Справа № 280/3266/21
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2021-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2021 року Справа № 280/3266/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Запоріжжя» до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Запоріжжя» (далі-позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

1)визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення форми «ПС» від 10.03.2021 №0 на суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 59238,91 грн.;

2)визнати протиправною та скасувати податкову вимогу форми «Ю» від 30.03.2021 №20326-13 на суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 59238,91 грн.;

3)вважати відкликаним податкове повідомлення рішення форми «ПС» від 10.03.2021 №0 на суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 59238,91 грн.;

4)вважати відкликаною податкову вимогу форми «Ю» від 30.03.2021 №20326-13 на суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 59238,91 грн.

Ухвалою суду від 26.04.2021 позовну заяву залишено без руху. У встановлений судом строк позивачем усунуто недоліки позовної заяви, зокрема подано уточнюючу позовну заяву, в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення форми «ПС» від 10.03.2021 №0 на суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 59238,91 грн.;

визнати протиправною та скасувати податкову вимогу форми «Ю» від 30.03.2021 №20326-13 на суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 59238,91 грн.

Ухвалою суду від 17.05.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено розгляд справи без виклику/повідомлення представників сторін.

Ухвалою суду від 17.06.2021 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи з викликом сторін.

Ухвалою суду від 24.06.2021 відмовлено у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 05.04.2018 між позивачем постачальник та International Food Trade Limited укладено зовнішньоекономічний контракт №5, на постачання яєць курячих свіжих. Позивач зазначає, що зазначеним контрактом було обумовлено, що перехід права власності та ризиків на товар здійснюється за датою перетину митного кордону України. Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог вказує на те, що відповідно до пп.«б» п.187.1 ПКУ датою виникнення податкових зобов`язань при експорті товарів є дати оформлення відповідно до законодавства митної декларації, що засвідчує факт перетину митного кордону України. Позивач вважає, що дата вказана в повідомленні про фактичне вивезення товарів за межі митної території України, і буде датою виникнення податкових зобов`язань з ПДВ, тобто датою, на яку має бути складена експортна податкова накладна. Зазначає, що податкова накладна має бути складена на дату виникнення податкових зобов`язань, а тому експортна податкова накладна складається на дату фактичного вивезення товару. Позивач вказує, що ним у встановленому порядку було складено та зареєстровано податкові накладні №31 від 06.01.2019, №30 від 06.01.2019, №32 від 06.01.2019, №37 від 04.01.2019, №35 від 04.01.2019, №36 від 04.01.2019, №38 від 04.01.2019, №34 від 06.01.2019, № 33 від 06.01.2019. Також, позивач вказав на те, що оскільки, господарські операції позивача з контрагентом-нерезидентом International Food Trade Limited за вищевказаними критеріями є контрольованими, Товариством їх було відображено у поданому за 2019 рік Звіті про КО. Позивач вважає, що ним не порушено положення п.8 Положення (Стандартів) Бухгалтерського обліку №15 «Дохід», затвердженого наказом МФУ від 29.11.1999 №290 ( із змінами та доповненнями), пп.39.4.2. п.39.4. ст.39 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755 (із змінами та доповненнями), а відповідно застосування штрафних санкцій є безпідставним. Також, позивач вказував і на протиправність прийняття спірної вимоги, оскільки податкового зобов`язання на момент прийняття спірної вимоги узгоджено не було, що виключає наявність підстав для винесення податкової вимоги. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що в ході проведеної перевірки контролюючим органом встановлено, що позивачем порушено вимоги п.8 Положення (Стандартів) Бухгалтерського обліку №15 «Дохід», затвердженого наказом МФУ від 29.11.1999 №290 (із змінами та доповненнями), пп.39.4.2 п.39.4 ст.39 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), а саме невключено до Звіту про КО за 2018 рік інформації про всі здійснені протягом 2018 року контрольовані операції з контрагентом - нерезидентом International Food Trade Limited на загальну суму 5 923 891 грн., що зумовило застосування штрафних санкцій в розмірі 59238,91 грн.

Відповідач зазначає, що за умовами контракту укладеного з International Food Trade Limited поставка товару здійснювалась на умовах FCA, які передбачають, що зобов`язання продавця по поставці товару вважаються виконаними після того, які він передав товар перевізнику в зазначеному місці. Відповідач вказує на те, що передача вантажу перевізнику позивачем проведена 27.12.2018 та 28.12.2018 у місті Запоріжжі, та у подальшому позивач не здійснював управління та контроль за реалізованим товаром, а відповідно у позивача були відсутні ризики стосовно втрати та/або пошкодження товару. Таким чином, відповідач вважає, що право власності та ризики на товар перейшли від позивача до International Food Trade Limited у 2018 році, а саме на дату передачі товарів перевізнику покупця. Проте, позивачем, в порушення п.8 П(с)БО №15, пп.39.4.2 п.39.4 ст.39 Кодексу, у Звіті про КО за 2018 рік та у додатку №1 до Звіту «Відомості про особу, яка бере участь у контрольованих операціях» не відображена інформація про здійснені протягом 2018 року контрольовані операції з реалізації товару «яйце куряче» контрагенту - нерезиденту International Food Trade Limited в межах Контракту від 05.04.2018 № 5 у кількості 10 915 коробок на загальну суму 5 923 891 грн.

