Справа № 420/2504/20
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2021-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2504/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Глуханчука О.В.,

секретар судового засідання - Любімова О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" до Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватне підприємство "Південьдортех", про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №184030 від 23 грудня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

23 березня 2020 року до суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, у якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати:

постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №184030 від 23 грудня 2019 року про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000, 00 грн. за порушення, передбачене ч. 1 абз. 16 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт";

постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №184033 від 23 грудня 2019 року про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000, 00 грн. за порушення, передбачене ч. 1 абз. 16 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт";

постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №184032 від 23 грудня 2019 року про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000, 00 грн. за порушення, передбачене ч. 1 абз. 16 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт";

постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №184031 від 23 грудня 2019 року про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000, 00 грн. за порушення, передбачене ч. 1 абз. 16 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт";

постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №184029 від 23 грудня 2019 року про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1 700, 00 грн. за порушення, передбачене ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт";

постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №184028 від 23 грудня 2019 року про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1 700, 00 грн. за порушення, передбачене ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт";

постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №184027 від 23 грудня 2019 року про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1 700, 00 грн. за порушення, передбачене ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Ухвалою суду від 14 квітня 2020 року, після усунення недоліків, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою від 02 червня 2020 року судом залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватне підприємство "Південьдортех" (; 67832, Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, вул. Радісна, 11).

Ухвалою суду від 01 липня 2020 року судом задоволено клопотання представника позивача та зупинено провадження у справі № 420/2504/20 до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Ухвалою суду від 23 вересня 2020 року поновлено провадження у справі №420/2504/20. Розгляд справи продовжено зі стадії підготовчого провадження, на якій його було зупинено.

Ухвалою від 23 вересня 2020 року суд постановив: Роз`єднати позовні вимоги у справі № 420/2504/20 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватне підприємство "Південьдортех", про визнання протиправними та скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу.

В провадженні адміністративної справи № 420/2504/20 залишити позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватне підприємство "Південьдортех", про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №184030 від 23 грудня 2019 року.

Обґрунтування позовних вимог

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №184030 від 23 грудня 2019 року є протиправною, оскільки відповідачем при вирішенні питання про накладення штрафу неповно з`ясовано обставини справи.

Доводи позивача мотивовані наступним:

- в порушення п.п. 25-26 Порядку №1567 ТОВ "СПМК-17" не було повідомлено про розгляд справи про порушення та справу про порушення Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області було розглянуто без його участі;

- на момент здійснення перевірки ТОВ "СПМК-17" не знаходилось в статусі перевізника. Між ТОВ "СПМК-17" та ПП "Південьдортех" було укладено Договір оренди транспортних засобів №11/19-О/8 від 01 листопада 2019 року та згідно Акту приймання-передачі транспортних засобів від 01.11.2019 року Орендодавець передав Орендареві, а Орендар прийняв у платне користування Вантажний самоскид ВАРЗ МБ-4141К-20, НОМЕР_1 . Отже, перевізником є Приватне підприємство "Південьдортех", а не позивач. На підставі викладеного, позивач вважає, що ТОВ "СПМК-17" не є суб`єктом відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт при наданні послуг з перевезення вантажу, оскільки згідно з абз. 3, 13-16 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" адміністративно-господарські штрафи застосовуються виключно до автомобільних перевізників.

- в порушення пункту 18 Порядку № 879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті відповідачем не було видано водієві довідку про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення; жодного документа (чека або талона зважування, квитанції, тощо), на підставі якого було визначено вагу транспортних засобів та навантаження на осі, водієві також не було надано.

- Управління Укртрансбезпеки не надало свідоцтва про перевірку ваг чи свідоцтва про їх державну метрологічну атестацію, чим унеможливила перевірку відповідності стану вимірювального і зважувального обладнання метрологічним вимогам, як того вимагає п. 12 Порядку №879. Таким чином, на переконання позивача, достовірність та правильність результатів вимірювань при здійсненні зважування транспортного засобу та визначенні навантажень на осі транспортного засобу та його загальної ваги підлягає сумніву.

За наведених обставин, позивач вважає висновки відповідача про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт при наданні послуг з перевезення вантажу передчасними та обґрунтованими, а прийняту постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №184030 від 23 грудня 2019 року протиправною.

Позиція відповідача

01 липня 2020 року через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву з додатковими доказами (а.с. 162, том 1).

Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує, з позовними вимогами не погоджується, вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

Так, відповідач зазначає про дотримання Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою КМУ від 08 листопада 2006 р. № 1567, а саме стверджує, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Рейдові перевірки можуть проводитися із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки, та власників (балансоутримувачів) пунктів габаритно-вагового контролю (за погодженням з їх керівниками).

Підпункт 4 пункту 2 Порядку №879 визначає, що габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідно до пункту 22.1 Правил дорожнього руху, маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Відповідач посилається на пункт 22.5 Правил дорожнього руху, відповідно до якого за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Як зазначає відповідач, на підставі направлення на рейдову перевірку від 11.11.2019 року № 026378 працівниками Управління Укртрансбезпеки в Одеській області здійснювалась перевірка перевізників, додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом.

У ході проведення рейдової перевірки, працівниками Укртрансбезпеки зупинені транспортні засоби, які належать позивачу і використовуються ним для надання послуг з перевезення вантажу, про що свідчать товарно-транспортні накладні, та здійснено габаритно-вагові вимірювання, на підставі яких виявлені порушення та складені Акти проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, зокрема: Акт № 198108 від 11.11.2019 року, транспортний засіб марки ВАРЗ державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який належить ТОВ "СПМК-17", підстава Акт № 032841 про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів, де фактична маса склала 44,4 т., при нормативно допустимій 40,0 т.

У свою чергу, перевищення вказаних параметрів є підставою для застосування штрафу, передбаченого ч.1 абз.16 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

На підставі викладеного відповідач стверджує, що підставою застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу стали обставини, зафіксовані в акті перевірки та акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, відповідно до яких при проведення зважування встановлено перевищення допустимого навантаження.

Відповідач зазначає, що 13.12.2019 року на адресу позивача поштовим відправленням надіслано Запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Позивачу запропоновано заявитися до приміщення Управління Укртрансбезпеки в Одеській області 23.12.2019 року для участі у розгляді справи про порушення законодавства, проте, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, позивач не з`явився, заперечень чи пояснень не надав, відтак спірну постанову про накладення штрафу прийнято за його відсутності, що не порушує вимог Порядку №1567.

Що стосується доводів позивача стосовно того, що на момент здійснення перевірки ТОВ "СПМК-17" не знаходився в статусі перевізника, оскільки передав транспортний засіб в оренду ПП "Південьдортех", відповідач зауважив, що таким чином позивач намагається уникнути відповідальності. На підтвердження вказаних доводів відповідач вказує, що водіями транспортного засобів не надавалося перевіряючим, а Позивачем, на обґрунтування своєї позиції щодо передачі автомобіля іншій особі, не наведено доказів оформлення тимчасового Реєстраційного талона (тимчасового технічного паспорта) на всі автомобілі, якими здійснювалися перевезення за спірними правовідносинами.

Окрім того, відповідач зазначив, що надані позивачем договори оренди складенні з порушенням вимог ЦК та ГК України.

Відповідач також зазначив, що статус позивача як перевізника підтверджується товарно-транспортними накладними на вантаж.

Щодо перевезення сипучого вантажу, відповідач заперечив доводам позивача тим, що згідно п. 12.5 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 № 363, для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Отже, відповідач покладає відповідальність за зміщення сипучого вантажу при перевезені, що може призвести до похибки при зважуванні, виключно на позивача.

Таким чином, відповідач вважає, що оскільки ним виконано усі вимоги законодавства щодо здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, а позивачем допущені порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм, підстави для задоволення позову відсутні.

Пояснення третьої особи

18 березня 2021 року до суду через канцелярію надійшли письмові пояснення приватного підприємства "Південьдортех", згідно яких третя особа підтримує позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" до Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки (а.с. 113-116, том 2).

Третя особа пояснює, що ПП "Південьдортех" орендує у позивача транспортні засоби, а також інші транспортні механізми, які в подальшому використовуються для перевезення різних вантажів, у тому числі тих, які належать підприємству.

На підставі укладеного між ПП "Південьдортех" та ТОВ "СПМК-17" договору оренди транспортних засобів та механізмів від 01.11.2019 р. №11/19-О/8 в орендному користуванні ПП "Південьдортех" перебували вказані у п.1.1 договору оренди транспортні засоби та механізми, які були передані в користування, за актом приймання-передачі, а саме автомобіль Самоскид ВАРЗ МБ4141 К-20 реєстраційний номер НОМЕР_3 . Цей автомобіль використовувався підприємством у своїй діяльності, у тому числі 11.11.2019 р., що також підтверджується товарно-транспортною накладною від 11.11.2019 № 189.

