Справа № 380/8183/21
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2021-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/8183/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області (далі - відповідач, Рава-Руська міська рада), у якій просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо надання позивачу неповної інформації у відповідь на його запит на інформацію від 19.04.2021 та бездіяльність, яка виявилася у незасвідченні електронної копії паперового листа Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області № 13/02-30 від 23.04.2021;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виявилася у ненаданні відповіді на запит позивача на інформацію від 28.04.2021 та зобов`язати відповідача розглянути такий запит належним чином відповідно до законодавства України й надати на нього відповідь;

- стягнути з відповідача кошти в розмірі 950,00 грн на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними діями та бездіяльністю.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19.04.2021 позивач звернувся до Рава-Руської міської ради із запитом на отримання публічної інформації (надіслав на електронну поштову адресу відповідача разом із файлом кваліфікованого електронного цифрового підпису), у якому просив надати інформацію про прізвища, імена та по батькові, назви посад працівників Рава-Руської міської ради, які не є посадовими особами місцевого самоврядування (технічні працівники, обслуговуючий персонал тощо), та про розмір заробітної плати, виплаченої кожному з них за березень 2021 року. На адресу електронної пошти позивача з електронної поштової адреси ІНФОРМАЦІЯ_1 26.04.2021 надійшло повідомлення, до якого була прикріплена незасвідчена, на думку позивача, електронна копія паперового листа Рава-Руської міської ради № 13/02-30 від 23.04.2021 та додатків до нього у вигляді файлу «Відповідь ОСОБА_1 13 з дод.pdf». Вказаним листом позивача було повідомлено про те, йому надсилається інформація про розмір заробітної плати осіб, які не є посадовими особами місцевого самоврядування, та про розмір заробітної плати, виплаченої кожному з них за березень 2021 року. Проте позивач вважає вказану відповідь неповною, оскільки відповідачем не було надано інформації про прізвища, імена та по батькові зазначених в листі працівників. У зв`язку з цим ОСОБА_1 28.04.2021 надіслав на електронну пошту відповідача повідомлення, до якого прикріпив запит на публічну інформацію та файл кваліфікованого електронного цифрового підпису, у якому просив надати інформацію про прізвища, імена та по батькові, назви посад працівників Рава-Руської міської ради, які не є посадовими особами місцевого самоврядування (технічні працівники, обслуговуючий персонал тощо), та про розмір заробітної плати, виплаченої кожному з них за березень 2021 року. Звернув також увагу, що у відповідь на перший запит відповідач не надав йому частину інформації та на те, що доступ до цієї публічної інформації не може бути обмежений в силу прямої вказівки ч. 5 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Однак у встановлений ч. 1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» строк відповіді на такий запит не отримав. Крім цього, вважає, що надіслана відповідачем 26.04.2021 копія паперового листа Рава-Руської міської ради № 13/02-30 від 23.04.2021 є незасвідченою належним чином електронною копією, оскільки не скріплена електронним підписом або електронною печаткою. Позивач також вказав, що така бездіяльністю відповідача викликала у нього негативні емоції, які досягли рівня страждань, що спричиняє моральну шкоду. Вважає, що між бездіяльністю відповідача щодо надання неповної відповіді на запит від 19.04.2021, ненадання відповіді на запит від 28.04.2021 та душевними стражданнями, яких він зазнав, наявний прямий причинний зв`язок, оскільки занепокоєння щодо здатності органів місцевого самоврядування виконувати найпростіші завдання, розчарування в механізмі реалізації права на доступ до публічної інформації, відчуття несправедливості з боку відповідача та образу у зв`язку з відкритим проявом неповаги до себе позивач відчув саме через ненадання Рава-Руською міською радою неповної інформації у відповідь на запит і через ненадання відповіді на другий запит. Зазначив також, що 13.05.2021 о 16 год., переглядаючи свою електронну поштову скриньку, позивач звернув увагу, що відповіді на другий запит до Рава-Руської міської ради вже досить давно немає, тоді як вона повинна була надійти ще 07.05.2021. Усвідомивши, що його права були умисно порушені ще під час надання відповіді на перший запит та ненадання відповіді на другий запит, будучи переповненим негативними емоціями, перебуваючи у стресовому стані, позивач був змушений іти до магазину та купувати цілих три солодкі булочки вагою по 100 грамів кожна (на підтвердження чого додав фіскальний чек) та з`їсти їх, що також не є корисним для здоров`я. Відтак вважає, що розумним, справедливим та пропорційним завданим стражданням буде грошове відшкодування у розмірі 950,00 грн, який дозволить позивачу позбутися від душевних страждань та запобігатиме вчиненню відповідачем подібних правопорушень у майбутньому.

