішення ради, що стосується органу чи посадової особи ради, і містить зобов`язання або повноваження до одноразової дії;

2) звернення рішення ради, направлені до непідпорядкованих раді суб`єктів із закликом до певних дій та ініціатив;

3) заяви рішення ради, що містить позицію ради з певних питань;

Рішення ради приймається після обговорення на її пленарному засіданні більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків голосування з процедурних питань, визначених цим Регламентом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської ради не включається голос Межиріцького сільського голови. Він бере участь у пленарному засіданні, але його голос не враховується.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні шляхом відкритого поіменного голосування депутатів, окрім випадків, визначених Законом України Про місцеве самоврядування в Україні, в яких рішення приймається таємним голосуванням.

Після оголошення головуючим на засіданні початку голосування ніхто не може переривати голосування. З початку процедури голосування і до оголошення його результатів слово нікому не надається.

Згідно ст. 50 Регламенту Межиріцької сільської ради для прийняття рішень, з`ясування волевиявлення депутатів Ради на пленарних засіданнях Ради проводиться відкрите поіменне голосування. Підрахунок голосів підняттям руки та письмовим поіменним голосуванням здійснюється Лічильною комісією, утвореною у порядку, передбаченому цим Регламентом.

Дані про результати поіменного голосування роздруковуються відразу після закриття пленарного засідання.

Відповідно до ст. 24 Регламенту Межиріцької сільської ради Лічильною комісією є робочий орган сесії ради, що створюється для підрахунку голосів депутатів під час голосування.

Лічильні комісії формуються не менше як з трьох депутатів.

Лічильні комісії обираються радою процедурним рішенням за пропозицією одного з депутатів. Лічильна комісія не може складатися тільки з членів однієї депутатської групи чи фракції. Підрахунок голосів під час обрання першої Лічильної комісії здійснює головуючий.

Лічильна комісія обирає зі свого складу голову. Засідання лічильної комісії проводиться гласно і відкрито.

У роботі лічильної комісії не можуть брати участі депутати, кандидатури яких включені до бюлетенів для таємного голосування.

Рішення лічильної комісії приймається більшістю голосів членів комісії.

Проте, відповідачем не надано до суду інформації щодо виконання вказаних вище положень та включення до порядку денного розгляд заяви позивача.

Відповідачем в порушення вказаних вище норм не прийнято рішення за результатами поіменного голосування, оскільки статтею 118 Земельного кодексу України визначено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Так, частиною 7 статті 118 ЗК України визначено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Положення Регламенту Межиріцької сільської ради визначають саме процедуру прийняття або відхилення міською радою проектів рішень, але його приписи не звільняють орган місцевого самоврядування як суб`єкта розпорядження землями від обов`язку навести відповідне мотивування прийнятого рішення у відповідності до положень чинного законодавства.

Крім того, суд зазначає, що положеннями ст. 2 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і Закону України "Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів" обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України.

Депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Верховний Суд у постанові від 19.05.2020 року у справі №221/285/17 при розгляді питання бездіяльності органу місцевого самоврядування з приводу затвердження технічної документації з нормативної оцінки земельних ділянок зробив такі висновки:

Оскільки питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях відповідної ради, тому способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади, з регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесією.

…відповідно до статті 2 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і Закону України "Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів" обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України.

Депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Правовий статус депутата місцевої ради, як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого органу та рівноправного члена місцевої ради, а також гарантії депутатської діяльності визначені та встановлені Конституцією України, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", Законом України "Про статус депутатів місцевих рад".

Таким чином, депутати Волноваської районної ради Донецької області, не приймаючи тривалий час рішення щодо затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, виготовленої на замовлення ОСОБА_3, діють всупереч вимогам статті 59 Закону № 280/97-ВР та статті 62 Регламенту Волноваської районної ради Донецької області..

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, яка полягає в неприйнятті рішення про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для городництва, орієнтовною площею 6,8617 га за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 6,8617 га кадастровий номер :01:003:0827, розташованої на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (Межиріцька сільська об`єднана територіальна громада), так як відповідне рішення Межиріцька сільська рада не прийняла у встановлений законом строк та у встановленому порядку.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Межиріцьку сільську раду Павлоградського району Дніпропетровської області () надати дозвіл на розробку документації землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для городництва, орієнтовною площею 6,8617 га за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 6,8617 га кадастровий номер :01:003:0827, розташованого на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (Межиріцька сільська об`єднана територіальна громада) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), слід зазначити про таке.

