Справа № 280/263/21
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року Справа № 280/263/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Максименко Л.Я.

за участю секретаря судового засідання П`яниди Б.В.

представника позивача - Рабушко В.С.

представника відповідача - Гаврик С.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою Фізичної особи-підприємя ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області України (69017, м.Запоріжжя, пр. Соборний, 166, код ВП )

про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся із позовною заявою до Головного управління ДПС у Запорізькій області України (далі - відповідач), в якій позивач просить суд скасувати:

вимогу про сплату боргу(недоїмки) № Ф-5 від 23 жовтня 2020року за платежем ЄСВ у розмірі 44739,49 грн.;

рішення № 5 про застосування штрафних санкцій у розмірі 4473,95 грн. за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 23 жовтня 2020 року;

податкове повідомлення - рішення від 23 жовтня 2020 року № 5 на суму грошового зобов`язання ПДФО 8 315 036, 88 грн.;

податкове повідомлення - рішення від 23 жовтня 2020 року № 5 на суму грошового зобов`язання 631 972, 50 грн;

податкове повідомлення - рішення від 23 жовтня 2020року № 5 за платежем податок на додану вартість про зменшення податкового кредиту;

податкове повідомлення - рішення від 23 жовтня 2020 року №5 на суму штрафних санкцій 1020 грн.;

податкове повідомлення - рішення від 23 жовтня 2020 року № 5 на суму грошового зобов`язання 692919, 74 грн.;

податкове повідомлення - рішення від 23 жовтня 2020 року № 2 на суму штрафних (фінансових) санкцій 3 425 545,88 грн.;

податкове повідомлення - рішення від 23 жовтня 2020 року №2 на суму штрафних (фінансових) санкцій 500 000,00 грн.;

податкове повідомлення - рішення від 23 жовтня 202 року № 0 на суму штрафних (фінансових) санкцій 80 000,00 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що висновки акту перевірки є необ`єктивними та зроблений без урахування всіх визначальних факторів, оскільки перевіряючими безпідставно не надано належної оцінки первинним документам, що підтверджують реальність господарських операцій, які оформлені відповідно до вимог чинного законодавства. Твердження перевіряючих аргументовано можна назвати оціночними судженнями, які, в свою чергу, не містять фактичних даних і не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані. Вказує, що первинні документи по взаємовідносинам з ТОВ «Фірма «Фідея», не мають дефекту форми та змісту, були надані контролюючому органу в повному обсязі. Відтак вважає, що господарські взаємовідносини з вказаним контрагентом мали реальний характер. Натомість доводи контролюючого органу про фіктивність вчинених операцій грунтуються лише на узагальненій інформації щодо контрагентів ТОВ «Фірма «Фідея» у ланцюгу постачання, що на думку позивача є неправомірним. У зв`язку із цим вважає, що донарахування податкових зобов`язань з ПДВ, ПДФО, військового збору та ЄСВ є протиправним. Крім того, позивач не погоджується із донарахованим контролюючим органом ПДФО у зв`язку із відображенням позивачем у Декларації з ПДВ за квітень 2020 року умовного продажу. При цьому зазначає, що на підтвердження обставин відображення умовного продажу контролюючому органу надавався договір зберігання № 2/16 від 03.05.2019 та первинні документи на підтвердження його виконання. З огляду на таке, вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та таким, що підлягають скасуванню.

Відповідач адміністративний позов не визнав, у письмовому відзиві від 04.02.2021 вх. №7014 вказав на те, що за результатом проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки встановлено наступні порушення: пп. 164.1.3 п. 164.1 ст.164, п. 177.2, пп. 177.4.1 п. 177.4 ст. 177 ПК України, а саме занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 6 652 029,50 грн. в т.ч. за 2018 на суму 297 790,18 грн. за 2019 грн. на суму 6 354 239,32 грн.; пп. 164.1.3 п. 164.1 ст.164, підпункт 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 ПК України, а саме занижено суми утриманого військового збору з суми чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 554 335,79грн., в т.ч. за 2018 рік на суму 24 815,85грн., за 2019 рік на суму 529 519,94 грн; п.2 ч.І ст.7, п.5 ст.8, п.8 ст.9 (у редакції, що діє з 01.01.2016р.) Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (із змінами та доповненнями), а саме заниження сум єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу за 2019 рік на загальну суму 44 739,49 грн.; п. 184.7 ст. 184, п. 188.1 ст. 188, п. 198.5 ст. 198 ПК України в результаті заниження суми податкового зобов`язання з ПДВ у розмірі 505 578 грн. у т.ч. за квітень 2020 рік на суму 505 578 грн., яка підлягає сплаті до бюджету; п. 185.1 ст.185, п. 187.1 ст. 187 ПК України в результаті завищення сум податкових зобов`язань, при взаємовідносинах з ТОВ «Фірма «Фідея» (СДРПОУ 41223117), в частині подальшої реалізації товарів (дизельного палива) в адресу контрагентів-покупців на загальну суму 2 788 278, 22 грн., у т.ч. у листопаді 2018 року на суму 379 088,90 грн., у січні 2019 року на суму 646 993,25 грн., у лютому 2019 року на суму 1 762 196,07 грн., що не призвело до виникнення грошових зобов`язань; п.п. «а» п. 198.1 ст. 198, п. 198.2, п. 198.3 п. 198.6 ст. 198 ПК України в результаті завищення податкового кредиту по взаємовідносинах з TOB «Фірма «Фідея» () на загальну суму 2932626,21 грн., у т.ч. у листопаді 2018 року на суму 330 877,98 грн., у січні 2019 року на суму 666 333,33 грн., у лютому 2019 року на суму 1 935 414,90 грн., що не призвело до виникнення грошових зобов`язань; п.201.10 ст.201 ПК України платником не зареєстровано податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підлягають обов`язковій реєстрації у т.ч. зведену податкову накладну, складену за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 Податкового Кодексу, на загальну суму ПДВ 6 554 688 грн. в т.ч. за квітень 2020 року на суму ПДВ 6 554 688 грн.; п. 177.10 ст. 177 ПК України, а саме ведення книги обліку доходів і витрат з порушення порядку заповнення, яку ведуть фізичні особи підприємці, що здійснюють діяльність на загальній системі оподаткування протягом 2018-2019 років; п. 177.11 ст. 177 ПК України, а саме не своєчасно подана податкова декларація про майновий стан і доходи за 2020 (по дату проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності); п. 11 розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435 із змінами і доповненнями, а саме не своєчасно подано звітність щодо сум нарахованого єдиного внеску на державне соціальне страхування за 2020 (по дату проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності); пп.230.1.2 п.230.1 ст.230, пункту 12 підрозділу 5 розділу XX ПК України, в частині не обладнання та не реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів- лічильників рівня пального у резервуарі на акцизному складі № 1008366 за адресою: АДРЕСА_2 витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками; пп.230.1.3 п.230.1 ст.230 ПК України в частині не надання щоденно Довідки про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуски) та залишків пального на акцизному складі пального за період з 01.07.2019 року по 27.04.2020 року (302 календарних дня); п.231.1 ст.231 ПК України, а саме: не реєстрація в Єдиному реєстрі акцизних накладних, акцизних накладних на обсяги пального реалізованого 30.06.2019 р. в кількості 1 418 055,32 літрів в розрізі кодів згідно з УКТЗЕД та на обсяг пального використаного для власного споживання 27.04.2020р. в кількості 600 000 літрів в розрізі кодів згідно з УКТЗЕД.; ч. 1,ч. 16 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995р. №481/95-ВР (із змінами та доповненнями), в частині зберігання пального в період з 01.07.2019 до 27.04.2020 (включно) за місцем зберігання пального за адресою: АДРЕСА_2 без отримання ліцензії на право зберігання пального; пп."в" п. 176.1 ст.176 ПК України, встановлено перекручення даних наданих в декларації за 2018 рік та за 2019 рік, а саме завищення валових витрат. Стверджує, що висновки посадових осіб, викладені в акті перевірки грунтуються на досліджених первинних документах, підтверджені відповідною податковою інформацією, а відтак є законними та обгрунтованими. Вважає, що прийнявши оскаржувані податкові повідомлення-рішення, відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства та у межах наданих повноважень, просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 19.01.2021 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі №280/263/21 та призначено підготовче судове засідання на 17 лютого 2021 року.