Щодо оскарження податкової вимоги відповідач вказав на те, що на даний час дані інтегрованої картки платника податків приведені у відповідність вимогам чинного законодавства України, а податкова вимога відкликана. З урахуванням викладеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, всебічно та повно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 11.03.2020 в.о. заступника начальника ГУ ДПС у Запорізькій області видано наказ №796 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Інтер-Запоріжжя», яким наказано провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Інтер-Запоріжжя» з 12 березня 2020 року тривалістю 5 робочих днів. Перевірки наказано провести за звітний період 2018 року з питання подання звіту про контрольовані операції за 2018 рік з порушенням вимог пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що у період з 12.03.2020 по 17.03.2020, 09.02.2021, з урахуванням зупинення проведення перевірки на підставі пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, співробітниками ГУ ДПС у Запорізькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Інтер-Запоріжжя», за результатами якої складено Акт перевірки від 16.02.2020 №1120/08-01-07-10/24912705 (як зазначає відповідач дата яку містить описку та правильною датою є 16.02.2021).

Відповідно до висновків Акту перевірки встановлено порушення ТОВ «Інтер-Запоріжжя» п.8 Положення (Стандартів) Бухгалтерського обліку №15 «Дохід», затвердженого наказом МФУ від 29.11.1999 №290 (із змінами та доповненнями), пп.39.4.2 п.39.4 ст.39 Податкового кодексу України, а саме: невключення до Звіту про КО за 2018 рік інформації про всі здійсненні протягом 2018 року контрольовані операції з контрагентом нерезидентом International Food Trade Limited на загальну суму 5 923 891 грн.

10.03.2021 контролюючим органом, на підставі висновків Акту перевірки від 16.02.2021 №1120/08-01-07-10/24912705, прийнято податкове повідомлення рішення №0, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 59238,91 грн.

Не погодившись з правомірністю прийняття податкового повідомлення рішення, позивач оскаржив його в адміністративному порядку до ДПС України.

30.03.2021 ГУ ДПС у Запорізькій області прийнято податкову вимогу №20326-13, якою позивача зобов`язано сплатити податковий борг в розмірі 59238,91 грн.

Позивач, не погодившись з правомірністю прийняття контролюючим органом оскаржуваного податкового повідомлення рішення та податкової вимоги, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що підставою для прийняття спірного податкового повідомлення рішення став висновок контролюючого органу про те, що позивачем порушено вимоги чинного законодавства України, оскільки ним не відображена інформація про здійснені протягом 2018 року контрольовані операції з реалізації товару «яйце куряче» контрагенту - нерезиденту International Food Trade Limited в межах Контракту від 05.04.2018 № 5 у кількості 10 915 коробок на загальну суму 5 923 891 грн.

Позивач, в свою чергу, позовні вимоги обґрунтовує тим, що протягом 2018 року у нього не виникало обов`язку відображення інформації про здійснені протягом 2018 року контрольовані операції з International Food Trade Limited на загальну суму 5 923 891 грн., оскільки такий обов`язок виник лише у 2019 році.

При цьому, між сторонами відсутній спір стосовного того, що господарські операції між позивачем та International Food Trade Limited є контрольованими, в силу положень статті 39 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп.39.4.1 п.39.4 ст.39 ПК України, для цілей податкового контролю за трансфертним ціноутворенням звітним періодом є календарний рік.

Згідно пп.39.4.2 п.39.4 ст.39 ПК України, платники податків, які у звітному році здійснювали контрольовані операції, зобов`язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 жовтня року, що настає за звітним, засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

У звіті про контрольовані операції зазначається інформація про всі контрольовані операції, здійснені платником податків у звітному періоді.

У разі якщо платником податку виявлено, що у раніше поданому звіті про контрольовані операції інформація надана не в повному обсязі, містить помилки або недоліки, такий платник податків має право подати:

новий звіт до закінчення граничного строку подання звіту про контрольовані операції за такий самий звітний період;

уточнюючий звіт у разі його подання після закінчення граничного строку для відповідного звітного періоду.