Ухвалою від 26.05.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні); витребувати від Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області належним чином засвідчену копію листа Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області Кисілю В.М. № 13/02-30 від 23.04.2021 з додатками.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 43088 від 15.06.2021). Щодо позовних вимог в частині ненадання частини запитуваної інформації щодо прізвищ, імен та по батькові працівників, які не є посадовими особами місцевого самоврядування, просив врахувати, що таку інформацію було надіслано позивачу 11.06.2021 на поштову адресу: АДРЕСА_1 . Щодо незасвідчення копії паперового листа зазначив, що Закон України «Про доступ до публічної інформації», на його думку, не вимагає від розпорядника завіряти копії документа, що надається у відповідь на інформаційний запит. Цим Законом передбачено лише зобов`язання розпорядника публічної інформації надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації та оновлювати оприлюднену інформацію. З посиланням на постанову Пленуму Вищого адміністративного суду № 10 від 29.09.2016 зазначив, що у разі, коли запитувач просить надати відповідь на електронну адресу, розпорядник інформації повинен з дотриманням вимог діловодства оформити лист-відповідь та (поставити підпис, указати посаду, дату і номер реєстрації листа) та надіслати його у сканованому вигляді на електронну адресу запитувача. Крім цього, вказав, що у Рава-Руській міській раді гне впроваджено сервісу з електронного документообігу, з огляду на що вважає, що вимога позивача засвідчувати копії паперового листа кваліфікованим цифровим підписом або електронною печаткою є безпідставною та не може бути виконаною. Заперечив з приводу стягнення на користь позивача моральної шкоди, оскільки, на його думку, останнім не надано належних доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому моральної шкоди саме діями відповідача та необґрунтовано розмір такої шкоди. Відповідач вважає, що саме лише «поїдання солодких виробів із тіста», як зазначив позивач в позовній заяві, не доводить завдання йому моральної шкоди. Також, на думку відповідача, не підтверджено причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та негативними наслідками для позивача у вигляді моральної шкоди. Просив врахувати відправлення позивачу відповіді на його запит поштою 11.06.2021 та відмовити позивачу у відшкодуванні моральної шкоди.

Відповідач також надіслав до суду витребувані ухвалою від 26.05.2021 докази, як надійшли до суду 11.06.2021 за вх. № 42174.

Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 19.04.2021 звернувся із запитом до Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, у якому просив надати йому інформацію, у якому просив надати інформацію про прізвища, імена та по батькові, назви посад працівників Рава-Руської міської ради, які не є посадовими особами місцевого самоврядування (технічні працівники, обслуговуючий персонал тощо), та про розмір заробітної плати, виплаченої кожному з них за березень 2021 року. Відповідь на запит просив надіслати на адресу його електронної пошти.

Зазначений запит надіслано на адресу електронної пошти Рава-Руської міської ради 19.04.2021 о 02:17 год. разом із файлом кваліфікованого електронного цифрового підпису.

На адресу електронної пошти позивача з електронної поштової адреси ІНФОРМАЦІЯ_1 26.04.2021 надійшло повідомлення, до якого була прикріплена копія паперового листа Рава-Руської міської ради № 13/02-30 від 23.04.2021 та копія додатків до нього у вигляді файлу «Відповідь ОСОБА_1 13 з дод.pdf».

Зазначеним листом позивача було повідомлено про те, йому надсилається інформація про розмір заробітної плати осіб, які не є посадовими особами місцевого самоврядування, та про розмір заробітної плати, виплаченої кожному з них за березень 2021 року. До відповіді долучено також відомості про нараховану та виплачену таким працівникам заробітну плату, у яких інформацію про прізвища, імена та по батькові приховано.

Позивач, вважаючи, що Рава-Руською міською радою надано неповну відповідь на його запит від 19.04.2021, оскільки не було надано інформації про прізвища, імена та по батькові зазначених в листі працівників, 28.04.2021 о 09:33 год. надіслав на електронну пошту відповідача повідомлення, до якого прикріпив запит на публічну інформацію та файл кваліфікованого електронного цифрового підпису.