Ухвалою суду від 02.02.2021 задоволено клопотання представника позивача про проведення підготовчого судового засідання 17.02.2021 в режимі відеоконференції.

Протокольною ухвалою суду від 17.02.2021 судом оголошено перерву в підготовчому засіданні до 09.03.2021.

Ухвалою суду від 09.03.2021 продовжено строк підготовчого провадження у справі №280/263/21 строком на 30 (тридцять) днів, здійснено заміну відповідача - Головне управління ДПС у Запорізькій області () на його правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у Запорізькій області (ВП ), відкладено підготовче судове засідання в адміністративній справі №280/263/21 на 06 квітня 2021 року.

Протокольною ухвалою суду від 06.04.2021 відкладено підготовче засідання до 19.04.2021.

Протокольною ухвалою суду від 19.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 17.05.2021.

Ухвалою суду від 11.05.2021 задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні 17.05.2021 в режимі відеоконференції.

У судовому 17.05.2021 оголошено перерву до 20.05.2021.

Представник позивача в судових засіданнях підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові, відповіді на відзив та письмових поясненнях.

У судові засідання прибув представник відповідача та підтримав відзив з підстав викладених вище. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

На підставі частини третьої статті 243 КАС України, вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні 20.05.2021.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Головним управлінням ДПС у Запорізькій області на підставі пп.20.1.4. п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, п.78.1.7 ст.78, ст.79 пункту 522 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (надалі - ПК України) та Наказу ГУ ДФС у Запорізькій області від 02.09.2020 №2103 була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків ОСОБА_1 за період діяльності з 01.01.2018 по 04.09.2020 з метою своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства та дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За результатом проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки був складений Акт від 21 вересня 2020 №213/08-01-33-05/ НОМЕР_1 (надалі - Акт перевірки), яким встановлено наступні порушення:

- пп. 164.1.3 п. 164.1 ст.164, п. 177.2, пп. 177.4.1 п. 177.4 ст. 177 ПК України, а саме занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 6 652 029,50 грн. в т.ч. за 2018 на суму 297 790,18 грн. за 2019 грн. на суму 6 354 239,32 грн.;

- пп. 164.1.3 п. 164.1 ст.164, підпункт 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 ПК України, а саме занижено суми утриманого військового збору з суми чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 554 335,79грн., в т.ч. за 2018 рік на суму 24 815,85грн., за 2019 рік на суму 529 519,94 грн;

- п.2 ч.І ст.7, п.5 ст.8, п.8 ст.9 (у редакції, що діє з 01.01.2016р.) Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (із змінами та доповненнями), а саме заниження сум єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу за 2019 рік на загальну суму 44 739,49 грн.;

- п. 184.7 ст. 184, п. 188.1 ст. 188, п. 198.5 ст. 198 ПК України в результаті заниження суми податкового зобов`язання з ПДВ у розмірі 505 578 грн. у т.ч. за квітень 2020 рік на суму 505 578 грн., яка підлягає сплаті до бюджету;

- п. 185.1 ст.185, п. 187.1 ст. 187 ПК України в результаті завищення сум податкових зобов`язань, при взаємовідносинах з ТОВ «Фірма «Фідея» (СДРПОУ 41223117), в частині подальшої реалізації товарів (дизельного палива) в адресу контрагентів-покупців на загальну суму 2 788 278, 22 грн., у т.ч. у листопаді 2018 року на суму 379 088,90 грн., у січні 2019 року на суму 646 993,25 грн., у лютому 2019 року на суму 1 762 196,07 грн., що не призвело до виникнення грошових зобов`язань;

- п.п. «а» п. 198.1 ст. 198, п. 198.2, п. 198.3 п. 198.6 ст. 198 ПК України в результаті завищення податкового кредиту по взаємовідносинах з TOB «Фірма «Фідея» () на загальну суму 2932626,21 грн., у т.ч. у листопаді 2018 року на суму 330 877,98 грн., у січні 2019 року на суму 666 333,33 грн., у лютому 2019 року на суму 1 935 414,90 грн., що не призвело до виникнення грошових зобов`язань;