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова може. При цьому дискреційні повноваження, в тому числі органів місцевого самоврядування, завжди мають межі, встановлені законом.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 208/8402/14-а та від 29 березня 2018 року у справі №816/303/16.

За своєю правовою природою бездіяльність це як пасивна форма поведінки особи, що полягає у не вчиненні нею конкретних дій, які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах; так і характеризується свідомим і вольовим актом поведінки особи.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі Рисовський проти України (№29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу належного урядування.

Принцип належного урядування, зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справіand Chaush v. Bulgaria №.30985/96).

Встановлено, що відповідач протиправно в межах цієї справи не прийняв жодного з визначених законодавством рішень на етапі надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки, а тому, обираючи ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача розглянути подане позивачем клопотання та прийняти відповідне рішення.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі №21-1465а15.

Враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Механізм застосування правових гарантій, встановлених на випадок бездіяльності відповідного органу, який має повноваження надавати дозвіл на розробку відповідного проекту землеустрою, є однаковий. З огляду на це, суд вважає, що висновки Верховного Суду у справі № 509/4156/15-а (постанова від 17.12.2018) є релевантними і можуть застосовуватися у справі, що розглядається.

Вирішуючи спір, слід врахувати, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 826/7631/15.

Оскільки за клопотанням позивача Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області не прийняла рішення, передбаченого нормами ЗК України, чим допустила протиправну бездіяльність, у зв`язку із чим, слід вийти за межі позовних вимог, та зобов`язати Межиріцьку сільську раду Павлоградського району Дніпропетровської області розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для городництва, орієнтовною площею 6,8617 га за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 6,8617 га кадастровий номер :01:003:0827, розташованої на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (Межиріцька сільська об`єднана територіальна громада), повторно, з прийняттям рішення щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду або відмову з урахуванням висновків суду. При цьому суд звертає увагу, що порядок розгляду такого клопотання та вичерпний перелік підстав для відмови передбачено ст.118 ЗК України.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради в частині визнання протиправною бездіяльність Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, яка полягає в неприйнятті рішення про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для городництва, орієнтовною площею 6,8617 га за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 6,8617 га кадастровий номер :01:003:0827, розташованої на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (Межиріцька сільська об`єднана територіальна громада), так як відповідне рішення Межиріцька сільська рада не прийняла у встановлений законом строк та у встановленому порядку, а також в частині зобов`язання Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області розглянути клопотання ОСОБА_1 від 18.02.2021 року за вх.№421 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для городництва, орієнтовною площею 6,8617 га за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 6,8617 га кадастровий номер :01:003:0827, розташованої на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (Межиріцька сільська об`єднана територіальна громада), повторно, з прийняттям рішення щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду або відмову з урахуванням висновків суду.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, слід дійти до висновку про часткове задоволення позовної заяви.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі Рисовський проти України (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу доброго врядування.

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах Beyeler v. Italy № 33202/96, Oneryildiz v. Turkey № 48939/99, Moskal v. Poland № 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі Hasan and Chaush v. Bulgaria №30985/96).

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами щодо обґрунтованості та законності дій сільської ради.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради в частині визнання протиправною бездіяльність Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, яка полягає в неприйнятті рішення про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для городництва, орієнтовною площею 6,8617 га за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 6,8617 га кадастровий номер :01:003:0827, розташованої на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (Межиріцька сільська об`єднана територіальна громада), так як відповідне рішення Межиріцька сільська рада не прийняла у встановлений законом строк та у встановленому порядку, а також в частині зобов`язання Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області розглянути клопотання ОСОБА_1 від 18.02.2021 року за вх.№421 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для городництва, орієнтовною площею 6,8617 га за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 6,8617 га кадастровий номер :01:003:0827, розташованої на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (Межиріцька сільська об`єднана територіальна громада), повторно, з прийняттям рішення щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду або відмову з урахуванням висновків суду.

Щодо розподілу судових витрат.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України від 08.07.2011 року №3674-VI «Про судовий збір».

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження понесення сторонами судових витрат, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Щодо витрат на правничу допомогу, слід зазначити про таке.

