Справа № 380/3749/21
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/3749/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд:

в складі головуючої судді - Потабенко В.А.,

за участю секретаря судового засідання Липитчука Я.І.,

представника позивача не з`явився,

представника відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у м. Львові за позовом ОСОБА_1 до Сколівського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Сколівського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) (далі - Сколівський РВДВС, відповідач), у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Сколівського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів ) від 26.02.2021 ВП № 61521653 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на його адресу надійшов лист Сколівського РВДВС, яким відповідачем надіслано наступні документи: постанову про закінчення виконавчого провадження від 26.02.2021 на підставі виконавчого листа №453/749/17 від 02.04.2018, постанову про стягнення виконавчого збору від 26.02.2021 на суму 12000 грн. ВП № 61521653, постанову про відкриття виконавчого провадження від 02.03.2021 з виконання постанови ВП № 61521653 від 26.02.2021 про стягнення виконавчого збору 12000 грн., постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 64670089 про стягнення штрафу в сумі 3400 грн. на підставі постанови від 17.07.2020. Позивач вважає постанову про стягнення виконавчого збору від 26.02.2021 ВП № 61521653 протиправною з огляду на таке. Обов`язковою умовою для стягнення виконавчого збору є фактичне виконання судового рішення та вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення. За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення. Вважає,що законодавець чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої державним виконавцем суми, при цьому розмір виконавчого збору вираховується саме з фактично стягнутої державним виконавцем суми (у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника,переданого стягувану за виконавчим документом). Враховуючи наведене, оскільки рішення суду фактично не виконано, позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та просить суд таку скасувати.

19.04.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 27262). У відзиві відповідач зазначає, що на виконанні у Сколівському районному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебувало виконавче провадження АСВП №61521653 з виконання виконавчого листа №453/749/17, виданого 02.04.2018 Сколівським районним судом про усунення ОСОБА_2 перешкод у користуванні горищем у багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1 шляхом знесення ОСОБА_1 самочинно здійсненої добудови розмір 0,7*4,7 м на другому поверсі, 3,3*7,0 на другому та мансардному поверсі до зазначеного багатоквартирного будинку; у користуванні сходовою кліткою у багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1 шляхом встановлення ОСОБА_1 над нею вікна; у користуванні газопроводом у багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1 шляхом демонтажу ОСОБА_1 цегляних опорних стовпів за рахунок коштів ОСОБА_1 . На підставі заяви стягувача, державним виконавцем 12.03.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої надіслано сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом до відома та виконання за вих. № 4809. Боржнику надано термін для самостійного виконання рішення суду протягом 10 робочих днів. Однак, протягом вказаного терміну рішення боржником не виконано. Відповідач вказує також на заходи, які вживалися ним для виконання рішення. 26.02.2021 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження» та про стягнення виконавчого збору. Зазначає, що постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про накладення штрафу від 17.07.2020 виведено в окремі виконавчі провадження. 02.03.2021 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови ВП № 61521653, виданої Сколівським РВДВС 26.02.2021, про стягнення з ОСОБА_1 на корить держави 12000,00 грн. виконавчого збору. 02.03.2021 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови №61521653, виданої Сколівським РВДВС 17.07.2021, про стягнення з ОСОБА_1 3400,00 грн., яку також надіслано боржнику. Відтак, оскільки рішення суду фактично не виконано, а норми закону України «Про виконавче провадження» прямо передбачають обов`язок державного виконавця на прийняття постанови про стягнення виконавчого збору в розмірі, що становить два мінімальних розміри заробітної плати з боржника - фізичної особи за примусове виконання рішення немайнового характеру, відповідач вважає позовні вимоги не обґрунтованими та просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою судді від 22.03.2021 залишено позовну заяву без руху.

Ухвалою судді від 19.04.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін та витребувано від відповідача належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП№61521653.

Представник позивача в минулих судових засіданнях позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Просив суд позов задовольнити повністю.