- п.201.10 ст.201 ПК України платником не зареєстровано податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підлягають обов`язковій реєстрації у т.ч. зведену податкову накладну, складену за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 Податкового Кодексу, на загальну суму ПДВ 6 554 688 грн. в т.ч. за квітень 2020 року на суму ПДВ 6 554 688 грн.;

- п. 177.10 ст. 177 ПК України, а саме ведення книги обліку доходів і витрат з порушення порядку заповнення, яку ведуть фізичні особи підприємці, що здійснюють діяльність на загальній системі оподаткування протягом 2018-2019 років;

- п. 177.11 ст. 177 ПК України, а саме не своєчасно подана податкова декларація про майновий стан і доходи за 2020 (по дату проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності);

- п. 11 розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435 із змінами і доповненнями, а саме не своєчасно подано звітність щодо сум нарахованого єдиного внеску на державне соціальне страхування за 2020 (по дату проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності);

- пп.230.1.2 п.230.1 ст.230, пункту 12 підрозділу 5 розділу XX ПК України, в частині не обладнання та не реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів- лічильників рівня пального у резервуарі на акцизному складі № 1008366 за адресою: АДРЕСА_2 витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками;

- пп.230.1.3 п.230.1 ст.230 ПК України в частині не надання щоденно Довідки про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуски) та залишків пального на акцизному складі пального за період з 01.07.2019 року по 27.04.2020 року (302 календарних дня);

- п.231.1 ст.231 ПК України, а саме: не реєстрація в Єдиному реєстрі акцизних накладних, акцизних накладних на обсяги пального реалізованого 30.06.2019 р. в кількості 1 418 055,32 літрів в розрізі кодів згідно з УКТЗЕД та на обсяг пального використаного для власного споживання 27.04.2020р. в кількості 600 000 літрів в розрізі кодів згідно з УКТЗЕД.;

- ч. 1,ч. 16 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995р. №481/95-ВР (із змінами та доповненнями), в частині зберігання пального в період з 01.07.2019 до 27.04.2020 (включно) за місцем зберігання пального за адресою: АДРЕСА_2 без отримання ліцензії на право зберігання пального;

- пп."в" п. 176.1 ст.176 ПК України, встановлено перекручення даних наданих в декларації за 2018 рік та за 2019 рік, а саме завищення валових витрат.

Акт перевірки направлено засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке отримано позивачем 24.09.2020 року.

ОСОБА_1 з висновками акту від 21.09.2020р. №213/08-01-07-15/ НОМЕР_1 не погодився, про що повідомив у своїх запереченнях від 06.10.2020 (вх. від 08.10.2020 №50848/ФОП), додаткові документи до заперечення не надавалися.

За результатами розгляду, заперечення залишені без задоволення.

На підставі виявлених порушень, встановлених Актом перевірки ГУ ДПС у Запорізькій області прийнято податкові повідомлення-рішення від 23.10.2020:

- №5 форми «P1», яким зменшено суму податкового зобов`язання з ПДВ у розмірі 2 788 273 та зменшено суму податкового кредиту 2 932 620;

- №5 форми «Р», яким визначено грошове зобов`язання з ПДФО у сумі 8 315 360,88 грн.;

- №5 форми «Р», яким визначено грошові зобов`язання з ПДВ у сумі 631 972,50

грн.;

- №5 форми «ПС», яким визначено штрафні санкції у розмірі 1020 грн.;

- №5 форми «Р», яким визначено військовий збір у сумі 692 919,74 грн.;

- №2 форми «ПС», яким визначено штрафні санкцій у розмірі 3 425 545,88 грн.;

- №2 форми «С», яким визначено штрафні санкції у розмірі 500 000, 00 грн.

- №2 форми «ПС», яким визначено штрафні санкції у розмірі 80 000, 00 грн.

- Рішення ССВ №5 від 23.10.2020, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 4 473,95 грн.;

- Вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф - 5 від 23.10.2020 року.

Податкові повідомлення - рішення, Рішення та Вимогу надіслано на адресу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням про вручення та отримано платником.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Пунктом 138.1 статті 138 ПК України передбачено, що витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, зокрема, собівартості реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інших витрат.

Згідно з п. 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (Підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України ).

Відповідно до п.п. 177.1-177.4 статті 177 ПК України доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Для фізичної особи-підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом ІІІ цього Кодексу.

Отже, об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід незалежно від форми (грошова чи не грошова) його отримання.

Чистий оподатковуваний дохід визначається як різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними із проведенням господарської діяльності такої фізичної особи-підприємця.

Витрати, що пов`язані з проведенням господарської діяльності фізичної особи-підприємця мають бути підтверджені належно оформленими первинними документами.

Платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

В первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, у власному капіталі підприємства у зв`язку з його господарською діяльністю.

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку у т.ч. з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно з пунктом 187.1 статті 187 Кодексу вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пп. 14.1.181 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності до пп. 14.1.231 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

У відповідності до п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

г) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до 198.2 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно п. 198.3 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пп. 198.6 ст.196 ПК України - не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/ розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/ розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної / розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні / розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством України. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.44.2 ст.44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документ.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають фактично відбутись, вони повинні підтверджуватись належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, а також такі операції мають спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Щодо взаємовідносин позивача з TOB «Фірма «Фідея», які призвели до:

завищення валових витрат за 2018р. 1654389,90грн. (в результаті чого заниженно податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 297 790,18 грн. та занижено суму утриманого військового збору з суми чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 24 815,85 грн.);

завищення сум податкових зобов`язань, при взаємовідносинах з TOB «Фірма «Фідея», в частині подальшої реалізації товарів (дизельного палива) в адресу контрагентів-покупців на загальну суму 2 788 278,22 грн., у т.ч. у листопаді 2018 на суму 379088,90 грн., у січні 2019 на суму 646993,25 грн., у лютому 2019 на суму 1762196,07 грн., що не призвело до виникнення грошових зобов`язань;

завищення податкового кредиту по взаємовідносинах з TOB «Фірма «Фідея» на загальну суму 2932626,21 грн., у т.ч. у листопаді 2018 на суму 330877,98 грн., у січні 2019 на суму 666333,33 грн., у лютому 2019 на суму 1935414,90 грн., що не призвело до виникнення грошових зобов`язань.