У вказаному запиті ОСОБА_1 , посилаючись на надання неповної інформації на його запит від 19.04.2021 та ч. 5 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», просив надати інформацію про прізвища, імена та по батькові, назви посад працівників Рава-Руської міської ради, які не є посадовими особами місцевого самоврядування (технічні працівники, обслуговуючий персонал тощо), та про розмір заробітної плати, виплаченої кожному з них за березень 2021 року. Відповідь на запит просив надіслати на адресу його електронної пошти.

Відповіді на запит від 28.04.2021 позивач не отримав.

Позивач вважає, що Рава-Руською міською радою надано неповну відповідь на поданий ним запит від 19.04.2021 та не надано у встановлений Законом України «Про доступ до публічної інформації» строк відповіді на запит ОСОБА_1 від 28.04.2021, внаслідок чого порушено його право на доступ до публічної інформації та принцип належного врядування, а також завдано йому моральної шкоди, відтак він звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» № 2939-VI від 13.01.2011 (далі - Закон № 2939-VI).

Частиною 1 статті 1 Закону № 2939-VI визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 5 ст. 6 Закону № 2939-VI не може бути обмежено доступ, зокрема, до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. Доступ до зазначеної інформації забезпечується розпорядниками інформації відповідно до положень статті 5 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Пунктом шостим ч. 1 ст. 14 Закону № 2939-VI визначено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача (ч.ч. 1-3 ст. 19 Закону № 2939-VI).

За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 20 Закону № 2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту. Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (ч.ч. 2-4 ст. 20 Закону № 2939-VI).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити у задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником (ч. 3 ст. 22 Закону № 2939-VI).

Частиною 1 ст. 23 Закону № 2939-VI визначено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити надання недостовірної або неповної інформації, несвоєчасне надання інформації (п.п. 4, 5 ч. 2 ст. 23 Закону № 2939-VI).

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у довідці ВАС України від 01.06.2013 про вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України «Про доступ до публічної інформації», за визначенням «публічна інформація» можна виокремити такі ознаки публічної інформації:

1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством;

2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація;

3) така інформація знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації;

4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб`єктом владних повноважень не під час виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків;

5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб`єктом владних повноважень.

У разі відсутності перелічених ознак в інформації така інформація не належить до публічної.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків.

Із матеріалів справи судом встановлено, що скерований ОСОБА_1 запит на інформацію від 19.04.2021 стосувався інформації, яка за своїм характером є публічною, що також не заперечується відповідачем. Відтак спірні правовідносини регулюються зазначеними вище нормами Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Щодо повноти надання Рава-Руською міською радою запитуваної ОСОБА_1 у запиті від 19.04.2021 інформації суд зазначає таке.

Судом встановлено, що у своєму запиті від 19.04.2021 позивач просив відповідача надати йому інформацію про прізвища, імена та по батькові, назви посад працівників Рава-Руської міської ради, які не є посадовими особами місцевого самоврядування (технічні працівники, обслуговуючий персонал тощо), та про розмір заробітної плати, виплаченої кожному з них за березень 2021 року.

Із відповіді Рава-Руської міської ради № 13/02-3 від 23.04.2021 судом встановлено, що відповідачем надано відомості про нараховану та виплачену заробітну плату працівникам Рава-Руської міської ради, які не є посадовими особами місцевого самоврядування (технічні працівники, обслуговуючий персонал тощо) із зазначенням їх посад, однак приховано інформацію про їх прізвища, імена та по батькові без зазначення жодних причин такого.

Суд зазначає, що інформація про заробітну плату та інші виплати працівнику державного органу або органу місцевого самоврядування є інформацією про фізичну особу. Конституційний суд України у рішенні № 2-рп/2012 від 20.01.2012 установив, що перебування особи на посаді, пов`язаній зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування, передбачає не тільки гарантії захисту прав цієї особи, а й додаткові правові обтяження. Публічний характер як самих органів - суб`єктів владних повноважень, так і їх посадових осіб вимагає оприлюднення певної інформації для формування громадської думки про довіру до влади та підтримку її авторитету у суспільстві.

Розпорядження бюджетними коштами включає здійснення витрат з державного чи місцевого бюджету. Заробітна плата та інші виплати (премії, матеріальна допомога тощо) посадовим та службовим особам є витратами з бюджету. Частиною 5 статті 6 Закону № 2939-VI визначено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно.