Згідно вказаної товарно-транспортної накладної ПП "Південьдортех" як автомобільний перевізник перевозив вказаним транспортним засобом власний вантаж -щебеневу суміш, інші будівельні матеріали.

Процесуальний рух справи

Ухвалою від 02 червня 2020 року судом залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватне підприємство "Південьдортех" (; 67832, Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, вул. Радісна, 11).

Ухвалою суду від 01 липня 2020 року судом задоволено клопотання представника позивача та зупинено провадження у справі № 420/2504/20 до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Ухвалою суду від 23 вересня 2020 року поновлено провадження у справі №420/2504/20.

Ухвалою від 23 вересня 2020 року суд роз`єднав позовні вимоги у справі №420/2504/20. В провадженні адміністративної справи № 420/2504/20 залишені позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватне підприємство "Південьдортех", про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №184030 від 23 грудня 2019 року. Інші позовні вимоги виділені в окремі самостійні провадження.

Ухвалою від 20 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження в адміністративній справі № 420/2504/20 та призначено її до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 20 жовтня 2020 року зупинено провадження у справі №420/2504/20 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу - до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Ухвалою суду від 01 лютого 2021 року поновлено провадження у справі №420/2504/20.

Ухвалою від 10 лютого 2021 року суд допустив заміну відповідача по справі з Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті (65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4) на Південне міжрегіональне Управління Укртрансбезпеки (65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4), у зв`язку з реорганізацією.

18 березня 2021 року від третьої особи через канцелярію суду надійшли письмові пояснення по справі з додатковими доказами.

08 квітня 2021 року позивачем через канцелярію суду подані додаткові письмові пояснення по справі з додатками.

Ухвалою суду від 19 квітня 2021 року закрито підготовче провадження в адміністративній справі № 420/2504/20 та призначено справу до судового розгляду по суті.

31 травня 2021 року від позивача через канцелярію суду також надійшли додаткові письмові пояснення з додатками.

У судове засідання, призначене на 15 червня 2021 року, учасники справи не з`явились про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином та своєчасно.

Від представника позивача 15 червня 2021 року через канцелярію суду засобами електронного зв`язку надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача 15 червня 2021 року надав до суду через канцелярію клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи причини неявки не повідомив, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З урахуванням вищенаведеного, справу розглянуто за наявними у ній матеріалами за відсутності учасників справи.

Розглянувши подані учасниками справи заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлені наступні обставини та факти.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "СПМК-17", , 31.12.1998 зареєстрований у якості юридичної особи, запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: дата запису: 14.09.2011, номер запису: 0042516.

Місцезнаходження юридичної особи: Україна, 65025, Одеська обл., Комінтернівський р-н(п), 21-Й КМ СТАРОКИЇВСЬКОГО ШОСЕ, будинок 30А.

Основним видом економічної діяльності підприємства є: 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний).

Як встановлено судом, 11 листопада 2019 року інспекторами Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки здійснено перевірку вантажного транспортного засобу марки ВАРЗ МБ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія - ОСОБА_1 .

За результатами проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу встановлено перевезення вантажу із перевищенням допустимих навантажень; загальна маса транспортного засобу фактично 44, 4 т при нормативно допустимій нормі - 40 т.

За результатами контролю складено Акт №032841 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 11 листопада 2019 року. (а.с. 187 том 1).

В Акті №032841 від 11 листопада 2019 року вказані наступні результати габаритного контролю транспортного засобу, навантаження на осі, тон: 1) 12,75 при нормативно допустимій 16,00; 2) 31,65 при нормативно допустимій 16,00.

За результатами вказаних заходів габаритно-вагового контролю посадовими особами Укртрансбезпеки складено Акт №198108 від 11 листопада 2019 року проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом, дата та час перевірки 11.11.2019 - 08 год. 29 хв., транспортний засіб ВАРЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ТОВ "СПМК-17", під керуванням водія - ОСОБА_1 .

В акті зафіксовано, що під час перевірки виявлено порушення п. 22.5 ПДР, а саме: навантаження на здвоєну вісь 31650 кг при допустимому 16000 кг; повна маса т/з 44400 кг при допустимій нормі 40000 кг, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: абз. 16 ч. 1 - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу (а.с. 186, том 1).