Контролюючим органом порушення встановлено на підставі наступного.

В ході перевірки колонки 5 «вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції» в сумі 179 383 502,05грн. додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи (декларація від 11.02.2019 №), встановлено, завищення задекларованих валових витрат на суму 1 654 389,90 грн. у зв`язку з включенням ФОП ОСОБА_1 до складу валових витрат, суму у розмірі 1 654 389,90 грн. при здійсненні взаємовідносин з TOB «Фірма «Фідея» за придбане у листопаді 2018 року дизельне паливо; колонки 5 «вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції» в сумі 99 399 853,78 грн. додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи (декларація від 10.02.2020 року №10523), встановлено, завищення задекларованих валових витрат на суму 35 301 329,57 грн.

На адресу ФОП ОСОБА_1 направлено лист ГУ ДПС у Запорізькій області від 05.12.2019року № 6616/14/08-01-56-05 «Про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень)» по взаємовідносинам з контрагентом - постачальником TOB «Фірма «Фідея».

На письмовий запит платником податків ОСОБА_1 представлено інформацію та копії документів, щодо підтвердження реальності здійснення господарських операцій, а саме: Договір поставки нафтопродуктів від 04.12.2017р. № 041217, укладений між TOB «Фірма «Фідея» та ФОП ОСОБА_1 , Договір від 17.02.2019 року №42 про надання транспортних послуг з ФОП ОСОБА_3 , Договір від 24.01.2018року №586 на міські і міжміські перевезення вантажів автотранспортом TOB «ОЛЕНТРАНС» та ОСОБА_1 , Договір оренди автомобіля від 04.01.2018 року №1 з ФОП ОСОБА_4 (надання в оренду автомобіля VOLVO FH державний номер НОМЕР_2 , причеп TRAILOR державний номер НОМЕР_3 ФОП ОСОБА_1 ; Договір оренди автомобіля від 04.01.2018 року №3 з ФОП ОСОБА_4 (надання в оренду автомобіля MAN TGX 18.480 державний номер НОМЕР_4 , причеп марки TRAILOR державний номер НОМЕР_5 ); Договір оренди автомобіля від 01.01.2019 року №1, з ФОП ОСОБА_4 (надання в оренду автомобіля MAN TGX , державний номер НОМЕР_4 , причеп марки TRAILOR державний номер НОМЕР_5 ); Договір оренди автомобіля №2 від 01.01.2019 року з ФОП ОСОБА_4 (надання в оренду автомобіля MAN TGX державний номер НОМЕР_6 ); Договір оренди автомобіля №4 від 01.01.2019 року з ФОП ОСОБА_4 (надання в оренду автомобіля VOLVO FH 12 державний номер НОМЕР_2 , причеп TRAILOR державний номер НОМЕР_3 ); Інформацію по рахункам на оплату ТМЦ; АКТ звірки взаєморозрахунків ФОП ОСОБА_1 та TOB «Фірма «Фідея» (станом на 01.03.2019 існує кредиторська заборгованість у TOB «Фірма «Фідея» ФОП ОСОБА_1 в сумі 8 327 875,80 грн.); Видаткові накладні TOB «Фірма «Фідея» () на постачання палива дизельного ДП -3-ЄВРО-ВО ) ФОП ОСОБА_1 у листопаді 2018 року, січні-лютому 2019 року; Виписка по рахунку AT «АЛЬФА-БАНК» за 20.11.2018р., 23.11.2018р., 26.11.2018р., 28.11.2018р.,10.01.2019р., 14.01.2019р., 31.01.2019р., 04.02.2019р., 14.02.2019р.,15.02.2019р., 18.02.2019р., 19.02.2019р., 20.02.2019р., 21.12.2018р., 13.02.2019р.; Оборотно-сальдові відомості по рахункам 36, 63, ТТН на відпуск нафтопродуктів (палива дизельного ДП -3-ЄВР05-В0 (код УКТ ЗЕД ), перелік податкових накладних зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних на придбання товару.

Так, згідно договору поставки нафтопродуктів від 04.12.2017р. №041217, укладеного між TOB «Фірма «Фідея» в особі директора Шведченко Юлії Олександрівни (Постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець), Постачальник приймає на себе зобов`язання поставити, а Покупець прийняти й оплатити нафтопродукти (надалі Товар) в кількості, асортименті, по цінам, в терміни, відповідно до умов Договору і Додатків до нього.

Згідно п. 1.2. Договору одиниця виміру кількості Товару та кількість поставки кожної партії Товару визначається Сторонами в Додатках, що є невід`ємними частинами даного Договору.

Відповідно до п. 4.3. Договору датою поставки та виникнення права власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту передачі його Вантажоодержувачу. Пунктом 4.4. Договору передбачено, що Покупець зобов`язаний прийняти поставлений Постачальником Товар, здійснивши зі своєї сторони всі дії, необхідні для забезпечення передачі й отримання Товару. Покупець не може відмовитися від приймання Товару.

Пунктом 4.5. Договору передбачено, що на кожну партію Товару Постачальник зобов`язується надати Покупцю: рахунок - фактуру, податкову накладну, видаткову накладну, іншу супровідну документацію.

На підтвердження реальності господарських операцій та виконання умов Договору Позивачем надано: видаткові накладні, ТТН, Інформацію по рахункам на оплату ТМЦ (перелік наведено на стор. 24- 26 Акту перевірки).

Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14 жовтня 1997 року затверджені Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі - Правила № 363).

Відповідно до пункту 1 цих Правил товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

За змістом підпунктів 11.4 та 11.6 Правил № 363 товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів.

Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача, передається Перевізнику.

Форма ТТН затверджена Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155.