Згідно із приписами ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З матеріалів справи видно, що інтереси позивача у справі №160/5316/21 представляв адвокат Мігульов О.В., який здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №0930 від 06.04.2000 року та перебуває в трудових відносинах з Адвокатським об`єднанням Бірюк, Мігульов і Партнери.

Встановлено, що відповідно до матеріалів справи, позивач уклала з Адвокатським об`єднанням Бірюк, Мігульов і Партнери Договір про надання правової допомоги №17/02-4 від 17.02.2021 року.

Відповідно до п.1.1 вказаного Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором та за відповідним дорученням клієнта, об`єднання зобов`язується надати клієнту правову допомогу щодо захисту інтересів і прав останнього у будь-яких органах державної влади та місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях всіх форм власності та підпорядкування, в тому числі представлення його в органах судової влади усіх юрисдикцій та інстанцій, а органах прокуратури, а також в третейських (арбітражних) судах (надалі іменується Послуги), а клієнт зобов`язується оплатити вартість наданих йому об`єднанням послуг (надалі іменується гонорар) та інші витрати, фактично понесені об`єднанням для виконання цього Договору. Відповідно до пункту 2.4 вказаного договору на підтвердження факту надання Об`єднанням клієнту послуг у відповідності до умов даного Договору, сторонами складається і підписується відповідний акт приймання-передачі наданих послуг (надалі іменується Акт приймання-передачі наданих послуг). На вимогу клієнта, об`єднання повинне надати йому Звіт про виконання Договору, в якому вказуються види і обсяг надання Об`єднанням послуг, їх тривалість і вартість.

Відповідно до п.4.1 за здійснення захисту, представництва інтересів клієнта та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, визначених цим Договором, Об`єднання отримує від клієнта грошову винагороду у формі гонорару. Сума винагороди (гонорару) Об`єднання складається з суми вартості послуг, що надаються ним клієнту за цим договором. Вартість послуг Об`єднання за цим договором, обумовлюється та узгоджується Сторонами під час його укладання, з урахуванням орієнтованої вартості (тарифу) послуг, зазначених у Додатку №1 до цього Договору. При визначенні розміру винагороди (гонорару) Сторонами враховуються складність дорученої об`єднанню справи, фінансовий стан клієнта, а також інші істотні умови.

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 06.04.2021 року загальна вартість послуг об`єднання, наданих ним клієнту становить 8000,00 гривень.

Відповідно до Звіту про виконання Договору від 06.04.2021 року в рамках Договору були надані послуги усього на суму 8000,00 гривень.

У вказаному Звіті про виконання Договору від 06.04.2021 року наведено детальний розрахунок послуг наданих послуг із зазначенням витраченого часу витраченого на ці послуги.

Позивачем згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №35 від 06.04.2021 сплачено 8000,00 грн. за виконання договору №17/02-4 від 17.02.2021 року.

Частиною 3 ст. 139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на викладене, та часткове задоволення позовних вимог, суд вважає суму витрат на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн. є такою, що підлягає зменшенню до 4000,00 грн., що відповідає принципу розумності, тому саме така сума витрат, з урахуванням об`єму виконаної роботи та умов договору про правову допомогу, домовленостей сторін, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Оскільки суб`єктом владних повноважень у справі є Межиріцька сільська рада Павлоградського району Дніпропетровської області, то з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати, документально підтверджені у сумі витрат на професійну правничу допомогу 4000,00 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, яка полягає в неприйнятті рішення про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для городництва, орієнтовною площею 6,8617 га за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 6,8617 га кадастровий номер :01:003:0827, розташованої на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (Межиріцька сільська об`єднана територіальна громада), так як відповідне рішення Межиріцька сільська рада не прийняла у встановлений законом строк та у встановленому порядку.

Зобов`язати Межиріцьку сільську раду Павлоградського району Дніпропетровської області розглянути клопотання ОСОБА_1 від 18.02.2021 року за вх.№421 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для городництва, орієнтовною площею 6,8617 га за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 6,8617 га кадастровий номер :01:003:0827, розташованої на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (Межиріцька сільська об`єднана територіальна громада), повторно, з прийняттям рішення щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду або відмову з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Судові витати, в частині судового збору, не розподіляти.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. за рахунок бюджетних Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса для листування: АДРЕСА_3 , код ОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Межиріцька сільська рада (51473, Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. Межиріч, пров. Виконкомівський, 1, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 18.06.2021 року.

Суддя В.В. Ільков