На підставі Акта №198108 від 11 листопада 2019 року, 23 грудня 2019 року посадовою особою відповідача за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", прийнято постанову №184030 про застосування до ТОВ "СПМК-17" адміністративно-господарського штрафу у сумі 34 000, 00 грн. (а.с. 9).

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного. Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 5 квітня 2001 року № 2344-III "Про автомобільний транспорт".

Згідно з ч. 12 ст. 6 цього Закону, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Щодо процедури здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, її визначає Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року №1567 (надалі - Порядок №1567).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно з пунктом 3 Порядку №1567, органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Пунктом 4 Порядку №1567 регламентовано, що контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до п. 14 Порядку №1567, рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Пунктом 16 Порядку №1567 передбачено, зокрема, що під час проведення рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до пункту 21 Порядку №1567, у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 2 статті 29 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII "Про дорожній рух" з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила №30) транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 4 Правил №30, рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно з п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879 (далі - Порядок №879).

Відповідно до пп. 2-4, 9 п. 1 Порядку №879, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології; великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки; габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; пересувний пункт габаритно-вагового контролю (далі - пересувний пункт) - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками.

Відповідно до пункту 28 Порядку № 879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Перевізник має право на відшкодування вантажовідправником чи замовником коштів, внесених у рахунок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.

Методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту визначено пунктом 30 Порядку № 879.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 879, режим роботи пересувного пункту встановлюється Укртрансбезпекою за погодженням з відповідним підрозділом МВС, що забезпечує безпеку дорожнього руху. Забороняється експлуатація пересувних пунктів у темну пору доби, крім випадків, коли такий пункт розташовано на освітлених ділянках автомобільних доріг, у морських, річкових портах, вантажних терміналах, місцях формування вантажопотоків.

Пунктом 12 Порядку № 879 передбачено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

За приписами пункту 13 Порядку № 879 під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

У відповідності до пункту 18 Порядку № 879 за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 879, за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Водії під час перебування в зоні стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю повинні виконувати законні вимоги посадових осіб та/або працівників Укртрансбезпеки, її територіальних органів та поліцейських.

Пунктом 21 Порядку 879 визначено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Згідно з пунктом 23 Порядку № 879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

У відповідності з пунктом 24 Порядку № 879, після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Судом було встановлено, що з метою перевірки габаритно-вагових параметрів 11 листопада 2019 року інспекторами Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки здійснено перевірку вантажного транспортного засобу марки ВАРЗ МБ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія - ОСОБА_1 .

За результатами проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу встановлено перевезення вантажу із перевищенням допустимих навантажень; загальна маса транспортного засобу фактично 44, 4т при допустимій нормі - 40 т.

Позивач зазначає, що не був перевізником під час проведення зазначеного габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки ВАРЗ МБ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки цей транспортний засіб переданий в оренду ПП "Південьдортех", згідно укладеного Договору оренди транспортних засобів №11/19-О/8 від 01 листопада 2019 року та Акту приймання-передачі транспортних засобів від 01.11.2019 року.

Натоміть відповідач стверджує, що перевізником за даними правовідносинами, тобто перевізником вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, є саме позивач, який має нести відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Отже, для правильного вирішення спору в межах даної справи необхідно встановити, чи є ТОВ "СПМК-17" перевізником в розумінні положень Закону України "Про автомобільний транспорт".

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Зокрема, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Таким чином, законодавство зобов`язує перевізників та водіїв мати при собі документи, на підставі яких здійснюються відповідні перевезення.

Стаття 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачає, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Абзацом 16 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачена відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів підлягають саме перевізники.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 33 вищевказаного закону визначено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, суд зазначає, що відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів встановлена саме для перевізників, які здійснюють вантажні перевезення, а не власники транспортних засобів за умови, що вони не використовують транспортний засіб, а лише володіють майновими правами на нього, у відповідності до ст.1 Правил дорожнього руху України.

До матеріалів справи позивачем надано копію Договору оренди транспортних засобів від 01 листопада 2019 року №11/19-О/8, укладеного між ТОВ "СПМК-17" (Орендодавець) та ПП "Південьдортех" (Орендар), відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов`язується передати орендареві у платне користування транспортні засоби, а саме вантажний самоскид ВАРЗ МБ-4141К-20, державний номер НОМЕР_1 (а.с. 28-31, том 1).

Управління транспортними засобами здійснюється співробітниками Орендаря або Орендодавця (пункт 1.1).