В судове засідання 29.06.2021 представник позивача не з`явився, подав суду клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з зайнятістю в іншому судовому процесі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Судом не встановлено обставин, наявність яких перешкоджала б подальшому Відтак, суд розглядає справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повноз`ясувавшивсіфактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що постановою головного державного виконавця Сколівського РВДВС від 12.03.2020 ВП № 61521653 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №453/749/17, виданого Сколівським районним судом про усунення ОСОБА_2 перешкод у користуванні горищем у багатоквартирному житловому будинку будинку АДРЕСА_1 шляхом знесення ОСОБА_1 самочинно здійсненої добудови розміром 7,04 м*4,7 м. на другому поверсі, 3,3 м*7,0 м на другому та мансардному поверсі до зазначеного багатоквартирного будинку; у користуванні сходовою кліткою у багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1 шляхом встановлення ОСОБА_1 над нею вікна; у користуванні газопроводами у багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1 шляхом демонтажу ОСОБА_1 цегляних опорних сповпів, за рахунок коштів ОСОБА_1 . Зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Державним виконавцем за участю понятих здійснено перевірку виконання виконавчого листа, про що складено акт державного виконавця від 30.04.2020, яким встановлено, що станом на 30.04.2020 рішення Сколівського районного суду №453/549/17 від 02.04.2018 не виконано.

В подальшому, постановою головного державного виконавця Сколівського РВДВС від 04.05.2020 у ВП №61521653 на позивача накладено штраф за невиконання рішення суду у розмірі 1700 грн. та зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Згідно платіжного доручення від 01.06.2020 № 1958 штраф боржником сплачено у повному обсязі.

Повторно, державним виконавцем, за участю понятих, здійснено перевірку виконання виконавчого листа, про що складено акт державного виконавця від 16.07.2020. Даним актом встановлено, що станом на 16.07.2020 рішення Сколівського районного суду №453/549/17 від 02.04.2018 не виконано.

Постановою головного державного виконавця Сколівського РВДВС від 17.07.2020 у ВП №61521653 на ОСОБА_1 накладено штраф за невиконання рішення суду у розмірі 3400 грн. та зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. Штраф боржником не оплачено.

Постановою головного державного виконавця Сколівського РВДВС від 26.02.2021 у ВП №61521653 на підставі п.11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження. Згідно п. 5 вказаної постанови, постанову про накладення штрафу від 17.07.2020 та постанову про стягнення виконавчого збору виведено у окремі виконавчі провадження.

Постановою головного державного виконавця Сколівського РВДВС від 26.02.2021 у ВП № 61521653 стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 12000,00 грн.

Постановою головного державного виконавця Сколівського РВДВС від 02.03.2021 у ВП № 64670046 відкрито виконавче провадження з виконання постанови ВП № 61521653 від 26.02.2021 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12000,00 грн.

Позивач, не погоджуючись із стягненням виконавчого збору, вважаючи таке протиправним та безпідставним, звернувся до суду із цим позовом.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, тобто на момент винесення оскаржуваної постанови, 26.02.2021) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п. 1).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

За правилами передбаченими ч. 5 та ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Судом встановлено, що головним державним виконавцем Сколівського РВДВС 26.02.2021 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 61521653, керуючись п.11 ч. 1 ст. 39, 40

Так, згідно п. 11.ч. 1 ст. 39Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення із винесенням відповідної постанови. Підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору (не пізніше наступного робочого дня) з дня закінчення виконавчого провадження є те, що виконавчий збір не стягнуто.

Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню визначає Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за № 1302/29432; в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваної постанови, далі - Інструкція).

Згідно з п. 8 розділу III Інструкції стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що державний виконавець визначає суму виконавчого збору у постанові про відкриття виконавчого провадження, а у випадку повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) постанова про стягнення виконавчого збору має бути прийнята не пізніше наступного дня з дня наведених обставин. При цьому, останнє повноваження реалізується державним виконавцем, якщо виконавчий збір ще не стягнуто. Крім того, наведені норми дозволяють державному виконавцю вирішити питання про стягнення виконавчого збору як у постановах про відкриття виконавчого провадження, закінчення виконавчого провадження так і в окремій постанові, якою вирішується питання про стягнення виконавчого збору.

Виходячи з аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження» порядок відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчих документів щодо стягнення виконавчого збору регулюється загальними нормами цього Закону щодо порядку примусового виконання рішення на підставі виконавчих документів.