Контролюючий орган посилається на те, що за результатом аналізу наданих ТТН встановлено відсутність: Номер резервуара з якого здійснення наповнення; Пункт розвантаження зазначено - Запорізька область, м. Мелітополь без зазначення адреси; Відсутні реквізити подорожнього листа; Дата та час прибуття до вантажоодержувача; Також в наданих ТТН зазначено пункт навантаження - м. Миколаїв. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно у TOB «Фірма Фідея» відсутнє будь - яке власне/орендоване майно у м. Миколаїв.

Однак суд зазначає, що недоілки оформлення ТТН не можуть бути безаперечним доказом того, що господарська операція не відбувалась.

Відповідно до інформації, відображеної в ТТН перевезення придбаного палива у TOB «Фірма Фідея» здійснювалось Позивачем на орендованих транспортних засобах, а також за допомогою залучених перевізників - ФОП ОСОБА_3 та TOB «OJIEHTPAHC».

Судом встановлено, що позивачем укладено:

- Договір оренди автомобіля від 04.01.2018 року №1 з ФОП ОСОБА_4 (надання в оренду автомобіля VOLVO FH державний номер НОМЕР_2 , причеп TRAILOR державний номер НОМЕР_3 ;

- Договір оренди автомобіля від 04.01.2018 року №3 з ФОП ОСОБА_4 (надання в оренду автомобіля MAN TGX 18.480 державний номер НОМЕР_4 , причеп марки TRAILOR державний номер НОМЕР_5 );

- Договір оренди автомобіля від 01.01.2019 року №1, з ФОП ОСОБА_4 (надання в оренду автомобіля MAN TGX , державний номер НОМЕР_4 , причеп марки TRAILOR державний номер НОМЕР_5 );

- Договір оренди автомобіля №2 від 01.01.2019 року з ФОП ОСОБА_4 (надання в оренду автомобіля MAN TGX державний номер НОМЕР_6 );

- Договір оренди автомобіля №4 від 01.01.2019 року з ФОП ОСОБА_4 (надання в оренду автомобіля VOLVO FH 12 державний номер НОМЕР_2 , причеп TRAILOR державний номер НОМЕР_3 );

- Договір № 586 на міські і міжміські перевезення вантажів автотранспортом від 24.01.2018 укладений з ТОВ «Олентранс»;

- Договір від 17.02.2019 №42 про надання транспортних послуг, укладений між позивачем та ФОП ОСОБА_3 .

Посилання контролюючого органу на те, що ФОП ОСОБА_1 не додано підтверджуючі документи щодо витрат пального для орендованого автотранспорту копій маршрутних листів, ПІБ водіїв, які задіяний в перевезеннях тощо суд дослідивши відхиляє, оскільки за умовами договорів позивачу надавались саме послуги з перевезення. Відтак, в оформленні подорожніх листів, документів на підтвердження витрат пального та інформації про П.І.Б. водіїв не було потреби.

Також, під час передачі товару на підтвердження якості та походження товару постачальником надано позивачеві паспорти на дизельне паливо та декларації про відповідність.

Натомість, свої доводи щодо відсутності реального характеру угоди між позивачем та ТОВ «Фірма «Фідея» контролюючий орган грунтує на тому, що згідно отриманої узагальненої податкової інформації від 15.11.2019 №11876/28-10-50-12- 4123117, TOB «Фірма «Фідея» за звітні періоди декларування ПДВ червень 2018року - липень 2019 року придбано суміші вуглеводневі (бензино-лігроїнова фракція) та дизельного палива ДП-Л-ЄВР05-В0 (код УКТЗЕД 2710 19 43 00) у TOB «Феном Вест».

В узагальненій податкової інформації, яка складена ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 29.08.2019 року № 11597/7/04-36-14-05-12 (вх. від 04.09.2019 №47/7) щодо TOB «Феном вест» (попередня назва TOB «Оптімус конекшн») за звітні періоди декларування ПДВ листопад 2016 року - липень 2019 року, свідчить про неможливість виробництва бензино - лігроїнової фракції та дизельного палива TOB «Феном вест» та подальшої їх реалізації, на адресу TOB «Фірма «Фідея».

Крім того, встановлено, що ГУ ДФС у Дніпропетровській області розслідується кримінальне провадження №0000028 зареєстроване в ЄРДР 27.05.2019 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1.ст.205, ч.З ст.212, ч.І. ст.,212, ч.2. ст.204, ч.З ст.209, ч.І. ст..205-1, ч.2.ст.205-1 КК України у відношенні TOB «Фірма «Фідея» (код за ) та TOB «Феном Вест» (код за ).

Сукупність фактів та обставин, що характеризують діяльність суб`єктів господарювання, задіяних в ланцюгу руху товару від TOB «Феном Вест» (попередня назва TOB «Оптімус конекшн»), на думку податкового органу, свідчить про неможливість виробництва бензино-лігроїнової фракції та дизельного палива TOB «Феном вест» та подальшої іхреалізації.

Тому, відповідач робить висновок про те, що фактично TOB «Феном Вест» здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операцій з реалізації товарів і складено первинні документи всупереч норм частини першої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пп. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88.

Також, відповідач зазначає, що відповідно до відкритих джерел інформації - Єдиного державного реєстру судових рішень, встановлено, що TOB «Феном Вест» є фігурантом кримінальних проваджень, зокрема: №0000384 від 14.06.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 191 КК України; №0001759 від 19.07.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 209, ч. З ст. 212, ч. 2 ст.364 КК України; №0000463 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364, 4.2 ст.205, ч.2 ст.367 КК України; №0000388 від 19.10.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України.

У висновку до узагальненої податкової інформації від 29.08.2019 № 11597/7/04-36-14-05-12 зазначено, що за звітні періоди декларування ПДВ листопад 2016 року - липень 2019 року в частині здійснення виробництва та реалізації суміші вуглеводневої (бензино - лігроїнова фракція) та дизельного палива ДП-Л-ЄВР05-В0 (2710 19 43 00) з контрагентами - покупцями (в період з 01.06.2018 по 31.07.2019) встановлено неправомірне визначення TOB «Феном Вест» сум податкових зобов`язань при продажу товарів на загальну суму ПДВ 619 903 982 грн.