Це підтверджується положенням ст. 5 Закону України «Про захист персональних даних» № 2297-VI від 01.06.2010, у якій йдеться про те, що не є конфіденційною інформацією персональні дані, що стосуються здійснення особою, яка займає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень, а також «не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про отримання у будь-якій формі фізичною особою бюджетних коштів, державного чи комунального майна, крім випадків, передбачених статтею 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Отже, інформація про заробітну плату, премії, матеріальну допомогу, будь-які інші виплати з державного чи місцевого бюджету працівнику державного органу або органу місцевого самоврядування, як і відомості про прізвища, імена та по батькові осіб, які отримали бюджетні кошти, не є конфіденційною, не може бути обмежена в доступі і підлягає наданню на запит.

Всупереч вказаному на запит ОСОБА_1 від 19.04.2021 Рава-Руська міська рада в листі № 13/02-30 від 23.04.2021 інформації про прізвища, імена та по батькові працівників Рава-Руської міської ради, які не є посадовими особами місцевого самоврядування (технічні працівники, обслуговуючий персонал тощо), не надала, жодних причин ненадання запитувачу не повідомила.

Суд також враховує аргументи відповідача про те, що у доповнення до відповіді на запит ОСОБА_1 № 13/02-30 від 19.04.2021 відповідачем на поштову адресу позивача (АДРЕСА_1 ) листом № 13/02-30 від 11.06.2021 скеровано запитувану інформацію щодо прізвищ, імен та по батькові працівників, які не є посадовими особами місцевого самоврядування.

З цього приводу суд зазначає, що ОСОБА_1 у своєму запиті від 19.04.2021 відповідь на запит просив надіслати на адресу його електронної пошти та не зазначав своєї поштової адреси у такому запиті.

Частиною п`ятою статті 19 Закону № 2939-VI передбачено, зокрема, можливість зазначення у запиті лише електронної адреси. Це свідчить про можливість обрання виключно електронної форми листування з розпорядником інформації і, відповідно, отримання відповіді на запит тільки на електронну адресу.

Крім цього, долучена до відзиву на позовну заяву копія фіскального чека не дає можливості встановити, що саме було надіслано відповідачем ОСОБА_1 у поштовому відправленні 11.06.2021.

На підставі аналізу наведених правових норм суд дійшов висновку, що бездіяльність Рава-Руської міської, яка полягала у наданні ОСОБА_1 неповної інформації у відповідь на його запит на інформацію від 19.04.2021 є протиправною.

Щодо ненадання відповідачем відповіді на запит позивача від 28.04.2021 суд зазначає таке.

Як вже зазначалося вище, за загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 20 Закону № 2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Судом встановлено, що запит ОСОБА_1 від 28.04.2021 скеровано на електронну адресу Рава-Руської міської ради 28.04.2021 о 09:33 год. Вказана обставина не заперечується відповідачем. Докази надання відповідачем від повіді на цей запит в матеріалах справи відсутні.

З огляду на вказане суд доходить висновку про протиправність бездіяльності Рава-Руської міської ради щодо ненадання відповіді на запит ОСОБА_1 на інформацію від 28.04.2021 та про необхідність зобов`язання відповідача у визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації» порядку та строки розглянути запит на отримання публічної інформації ОСОБА_1 від 28.04.2021.

Щодо аргументів позивача про надання у відповідь на його запит незасвідченої електронної копії паперового листа Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області № 13/02-30 від 23.04.2021 суд зазначає таке.

Закон України «Про доступ до публічної інформації» не містить спеціальних вимог до форми надання відповіді на запит на публічну інформацію, відтак при наданні такої слід керуватися загальними вимогами, передбаченими до службових документів.

Відповідно до п. 1 розділу І Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1000/5 від 18.06.2015 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22.06.2015 за № 736/27181 (далі - Правила), ці Правила встановлюють єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їх архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності (далі - установи). Ці Правила є нормативно-правовим актом, обов`язковим для виконання всіма установами.

Пунктом 2 розділу І Правил визначено, що службовий документ - це офіційно зареєстрований службою діловодства або відповідним чином засвідчений документ, що одержаний чи створений установою у процесі її діяльності та має відповідні реквізити.

Копія документа - документ, що містить точне знакове відтворення змісту чи документної інформації іншого документа і в окремих випадках - деяких його зовнішніх ознак.

Пунктом 1 глави 7 розділу IIІ Правил визначено, що вихідні документи надсилаються адресатам з використанням засобів поштового зв`язку, електрозв`язку, а також доставляються кур`єрською, фельд`єгерською службами. Види документів, інформація з яких передається каналами електрозв`язку, а також необхідність і порядок надсилання адресатові їх оригіналу в паперовій формі визначаються інструкцією з діловодства установи з урахуванням наявних в установі технічних і програмних засобів.

