Справа № 500/2500/21
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2500/21

29 червня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 13.11.2020 року № Ф-12131-13,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (надалі, відповідач), в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Тернопільській області від 13.11.2020 №Ф-12131-13 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 6115,27 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає вищезазначену вимогу протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки позивач є застрахованою особою, доходу від адвокатської діяльності не отримує, перебуває у трудових відносинах з ТОВ "Тернопільоблгаз", яке і сплачує за нього страхові внески.

Ухвалою суду від 11.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Вказану ухвалу суду відповідач отримав 18.05.2021, що підтверджується підписом представника на супровідному листі, однак у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подав.

Частиною п`ятою ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, КАС України) передбачено, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань у розумінні вказаної статті до суду не надходило, тому розгляд даної справи здійснюється за наявними у справі матеріалами.

Оскільки головуюча суддя перебувала у відпустці у період з 11.06.2021 по 25.06.2021, розгляд даної справи здійснюється у перший робочий день 29.06.2021.

Крім цього, частиною шостою ст.162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Також, суд зазначає, що Наказом Державної податкової служби України від 24.12.2020 №755 розпочато з 01.01.2021 здійснення територіальними органами ДПС утвореними як її відокремлені підрозділи повноважень та функцій територіальних органів, ліквідуються відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України №893. Відтак, належним відповідачем у даній справі є Головне управління ДПС у Тернопільській області як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України ().

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

13.11.2020 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-12131-13, сума боргу позивача у відповідності до якої станом на 31.10.2020 становить 6115,27 грн.

Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 27.01.2021 №2011/6/99-00-06-02-01-06, вимогу Головного управління ДПС у Тернопільській області від 13.11.2020 № Ф-12131-13 залишено без змін, а скаргу позивача від 31.12.2020 б/н - без задоволення.

Не погоджуючись із вказаною вимогою, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій відповідача на відповідність вимогам частини другої ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Підпунктом 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (надалі, ПК України) передбачено, що самозайнятою особою є платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - це, зокрема, діяльність адвокатів за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 08.07.2010 (надалі, Закон № 2464), єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За приписами пункту 3 частини першої статті 1 Закону № 2464, застрахована особа - це фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Закону № 2464, платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно пункту 2 частини першої статті 7 Закону №2464 (база нарахування єдиного внеску), єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі, якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464, платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно пункту 1 частини першої статті 7 Закону № 2464, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

В той же час, відповідно до пункту 3 статті 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI (надалі, Закон № 5076) адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно статті 13 Закону № 5076-VI адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Наведене дає підстави вважати, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування лише при умові, що така особа не є найманим працівником в межах такої незалежної професійної діяльності і що вона отримує дохід саме від такої незалежної професійної діяльності.

Крім цього, суд зазначає, що Законом № 2464 не врегульовано відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та здійснення незалежної професійної діяльності.

Із системного аналізу норм права вбачається, що єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Вказана мета досягається шляхом регулярної сплати мінімального страхового внеску.

В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач має право на заняття адвокатською діяльністю на підставі Рішення Ради адвокатів Тернопільської області від 24.01.2020 №18/1, Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Позивач на підставі трудового договору від 02.07.2015, Наказу (розпорядження) №43 від 02.07.2015 працює на посаді юрисконсульта Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільоблгаз» ().

Згідно довідки форма ОК-7 «Індивідуальні відомості про застраховану особу» за період з 2015 по 2020 роки сплата єдиного соціального внеску за позивача здійснюється роботодавцем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Тернопільоблгаз» ().

Отже, у контексті наведеного, суд вважає, що позивач є застрахованою особою, та ЄСВ за нього нараховує та сплачує роботодавець (ТОВ «Тернопільоблгаз») у законодавчо встановленому розмірі (не менше від мінімального страхового внеску).

При цьому, суд вважає, що оскільки позивач є найманим працівником і роботодавець сплачував за нього єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах, визначених законодавством, наявність у позивача свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є доказом здійснення адвокатської діяльності та отримання від такої діяльності доходу.

Водночас, в ході розгляду даної справи, судом не здобуто, а відповідачем не подано до суду доказів отримання позивачем доходів від здійснення адвокатської діяльності.

Таким чином, в розумінні Закону № 2464, позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього регулярно нараховує та сплачує роботодавець в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті єдиного внеску позивачем як особою, що має право провадити адвокатську діяльність, зокрема у періоди, коли він був найманим працівником, а не самозайнятою особою.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) є протиправною та підлягає до скасування.

Відповідно до статей 9, 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на наведене, позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. При цьому, розподіл судових витрат підлягає розподілу у відповідності до ст.139 КАС України.

Як вбачається із матеріалів справи при зверненні до суду із позовною заявою позивачем сплачено 2270,00 грн. судового збору згідно квитанції №0.0..1 від 30.04.2021.

Поряд з цим, ставка судового збору відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" 15 грудня 2020 року № 1082-IX встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року у розмірі 2270 грн 00 коп.

Отже, судовий збір за звернення до суду з однією позовною вимогою майнового характеру для фізичної особи становить 908,00 грн.

Оскільки позовна вимога, з якою звернувся позивач до суду підлягає до задоволення повністю, суд приходить до висновку про необхідність стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь позивача сплачений судовий збір сплачений за них у розмірі 908,00 грн.

Додатково суд зазначає, що для повернення надміру сплаченого судового збору позивачу необхідно звернутися до суду з урахуванням процедури передбаченої в Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 №787, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 за № 1650/24182.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Тернопільській області від 13.11.2020 №Ф-12131-13 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 6115,27 грн.

3.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп., сплачений у відповідності до квитанції №0.0..1 від 30.04.2021 на суму 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 29 червня 2021 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,46003 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.