За оренду транспортного засобу Орендар сплачує орендну плату, згідно рахунків наданих Орендодавцем (пункт 4.1).

Відповідно до п. 8.1 Договору №11/19-О/8, цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін.

Строк Договору закінчується 01.12.2019 року (пункт 8.2).

01 листопада 2019 року Сторонами договору оренди транспортних засобів від 01 листопада 2019 року №11/19-О/8 підписано Акт приймання-передачі транспортних засобів - вантажний самоскид ВАРЗ МБ-4141К-20, державний номер НОМЕР_1 (а.с. 31, том 1).

Статтею 50 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Істотними умовами договору є: найменування та місцезнаходження сторін; найменування та кількість вантажу, його пакування; умови та термін перевезення; місце та час навантаження і розвантаження; вартість перевезення; інші умови, узгоджені сторонами.

Так, відповідно ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

До матеріалів справи разом із поясненнями ПП "Південьдортех", як третьої особи у справі, надано копію товарно-транспортної накладної №189 від 11 листопада 2019 року, оформлену на здійснення перевезення автомобілем ВАРЗ МБ-4141К-20, державний номер НОМЕР_1 , автомобільний перевізник: ПП "Південьдортех", замовник: ПП "Південьдортех", вантажовідправник: ТОВ "МИКОЛАЇВБУДЦЕНТР", вантажоодержувач: ПП "Південьдортех", пункт навантаження: с. Мигія, Первомайський район, Миколаївська область, пункт розвантаження: м. Очаків Первомайський район, Миколаївська область; маса брутто: 41 т, водій: ОСОБА_1 (а.с. 114, том 2).

Проте, відповідач разом із відзивом надав до суду іншу товарно-транспорту накладну від 11.11.2019 року, яку отримав від водія під час проведення перевірки 11.11.2019 року.

Згідно копії вказаної товарно-транспортної накладної, ТОВ "СПМК-17" є автомобільним перевізником, замовник ТОВ "Дорлідер", водій ОСОБА_1 (а.с. 185 том 1, а.с. 58 том 2).

Надаючи оцінку наведеним обставинам справи, суд зазначає таке:

- як вбачається з матеріалів справи та не спростовано позивачем та третьою особою, під час проведення перевірки 11.11.2019 року водій транспортного засобу ВАРЗ МБ-4141К-20, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не повідомляв інспекторів Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки в Одеській області про наявність Договору оренди транспортних засобів від 01 листопада 2019 року №11/19-О/8, не повідомив інформацію про перевізника вантажу;

- на підтвердження реальності виконання вищевказаного Договору оренди транспортних засобів від 01 листопада 2019 року №11/19-О/8, укладеного строком на один місяць, позивач, враховуючи наявність вказаного спору та заперечення відповідача щодо реальності цього договору, окрім договору та акту передачі, не надав до суду будь-яких доказів (докази сплати орендної плати, тощо);

- товарно-транспортна накладна від 11.11.2019 року (а.с. 185 том 1, а.с. 58 том 2), яка була надана водієм під час перевірки транспортного засобу марки ВАРЗ МБ-4141К-20, державний номер НОМЕР_1 , відповідачу, суттєво відрізняється від товарно-транспортної накладної №189 від 11.11.2019 року, яка пізніше надана до суду третьою особою (а.с. 114, том 2);

- згідно з товарно-транспортною накладною, яку було надано при проведенні перевірки 11.11.2019 року, автомобільним перевізником зазначено саме "СПМК-17".

З огляду на вищевикладене, суд не бере до уваги ТТН №189 від 11.11.2019 року, яка надана до суду третьою особою під час розгляду справи, щодо здійснення перевезення вантажу (щебеневої суміші) автомобілем марки ВАРЗ МБ-4141К-20, державний номер НОМЕР_1 саме ПП "Південьдортех", оскільки вказані матеріали суперечать змісту товарно-транспортної накладної, наданої водієм під час перевірки 11.11.2019 року.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом ВАРЗ МБ-4141К-20, державний номер НОМЕР_1 , договір про оренду транспортного засобу між ТОВ "СПМК-17" та ПП "Південьдортех", на який посилається позивач у позові, до перевірки не надав, а надана водієм товарно-транспортна накладна не містить відомостей, що перевізником є ПП "Південьдортех".

За таких обставин, суд дійшов висновку, що уповноважені посадові особи Укртрансбезпеки обґрунтовано склали матеріали перевірки відносно позивача, як автомобільного перевізника вантажу.