Вихідні документи опрацьовуються і надсилаються централізовано в день їх надходження від структурних підрозділів - виконавців або не пізніше наступного робочого дня. Не допускається надсилання або передача документів без їх реєстрації у службі діловодства (п. 3 глави 7 розділу IIІ Правил).

Згідно з п. 4 глави 7 розділу IIІ Правил під час приймання від виконавців вихідних документів працівники служби діловодства зобов`язані перевірити: правильність оформлення документа (склад і розміщення в ньому всіх реквізитів); наявність і правильність зазначення адреси; наявність на документі відмітки про додатки; наявність усіх необхідних підписів на документі та додатках до нього; наявність віз на копії вихідного документа, що залишається у справах установи; наявність і повноту додатків; відповідність кількості примірників кількості адресатів.

Суд погоджується із доводами позивача про те, що лист відповідача № 13/02-30 від 23.04.2021 є службовим документом в розумінні Правил, також судом встановлено, що такий лист містить всі необхідні реквізити службового документа.

Разом з цим, суд відхиляє твердження позивача про те, що електронною копією паперового документа є електронний документ, оскільки лист Рава-Руської міської ради № 13/02-30 від 23.04.2021 не створений в системі електронного документообігу та є письмовим документом, відтак норми Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України «Про електронні довірчі послуги» не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Крім цього, суд враховує аргументи відповідача з приводу того, що в Рава-Руській міській раді Львівського району Львівської області не впроваджено сервісу з електронного документообігу.

Пунктом 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду «Про практику застосування судами законодавства про доступ до публічної інформації» № 10 від 29.09.2016 визначено, що у разі якщо запитувач просить надати відповідь на електронну адресу, розпорядник інформації повинен з дотриманням вимог діловодства оформити лист-відповідь (поставити підпис, указати посаду, дату і номер реєстрації листа) та надіслати його у сканованому вигляді на електронну адресу запитувача.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності, яка виявилася у незасвідченні електронної копії паперового листа Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області № 13/02-30 від 23.04.2021, оскільки надіслана у сканованому вигляді на електронну адресу позивача відповідь Рава-Руської міської ради № 13/02-30 від 23.04.2021 на запит позивача від 19.04.2021 містить точне знакове відтворення змісту паперового документа та всі необхідні реквізити.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача коштів в розмірі 950,00 грн на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними діями та бездіяльністю, суд зазначає таке.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 3 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 (далі - Постанова) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4, 5 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з пунктом 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода може полягати, зокрема, у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 Постанови).

Позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження причинного зв`язку між рішенням відповідача та заподіянням йому моральної шкоди (у вигляді душевних страждань, психологічних переживань тощо).

Саме лише твердження позивача про те, що моральна шкода була спричинена йому внаслідок протиправних дій та бездіяльності відповідача щодо надання неповної інформації на запит позивача від 19.04.2021 та ненадання відповіді на запит від 28.04.2021 не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди.

Ураховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди є необґрунтованою та безпідставною, а тому задоволенню не підлягає.

З огляду на вищевикладене суд вважає належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є прийняття судом рішення про визнання протиправною бездіяльності Рава-Руської міської ради щодо надання позивачу неповної відповіді на його запит на інформацію від 19.04.2021; визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання відповіді на запит ОСОБА_1 на інформацію від 28.04.2021 та зобов`язання відповідача у визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації» порядку та строки розглянути запит на отримання публічної інформації позивача від 28.04.2021 та надати відповідь.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Докази, подані позивачем, переконують у безпідставності позовних вимог.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, письмові доводи сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача також належить стягнути судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду із цим позовом.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, доказів понесення ним інших судових витрат матеріали справи не містять, відтак відповідно до вимог ст. 139 КАС України судові витрати стягненню із сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 293, 295, пп. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області (80316 Львівська область Жовківський район м. Рава-Руська вул. Ярослава Мудрого 3; код за ) про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області щодо надання ОСОБА_1 неповної відповіді на його запит на інформацію від 19.04.2021.

3. Визнати протиправною бездіяльність Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області щодо ненадання відповіді на запит ОСОБА_1 на інформацію від 28.04.2021.

4. Зобов`язати Рава-Руську міську раду Львівського району Львівської у визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації» порядку та строки розглянути запит на отримання публічної інформації ОСОБА_1 від 28.04.2021 та надати відповідь.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.П. Качур