Подання платником податку уточнюючого звіту про контрольовані операції не звільняє від відповідальності, передбаченої підпунктами 120.3 та 120.4 статті 120 цього Кодексу.

Платник податків під час проведення документальних перевірок не має права подавати уточнюючий звіт про контрольовані операції.

Форма та порядок складання звіту про контрольовані операції встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової політики.

Відповідно до пункту 120.3 статті 120 ПК України неподання платником податків звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) та/або документації з трансфертного ціноутворення або невключення до такого звіту інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольовані операції відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу тягне за собою накладення штрафу (штрафів) у розмірі:

- 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, - у разі неподання звіту про контрольовані операції;

- 1 відсотка суми контрольованих операцій, незадекларованих у поданому звіті про контрольовані операції, але не більше 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі незадекларовані контрольовані операції;

- 3 відсотки суми контрольованих операцій, щодо яких не була подана документація, визначена підпунктами 39.4.6 та 39.4.8 пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі контрольовані операції, здійснені у відповідному звітному році.

Сплата таких фінансових санкцій (штрафів) не звільняє платника податків від обов`язку подання звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення.

Неподання платником податків звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) та/або документації з трансфертного ціноутворення після спливу 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати штрафу (штрафів), передбаченого цим пунктом, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожен календарний день неподання звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) та/або документації з трансфертного ціноутворення.

Із зазначених норм права вбачається, що платники податків, які здійснювали протягом відповідного звітного періоду господарські операції, які відповідно до підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України вважаються контрольованими, зобов`язані у встановлений законом строк подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику. При цьому, неподання або несвоєчасне подання такого звіту чи не повне відображення інформації у ньому має наслідком притягнення такого платника податків до відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в розмірі, встановленому статтею 120 ПК України.

З матеріалів справи встановлено, що 05.04.2018 між ТОВ «Інтер-Запоріжжя» постачальник та International Food Trade Limited (Geneva Place, Waterfront Drive, P.O. 3469, Road Town, Tortola, British Virgin Islands) укладено зовнішньоекономічний контракт №5, на постачання яєць курячих свіжих.

На виконання умов Контракту, Постачальником здійснювалися поставки (продаж) товару «яйце куряче» нерезиденту International Food Trade Limited, в тому числі 10915 коробок товару згідно Специфікацій до Контракту від 21.12.2018 №238, 237, 242, 241, 232, 236, 234.

Товариством, за умовами Контракту, 10915 коробок товару, експортовано за наступними митними деклараціям:

№UA112080/2018/032400 від 27.12.2018 (дата перетину згідно відмітки Одеської митниці ДФС 06.01.2019);

№UA112080/2018/032403 від 27.12.2018 (дата перетину згідно відмітки Одеської митниці ДФС 06.01.2019);

№UA112080/2018/032396 від 27.12.2018 (дата перетину згідно відмітки Одеської митниці ДФС 06.01.2019);

№UA112080/2018/032586 від 28.12.2018 (дата перетину згідно відмітки Одеської митниці ДФС 04.01.2019);

№UA112080/2018/032580 від 28.12.2018 (дата перетину згідно відмітки Одеської митниці ДФС 04.01.2019);

№UA112080/2018/032581 від 28.12.2018 (дата перетину згідно відмітки Одеської митниці ДФС 04.01.2019);

№UA112080/2018/032582 від 28.12.2018 (дата перетину згідно відмітки Одеської митниці ДФС 04.01.2019);

№UA112080/2018/032606 від 28.12.2018 (дата перетину згідно відмітки Одеської митниці ДФС 04.01.2019);

№UA112080/2018/032605 від 28.12.2018 (дата перетину згідно відмітки Одеської митниці ДФС 04.01.2019).

Тобто, експортні митні декларації складені у 2018 році, а фактичне перетинання митного кордону України відбулось у 2019 році.

Відповідно до пункту 8 Положення Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 29.11.99 №290, дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, інших активів) визнається в разі наявності всіх наведених нижче умов:

покупцеві передані ризики й вигоди, пов`язані з правом власності на продукцію (товар, інший актив);

підприємство не здійснює надалі управління та контроль за реалізованою продукцією (товарами, іншими активами);

сума доходу (виручка) може бути достовірно визначена;

є впевненість, що в результаті операції відбудеться збільшення економічних вигод підприємства, а витрати, пов`язані з цією операцією, можуть бути достовірно визначені.

Відповідно до умов контракту з International Food Trade Limited від 05.04.2018, сторонами було обумовлено, що поставка Товару здійснюється автомобільним транспортом або залізничним транспортом по узгодженню сторін, на умовах FCA (Запоріжжя, Україна) у відповідності до міжнародних правил Інкотермс 2010, якщо інші умови не передбачені у Специфікаціях до Контракту (пункт 3.6 Контракту).