Відповідно до пункту 28 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Перевізник має право на відшкодування вантажовідправником чи замовником коштів, внесених у рахунок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.

Таким чином, саме позивач як власник великогабаритного транспортного засобу має сплатити визначену відповідачем суму плати за проїзд автомобільними дорогами транспортного засобу, вагові параметри якого перевищують нормативні, оскільки саме його транспортний засіб завдає шкоди автомобільним дорогам внаслідок такого перевищення.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 03 липня 2019 року по справі №819/1381/16 (провадження №К/9901/24562/18).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що ТОВ "СПМК-17" в даній справі виступав перевізником.

Доводи позивача про те, що ТОВ "СПМК-17" не є перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт" є безпідставними та спростовані дослідженими судом доказами, а тому суд не приймає посилання позивача на договір оренди транспортних засобів від 01 листопада 2019 року №11/19-О/8.

Цей договір не був наданий ані водієм під час перевірки, ані позивачем до Укртрансбезпеки на розгляд справи 23.12.2019 року. Позивач надав цей договір оренди транспортних засобів від 01 листопада 2019 року №11/19-О/8 вже під судового розгляду справи.

При цьому, суд зазначає, що питання щодо нікчемності договору оренди транспортних засобів не є предметом розгляду цієї справи, однак, в силу положень ч. 2ст. 2 КАС України, суд перевіряє, чи прийнято оскаржувану постанову обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, маса транспортного засобу (маса брутто) складала фактично 44, 4т при нормативно дозволеній нормі - 40 т, а навантаження на здвоєну вісь складало 31,65 тонн, при нормативно допустимій нормі 16 тонн, що підтверджується актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

Відповідно, загальна маса транспортного засобу перевищувала норму, визначену у Правилах дорожнього руху.

Щодо посилання представника позивача на особливості вантажу на те, що існуюча методика зважування не розповсюджується на транспортні засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу у русі, суд зазначає наступне.

Пунктом 12.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363, передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

У даному випадку суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що перевозився сипучий вантаж, який є рухомим під час кожної зміни напрямків руху чи швидкості автомобіля, тому його маса не є сталою у різних точках під час руху, оскільки вказані доводи не виключають відповідальності за виявлені порушення за умови перевищення загальної маси транспортного засобу (44,4 т при допустимій нормі - 40 т).

Також суд звертає увагу на те, що єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром "Інститут Метрології", свідоцтво про атестацію № 02-84-08.

Разом із тим, вказана методика не розповсюджується на транспорті засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі.

Суд враховує виключення пункту 19 Порядку №879 на підставі постанови КМ України від 30.08.2017 року №671, який визначав необхідність наявності Методики проведення габаритно-вагового контролю, затвердженої Мінекономрозвитку, якою під час проведення такого контролю повинні керуватись Укртрансбезпека або її територіальні органи.

Разом з тим суд зазначає, що вимоги відносно визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, які проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, наявні в підпункті 2 пункту 2 Порядку №879, який є чинним.

Суд зазначає, що виключення пункту 19 Порядку №879 свідчить лише про те, що Кабінетом Міністрів України усунуто вимогу про використання двох різних методик, затверджених різними центральними органами виконавчої влади, а не про те, що ним прийнято рішення про відсутність необхідності у застосуванні взагалі будь-якої методики при здійсненні габаритно-вагового контролю.

Суд вважає необґрунтованими доводи позивача щодо неналежного проведення габаритно-вагового контролю, зокрема, за відсутності спеціально визначеної методики, адже відсутність такої методики не позбавляє спеціально уповноважені органи проводити такий контроль.

При цьому, суд зауважує, що вантаж, який перевозився (асфальт) не є досить рідким або сипучим вантажем, що постійно переміщується під час руху транспортного засобу. Тому доводи позивача про переміщення вантажу під час зважування суд вважає безпідставними та необґрунтованими.

Що стосується доводів позивача стосовно того, що згідно акту про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів неможливо встановити на яких вагах проводилось зважування та чи були вони у робочому стані, спростовуються матеріалами справи, оскільки акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів містить місце проведення габаритно-вагового контролю, а матеріали справи містять копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №908/М від 03.07.2019 року, згідно якого засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ДСТУ ЕN 45501:2007 та паспорту ваг.