Оцінюючи доводи контролюючого органу суд виходить із презумпції сумлінності платника податків та інших учасників правовідносин в економічній сфері. У зв`язку із цим презюмується, що дії платника податків, які мають своїм результатом одержання певної податкової вигоди у спосіб повернення (заліку) або відшкодування податку з бюджету, є економічно виправданими, якщо таким платником податків під час декларування власних податкових зобов`язань перед бюджетом дотримано вимоги податкового законодавства України.

В розумінні ст. 16 ПК України навіть за умови допущення попередніми постачальниками у ланцюгу постачання товару/надання послуг певних порушень податкового законодавства, дані обставини тягнуть негативні наслідки саме для таких постачальників та не впливають на право позивача (добросовісного платника податку) на віднесення відповідних сум до складу податкового кредиту та витрат.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару у ланцюгу постачання від виконання податкових зобов`язань може свідчити про незаконність формування податкового кредиту/витрат, однак таких обставин в акті перевірки встановлено не було.

Наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування валових витрат та податкового кредиту.

Наявність порушених кримінальних справи, фігурантами яких є контрагенти у ланцюгу постачання не може слугувати підставою для висновку про фіктивність операцій між позивачем та контрагентами, оскільки до моменту прийняття судом вироку не засвідчує наявність або відсутність в діях особи складу злочину. Слід зазначити, що результати оперативно-розшукових заходів в рамках кримінальної справи не є доказами, а лише відомостями про джерело тих фактів, які можуть стати доказами у податковому спорі після їх закріплення належним процесуальним шляхом. При цьому, інспектором не надано відомостей щодо прийняття процесуальних рішень у даних досудових розслідуваннях, а також вироків суду, які би набрали законної сили щодо створення і діяльності ТОВ «Фірма «Фідея».

Правова позиція викладена зокрема у постанові ВС від 16.02.2021 по справі № 819/861/18.

До того ж, сам факт порушення кримінальної справи чи наявність обвинувальних вироків щодо посадових осіб господарюючих суб`єктів не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами. Під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримувати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Нормативними актами України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов`язаннями іншої юридичної особи, у тому числі і по зобов`язанням контрагента, чи по зобов`язанням контрагентів- постачальників позивача. Відповідно, платник податку (покупець) не несе відповідальність за наслідки невиконання контрагентами обов`язків з декларування своїх податкових зобов`язань та несплати податку до бюджету. Відповідальність за допущені податкові правопорушення, в такому випадку, несе безпосередньо правопорушник.

Щодо позиції контролюючого органу з приводу неможливості достовірного встановлення руху товару по всьому ланцюгу постачання контрагентів позивача, то слід зазначити, що порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, яка викладена в постанові від 27.03.2018 року по справі №816/809/17 (адміністративне провадження №К/9901/1349/17).

Окрім того, позивач позбавлений можливості впливати на його контрагентів в частині здійснення ними господарської діяльності в рамках чинного законодавства України.

Водночас, податковий орган не надав також доказів на підтвердження того, що позивач діяв без належної обачності й обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допускав його контрагент, а також не зазначено інших обставин, які могли б свідчити про недобросовісність позивача. Також, не доведено та не надано доказів, які б свідчили про безтоварний або фіктивний характер здійснених операцій.

Враховуючи встановлені обставини, суд погоджується з доводами позивача про підтвердження факту реальності господарських операцій з контрагентом, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні господарських операцій. З урахуванням досліджених судом первинних документів суд доходить висновку щодо реальності проведених операцій з придбання ПММ позивачем у ТОВ «Фірма «Фідея».

Отже, висновок контролюючого органу про завищення ОСОБА_1 валових витрат за листопад 2018 року в сумі 1654389,90 грн., за січень-лютий 2019 року в сумі 35301329,57 грн. є безпідставним, не грунтується на фактичних обставинах справи та спростовується долученими та дослідженими первинними документами.

У зв`язку із цим, висновки контролюючого органу про заниження позивачем доходу у 2018-2019 роках на загальну суму 36 955 719,47 грн. не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, а тому податкове повідомлення-рішення № 5 від 23.10.2020 про нарахування 8 315 036,88грн. ПДФО (в т.ч. 6 652 029,50 грн. за основним платежем та 1 663 007,38 грн. штрафних санкцій) суд визнає протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

При цьому доводи позивача про те, що в донараховані суми ПДФО ввійшла операція з умовного продажу, під час судового розгляду не знайшла свого підтвердження, оскільки донараховані суми ПДФО стосуються лише взаємовідносин ФОП ОСОБА_1 з ТОВ «Фірма «Фідея».

З викладених вище підстав є протиправним та таким, що підлягає скасуванню податкове повідомлення-рішення від 23.10.2020 № 5 про зменшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість за листопад 2018 року, січень-лютий 2019 року всього на загальну суму 2 788 273,00 грн. та зменшення податкового кредиту за вказані періоди на суму 2 932 620 грн., оскільки такі зменшення проведені за господарськими операціями позивача з ТОВ «Фірма «Фідея».

Щодо податкового повідомлення-рішення від 23.10.2020 № 5, яким позивачу донараховано ПДВ на загальну суму 631 982,50 грн. (в т.ч. 505 578,00 грн. за основним платежем та 126 394,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями) суд зазначає наступне.

Так, на сторінці 93 Акту перевірки зазначено, що заниження податкових зобовязань у розмірі 505 578,00 грн. (даі перевірки 7060266 грн. -дані платника 6554688 грн.) рядок 4.1 Декларації «Нараховано податкових зобовязань відповідно до п.198.5 ст. 198 та п. 199.1 ст. 199 ПК України».

Тобто, 505 578,00 грн. є різницею між сумою ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ «Фірма «Фідея» 7060266 грн. та самостійно відображеним платником податків суми ПДВ за операцією умовного продажу 6554688 грн.

При цьому, надавати оцінку та проводити аналіз операції умовного продажу суд не вбачає за потрібне, оскільки позивач самостійно відобразив донарахування вказаних сум ПДВ (у зв`язку із втратою ПММ), а контролюючий орган з цього приводу свої заперечення не висуває. Отже, вказана сума не є спірною.