Згідно пункту 6.1 Контракту, приймання-передача Товару за кількістю та якістю здійснюється по супровідним документам в місці, зазначеному у пункті 3.6 даного контракту.

Відповідно до пункту 6.2 Контракту, перехід права власності та ризиків на товар здійснюється по даті перетинання митного кордону України.

Відповідно до правил перевезень за умовами FCA (…named place), означає, що продавець доставить вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Слід зазначити, що вибір місця постачання вплине на зобов`язання з навантаження і розвантаження товару в даному місці. Якщо постачання здійснюється в приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження. Якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець за відвантаження товару відповідальності не несе.

У наданих до матеріалів справи Специфікаціях на постачання товару зазначено, що відвантаження здійснюється на умовах FCA м.Запоріжжя, вул.Привокзальна, 9А, Україна (Інкотермс 2010).

При цьому, судом встановлено, що транспортування товару здійснювалось автомобільним транспортом до Чорноморського рибного порту де вантаж кораблем доставлявся до Об`єднаних Арабських Еміратів.

Суд зазначає, що відповідно до пп.«б» п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно пп.195.1.1 п.195.1 ст.195 ПК України, товари вважаються вивезеними за межі митної території України, якщо таке вивезення підтверджене в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, митною декларацією, оформленою відповідно до вимог Митного кодексу України.

Відповідно до пункту 30 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року №450, повідомлення про фактичне вивезення товарів за межі митної території України містить відомості про кількість та номери у митній декларації товарів, вивезених за межі митної території України, дату їх фактичного вивезення, а у разі митного оформлення товарів за електронною митною декларацією - також відомості про номер митної декларації.

Отже, суд дійшов висновку, що дата виникнення податкових зобов`язань при експорті товару є дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, тобто дата перетину митного кордону України.

В даному випадку, товар перетнув митний кордон України у січні 2019 року, а відповідно податкові зобов`язання та завершення господарської операції відбулось саме у січні 2019 року.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що спірні господарськи операції повинні були бути включені до звіту про контрольовані операції за 2019 рік, а не за 2018 рік, як помилково вважає відповідач.

При цьому, суд зазначає, що дійсно фактичні умови постачання товару не в повній мірі відповідали умовам постачання за правилами FCA, проте до позивача застосовано штрафні санкції не за таке порушення, а за порушення порядку подання звітності про контрольовані операції.

Суд зазначає, що відповідно до п.109.1 ст.109 ПК України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Суд вважає, що оскільки позивачем відображено спірні операції у повному обсязі у звіті за 2019 рік, то відсутні правові підстави для накладення на позивача штрафних санкцій.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що спірне податкове повідомлення рішення прийнято протиправно та підлягає скасуванню.

Щодо оскарження спірної податкової вимоги, суд зазначає таке.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Як встановлено з матеріалів справи, підставою для формування спірної податкової вимоги був висновок контролюючого органу про несплату позивачем у встановлені строки податкового зобов`язання визначеного в податковому повідомленні рішенні №0 від 10.03.2021, яке є також предметом судового оскарження в даній справі.

Суд зазначає, що відповідно до п.56.15 ст.56 ПК України, скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем у встановленому порядку було оскаржено в адміністративному порядку до ДПС України податкове повідомлення рішення №0 від 10.03.2021, а також повідомлено про оскарження такого рішення ГУ ДПС у Запорізькій області (а.с.39-52, т.1).

В подальшому позивачем податкове повідомлення рішення оскаржено до суду.

Відповідно до п.56.18 ст.56 ПК України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Отже, судом встановлено, що станом на 30.03.2021 (дата формування спірної вимоги) податкове зобов`язання визначене у податковому повідомленні рішенні №0 від 10.03.2021 не набуло статусу узгодженого через його оскарження в адміністративному та судовому порядку, а тому контролюючий орган не мав правових підстав для формування та направлення позивачу податкової вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення рішення та податкової вимоги відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішень, у зв`язку з чим такі рішення підлягають скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача стягується судовий збір в розмірі 4540,00 грн. В іншій частині судовий збір є таким, що сплачений надмірно, у зв`язку із зменшенням розміру позовних вимог відповідно до заяви про уточнення позовних вимог від 12.05.2021, а тому стягненню з відповідача не підлягає, але може бути повернутий в порядку визначеному Законом України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Запоріжжя» (69095, м.Запоріжжя, вул.Українська/вул.Шкільна, буд.39/6, ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 10.03.2021 №0 на суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 59238,91 грн.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Запорізькій області від 30.03.2021 №20326-13.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Запоріжжя» судовий збір в розмірі 4540,00 грн. (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Новікова