Стосовно доводів позивача про те, що за наявності перевищення автомобілем вагових параметрів відповідач повинен був заборонити рух транспортного засобу, однак цього не зробив, суд зазначає, що Порядком №879 не передбачено право відповідача забороняти рух транспортного засобу і, крім того, вказана обставина не впливає на сам факт порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт та притягнення його до відповідальності.

Отже, матеріалами справи підтверджено перевищення позивачем габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, що є складом правопорушення, за який абз. 16 ч. 1 ст. 60 Законом України "Про автомобільний транспорт" передбачена відповідальність у вигляді штрафу.

Що стосується посилань позивача в обґрунтування протиправності спірної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №184030 від 23 грудня 2019 року, на порушення з боку відповідача п.п. 25-26 Порядку №1567, а саме не повідомлення ТОВ "СПМК-17" про розгляд справи про порушення та справу про порушення та розгляд цієї справи без його участі, судом встановлено наступне.

Згідно п.25 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Відповідно до пункту 26 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Згідно п.27 Порядку №1567 у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Судом встановлено, що 13 грудня 2019 року за вих. №80603/32-1/24-19 посадовою особою Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті на адресу ТОВ "СПМК-17" (21 км Старокиївського шосе, 30А, Лиманський район, Одеська область) складено Запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якого запропоновано прибути 23.12.2019 року до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті для участі у розгляді справи, зокрема по акту проведення перевірки №198108 від 11.11.2019 року (а.с. 58 (зворот.стор), том 2).

Повідомлено, що розгляд справи відбудеться з 10.00 год. до 13.00 год., за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, буд. 4, поверх 1.

В якості доказів надіслання на адресу позивача Запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт відповідач надав до суду, окрім самого запрошення, копію списку згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів, зі штампом від 13.12.2019 відділення поштового зв`язку Одеса 14 Укрпошта, у якому зазначено, що на адресу: 21 км Старокиївського шосе, 30А, Лиманський район, Одеська область, адресат: ТОВ "СПМК-17" направляється відправлення за номером 217, а також копію фіскального чеку Укрпошти від 13.12.2019 (а.с. 59, том 2).

До матеріалів справи не надано зворотного повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Позивач заперечує щодо отримання Запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Однак, на офіційному веб-сайті Укрпошти станом на час розгляду справи не можливо здійснити відстеження поштового відправлення за трек-номером 217, у зв`язку зі спливом терміну зберігання вказаної інформації в додатку "Трекінг".

Проте, враховуючи докази надані відповідачем, суд зауважує, по-перше, про відсутність доказів неотримання позивачем Запрошення на розгляд справи від 13.12.2019 року, по-друге, відповідач виконав свій обов`язок щодо надіслання запрошення, по-третє, у разі неотримання позивачем поштового відправлення, причини не отримання Запрошення, надісланого засобами поштового зв`язку, не залежали від відповідача, який виконав свій обов`язок щодо надіслання запрошення.

Таким чином, вищевикладене спростовує доводи позивача про порушення порядку розгляду справи, оскільки відповідачем дотримано вимоги пунктів 26, 27 Порядку №1567, проте позивач на розгляд справи не з`явився, що не перешкоджало розгляду справи за його відсутності.

Крім того, суд вважає, що доводи позивача про неотримання ним Запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, у даному випадку, не є беззаперечною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №184030 від 23 грудня 2019 року.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що 23 грудня 2019 року Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області за наявності підстав, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, винесено постанову №184030 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000, 00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У рішення по справі "Звежинський проти Польщі" (Заява N34049/96) від 19.06.2001 року Європейський суд з прав людини підкреслив, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (див. цит. вище рішення у справі "Беєлер проти Італії"). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (пункт 73).

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази, які є у справі, суд дійшов висновку, що оскаржена постанова Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про застосування адміністративно-господарського штрафу є правомірною, тому підстави для її скасування та задоволення позовних вимог відсутні.

У зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову, розподіл судових витрат на користь позивача не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74, 76-77, 90, 194, 205, 243-246, 255, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" до Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватне підприємство "Південьдортех", про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №184030 від 23 грудня 2019 року - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" (; 65025, Одеська область, Комінтернівський район, 21 км Старокиївського шосе, 30А).

Відповідач - Південне міжрегіональне Управління Укртрансбезпеки (; 65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватне підприємство "Південьдортех" (; 67832, Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, вул. Радісна, 11).

Повний текст рішення складений 25 червня 2021 року.

Суддя О.В. Глуханчук

.