Тому, оскільки різниця виникла саме на підставі висновку контролюючого органу про відсутність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Фірма «Фідея», якому судом вже надана оцінка, то податкове повідомлення-рішення від 23.10.2020 № 5 суд також визнає протиправним та скасовує.

Пунктом 16-1 Підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України врегульовано порядок нарахування та сплати військового збору, а саме:

1.1. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

1.2. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

1.3. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

1.4. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідно до п.163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є:

- загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід;

- доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання);

- іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України

Згідно з п. п. 164.1.3. п. 164.1 ст. 164 ПК України загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Тобто, нарахування військового збору здійснюється на загальний місячний (річний ) дохід.

Оскільки судом з підстав викладених вище, встановлено неправомірність висновків контролюючого органу в частині заниження доходу за 2018 та 2019 роки на загальну суму 36 955 719,47 грн. суд визнає незаконним донараховані зобов`язання з військового збору на загальну суму 692 919,74 грн. за 2018-2019 роки, згідно податкового повідомлення-рішення від 23.10.2020 №5, у зв`язку із відсутністю бази нарахування (збільшеного загального місячного (річного) доходу, протиправного донарахованого контролюючим органом за результатами перевірки позивача).

Спеціальним Законом України, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати, та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон України "Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальне обов`язкове соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464- VI (далі Закон № 2464-VІ) із змінами та доповненнями.

Зокрема, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць, у якому отримано дохід (прибуток) ( п.п.7.1.2 п.7.1 ст.7 Закону України № 2464-УІ).

Згідно з п.4 та п.5 ч. 1 ст.1 Закону України № 2464-VІ, максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок. Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Статтею 6 Закону України №2464-VІ визначені права та обов`язки платника єдиного соціального внеску, зокрема своєчасно та в повному обсязі нараховувати і сплачувати єдиний соціальний внесок.

Відповідно до п.2 ст.7 Закону №2464-V|І, єдиний внесок нараховується, для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-V. З 01 січня 2016 року набрав чинності Закон України від 24.12.2015р. №909-УІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році", яким внесено зміни до Закону №2464- VI, яким встановлено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування для платників, зазначених у ст.4 Закону №2464-УІ, встановлюється у розмірі 22 відсотків визначеного статтею 7 Закону №2464-VI бази нарахування єдиного внеску (ч.5 ст.8 Закону №2464-УІ).І, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір, мінімального страхового внеску, у якому отримано дохід (прибуток).

З урахуванням висновків суду, викладених вище, про необґрунтованість нарахування позивачу податку на доходи, відповідно відсутня база для нарахування єдиного внеску. Тому, суд приходить до висновку про неправомірність рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 5 від 23.10.2020 та вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5 від 23.10.2020 на суму 44739,49 грн.

Щодо ведення книги обліку доходів і витрат з порушення порядку заповнення, яку ведуть фізичні особи підприємці, що здійснюють діяльність на загальній системі оподаткування протягом 2018-2019 роки.

Порушення п. 177.10 ст. 177 ПК України встановлено в результаті наступного.

Відповідно до пункту 177.10 статті 177 та пункту 178.6 статті 178 розділу IV ПК України фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - самозайняті особи), зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат (далі - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

Відповідно до наданої до перевірки книги обліку доходів і витрат встановлено, що ОСОБА_1 не заповнював графи 6,7 та 8, як того передбачає наказ Міністерства фінансів України від 16.09.2013р. №481 «Про затвердження форми обліку доходів і витрат платника податку з доходів фізичних осіб та Порядку ведення обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу», тобто в книзі відсутні реквізити та суми понесених витрат.

Відповідно до п. 121.1 ст.121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Позивач будь-яких заперечень та обгрунтувань на спростування встановленого порушення в позовній заяві не наводить.

Відтак, суд вважає, що за стосування штрафних санкцій в сумі 1020 грн. згідно податкового повідомлення-рішення №5 від 23.10.2020 є законним та обгрунтованим.

Щодо не реєстрації акцизних накладних.

Перевіркою встановлено порушення п.231.1 ст.231 ПК України а саме: не реєстрація в Єдиному реєстрі акцизних накладних, акцизних накладних на обсяги пального реалізованого 30.06.2019 р. в кількості 1 418 055,32 літрів в розрізі кодів згідно з УКТЗЕД та на обсяг пального використаного для власного споживання 27.04.2020р. в кількості 600 000 літрів в розрізі кодів згідно з УКТЗЕД встановлено в результаті наступного.

Згідно баз даних ІЄ «Податковий блок», Системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового ФОП ОСОБА_1 27.06.2019 зареєстровані акцизні склади.

Відповідно, до системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового (СЕАРП СЕ) ОСОБА_1 01.07.2019 склав та зареєстрував в Єдиному реєстрі акцизних накладних, акцизні накладні на обсяги залишків пального в розрізі кодів згідно з УКТЗЕД, які фактично знаходяться на 01.07.2019 на акцизному складі в кількості 2 018 055,32 літра.

Під час перевірки ОСОБА_1 надано оцінювальний акт про господарські будівлі та споруди, складений Мелітопольським міжміським бюро технічної інвентаризації, відповідно якого на акцизному складі знаходяться три (3) металеві підземні ємності по 200 м.куб (всього 600 м.куб.- 600 000 літрів що унеможливлює зберігання пального в кількості 2 018 055,32 літрів.

Враховуючи об`єми резервуарів, які розташовані на акцизному складі уніфікований номер 1008366, ОСОБА_1 станом на 01.07.2019 мав можливість зберігати пальне лише в кількості 600000 літрів.

Документів, які підтверджують передачу пального на відповідальне зберігання, до перевірки надані не були.

Таким чином, за результатами перевірки встановлена невідповідність кількості обсягу залишків пального станом на 01.07.2019., яка зареєстрована в СЕАРП СЕ на акцизному складі з максимальним обсягом резервуарів, які знаходяться на акцизному складі.