Таким чином, за наведених обставин, державним виконавцем винесено абсолютно правомірно, відповідно до вимог діючого на момент прийняття законодавства, прийнято постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 61521653 від 26.02.2021 у розмірі 12000 грн.

Щодо покликань позивача на обов`язкові умови стягнення виконавчого збору, зокрема щодо фактичного виконання судового рішення та вжиття заходів примусового виконання рішень, то суд зазначає наступне.

Доказів добровільного виконання рішення суду боржником з виконання виконавчого листа № 453/749/17 матеріали справи не містять. Судом таких обставин під час розгляду справи теж не встановлено.

Державним виконавцем вживалися заходи що примусового виконання судового рішення боржником, що підтверджується матеріалами справи.

Слід зазначити, що позивач покликається на стару редакцію ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», яка до 28.08.2018 (дня набрання чинності Законом України № 2475-VIII від 03.07.2018) передбачала, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у разі фактичного виконання рішення суду - стягнення, повернення або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

А, відтак, в даному випадку факт невиконання рішення суду не може бути підставою, за наявності якої виконавчий збір з боржника не стягується.

Суд наголошує, що виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду. Виконавчий збір є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру. Навіть наявність об`єктивних перешкод, що призвели до неможливості виконання рішення суду у добровільному порядку, не можуть розцінюватися як підстави для звільнення від сплати виконавчого збору. Тобто фактичне виконання судового рішення, крім випадку такого виконання до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень, не є обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.05.2021 у справі №160/7321/19, від 02.06.2021 у справі №160/4481/20.

Висновки щодо застосування норм права, що викладені у вказаних постановах Верховного Суду, відповідно до ч. 5 КАС України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Вказані постанови Верховного Суду є останніми, що винесені Верховним Судом у правовідносинах, де державними виконавцями застосовані положення ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діє з 28.08.2018.

Необхідно також зазначити про безпідставність тверджень позивача про те, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута або вартості майна боржника переданого стягувану за виконавчим документом.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на зміну редакції ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» в часі.

Так, як вже було вказано вище, Законом України від 03.07.2018 № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», який набрав чинності 28.08.2018, у ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» слова «фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом» замінено словами «підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів».

Тобто, редакція ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, діяла до 28.08.2018.

Поряд з цим, після 28.08.2018 розмір виконавчого збору розраховується не від суми фактичного стягнення, а від суми, яка підлягає стягненню.

Крім того, на думку суду, помилковими є доводи позивача з покликанням на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 28.02.2019 у справі №819/1116/17 та від 15.02.20218 у справі №910/1587/13 з огляду на те, що постанова про стягнення виконавчого збору у вказаній справі була прийнята на підставі ст. 27 Закону №1404-VIII у редакції до 28.08.2018.

Також суд зазначає, що у межах виконавчого провадження № 61521653 з боржника (позивача у цій справі) не стягуються грошові кошти, а виконується рішення суду немайнового характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» за примусове виконання рішення не майнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Розміри мінімальної заробітної плати на 2021 рік затверджені Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" від 15.12.2020 р. N 1082-IX, та з 01.01.2021 по 30.11.2021 такий розмір становить 6000 грн. на місяць.

Як встановлено судом, постановою головного державного виконавця Сколівського РВДВС від 26.02.2021 ВП № 61521653 про стягнення виконавчого збору вирішено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 12000 грн., тобто виходячи з двох розмірів мінімальної заробітної плати як за виконання рішення немайнового характеру.

Відтак, оскаржувана постанова від 26.02.2021 про стягнення виконавчого збору №61521653 прийнята на підставі та у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оскільки у даній справі оспорюється рішення прийняте відповідачем, суб`єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч.2 ст. 2 КАС України перевіряє чи прийняте (вчинене) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком розгляду справи судом встановлено, що відповідні положення відповідачем дотримані в повній мірі, що в свою чергу, свідчить про безпідставність позовних вимог, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України з огляду на те, що позивачу відмовлено у задоволенні позову, підстави для стягнення на його користь понесених судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 19-20, 22, 73- 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

у задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 29.06.2021.

Суддя Потабенко В.А.