З врахуванням вищезазначеного, ОСОБА_1 на кінець робочого дня станом на 30.06.2019 року не зареєстрував в Єдиному реєстрі акцизних накладних, акцизні накладні на обсяг реалізованого пального в кількості 1418055,32 літрів в розрізі кодів згідно з УКТЗЕД, відповідно до вимог п.231.1 ст.231 Податкового кодексу України.

Проведеним аналізом бази даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового (СЕАРП СЕ) за період з 01.07.2019 по 27.04.2020 (включно) не встановлена реєстрація акцизних накладних на реалізацію нафтопродуктів.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 27.04.2020 не зареєстрував в Єдиному реєстрі акцизних накладних, акцизну накладну на обсяг пального використаного для власного споживання в кількості 600000 літрів по коду УКТЗЕД , відповідно до вимог п.231.1 ст.231 ПК України.

Відтак, підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.10.2020 № 2 у суду відсутні.

Щодо не обладнання та не реєстрації витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі.

Відповідно п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри- лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Також, п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України визначено, що акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження- розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами- лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами- лічильниками.

Згідно п.п. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому розділі - обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15°С.

Відповідно пункту 12 підрозділу 5 розділу XX Податкового кодексу України «Розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки:

акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 липня 2019 року;

акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 жовтня 2019 року;

акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року».

Відповідно до п. 1 розділу І Формату даних та структура Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 27.11.2018 № 944 (далі - Наказ №944) зі змінами та доповненнями, Єдиний державний реєстр витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі - електрона база даних, яка містить податкову інформацію про наявність у розпорядників акцизних складів витратомірів та рівнемірів, їх серійні (ідентифікаційні) номери, відомості щодо резервуарів та акцизних складів, на яких встановлені витратоміри і рівнеміри, а також облікові дані щодо обсягів обігу та залишку пального за кожним кодом товарної під категорії згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15°С.

Згідно п. 1 розділу II Формату даних та структура Єдиного державного реєстру витратомірів- лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, Наказом № 944 зі змінами та доповненнями зі змінами та доповненнями реєстр складається із записів з посиланням на електронні документи, які подаються у вигляді таких форм:

довідка про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри (далі - Довідка 1);

довідка про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального (далі - Довідка 2).

Отже, враховуючи вищевикладене, з врахуванням об`єму резервуарів, станом на 01.01.2020 (об`єм складає 600м.куб.) по акцизному складу пального (Уніфікований номер - 1008366), за адресою: АДРЕСА_2 , які введені в експлуатацію, повинні бути обладнанні витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками та зареєстровані в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі.

Відповідно даних Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників та рівнемірів- лічильників рівня пального у резервуарі, встановлено відсутність реєстрації рівнемірів-лічильників в кількості 3 одиниці та витратомірів-лічильників в кількості 1 одиниці та станом на 27.04.2020 не подано Довідку 1. яка затверджена Наказом №944 зі змінами та доповненнями відповідно до вимог п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230, пункту 12 підрозділу 5 розділу XX пункту 12 підрозділу 5 розділу XX ПК України.

Враховуючи вищезазначене перевіркою встановлено порушення вимог пп.230.1.2 п.230.1 ст.230, пункту 12 підрозділу 5 розділу XX ПК України в частині не обладнання та не реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі на акцизному складі № 1008366 за адресою: АДРЕСА_2 витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

З огляду на викладене, винесене податковим органом податкове повідомлення-рішення від 23.10.2020 № 2 суд вважає законним та обгрунтованим.

Щодо зберігання пального без ліцензії.

Порушення ч.І, ч.іб ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995р. №481/95-ВР зі змінами та доповненнями, в частині зберігання пального в період з 01.07.2019р. до 27.04.2020р. (включно) за місцем зберігання пального за адресою: АДРЕСА_2 без отримання ліцензії на право зберігання пального, встановлено в результаті наступного.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995р. №481/95-ВР зі змінами та доповненнями «Оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Згідно з ч.8 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995р. №481/95-ВР зі змінами та доповненнями «суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва».

Відповідно до ч.16 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995р. №481/95-ВР зі змінами та доповненнями «Суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії».

Відповідно даних Єдиного ліцензійного реєстру ОСОБА_1 отримано ліцензію за № НОМЕР_7 терміном дії з 08.07.2019 до 08.07.2024 на право оптова торгівля пальним, за відсутності місць оптової торгівлі на адресу місцезнаходження (місце проживання): АДРЕСА_1 .

Згідно системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового (СЕАРП СЕ) ОСОБА_1 зареєстрував акцизні накладні на залишки пального станом на 01.07.2019 на акцизному складі № 1008366 за адресою: АДРЕСА_2 .

Враховуючи вищезазначене, перевіркою встановлено порушення вимог ч.1, ч.16 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995р. №481/95-ВР зі змінами та доповненнями, в частині зберігання пального в період з 01.07.2019 до 27.04.2020 (включно) на акцизному складі за адресою: АДРЕСА_2 без отримання ліцензії на право зберігання пального.

Таким чином, на підставі наведених вище доводів, суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.10.2020 № 2 відсутні.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У зв`язку із викладеним, судові витрати на оплату судового збору в розмірі 8029,00 грн. підлягають стягненню на користь Фізичної особи-підприємя ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Фізичної особи-підприємя ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області України (69017, м.Запоріжжя, пр. Соборний, 166 ) про визнання протиправними та скасування рішень, - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати:

вимогу про сплату боргу(недоїмки) № Ф-5 від 23 жовтня 2020року ;

рішення № 5 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 23 жовтня 2020 року;

податкове повідомлення - рішення від 23 жовтня 2020 року № 5;

податкове повідомлення - рішення від 23 жовтня 2020 року № 5;

податкове повідомлення - рішення від 23 жовтня 2020року № 5;

. податкове повідомлення - рішення від 23 жовтня 2020 року № 5.

В іншій частині позовної заяви,- відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області України на користь Фізичної особи-підприємя ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 8029 (вісім тисяч двадцять дев`ять) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення,а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 29.06.2021.

Суддя Л.Я. Максименко