Справа № 726/762/21
Суддя: Асташев С. А.
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/762/21
Провадження №2-а/726/26/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2021 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Асташева С. А., при секретарі Сківернічук А.М., розглянувши у порядку спрощенного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної полції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДП 18 №824612 від 03.05.2021 року ,-

ВСТАНОВИВ :

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначає, що 03.05.2021 року приблизно о 00 годині 00 хвилин він знаходився біля свого автомобіля марки ВАЗ 2108 номерний знак НОМЕР_1 , який був припаркований на узбіччі по вул. Староленківській в м. Чернівці. Вказує, що в цей момент до нього підійшли працівники поліції та попросили пред`явити посвідчення водія, на що він відмовив, пояснивши тим, що транспортним засобом не керував та посвідчення водія біля себе не має, після чого була складена постанова про адміністративне правопорушення. Вважає, що вказана постанова є протиправною через відсутність в його діях ознак правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме те, що він не керував транспортим засобом марки ВАЗ 2108 номерний зак НОМЕР_2 .

Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДП 18 № 824612 від 03.05.2021 року відносно нього, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а провадження у справі закрити, за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Чернівецькій області на його користь сплачений судовий збір у розмірі 454,00 гривень.

В судове засідання позивач не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу у його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. 14.06.2021 року на адресу суду подав відзив, у якому зазначив, що із змістом та вимогами адімінстативного позову категорично не погоджується, вважає їх необгрунтованими та такими, що не відповідають нормам діючого законодавства. Вказує, що водій не пред`явив на вимогу поліцейського свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. 2.4 «а» ПДР України, якими визначено, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. Як слідує з вимог чинного законодавства, обов`язок пред`явлення докуметів, передбачених п. 2.1. ПДР України наступає з моменту висловлювання такої вимоги уповноваженою посадовою особою органів Національної поліції. При цьому позивач не забажав надати відповідачеві доказів своєї невинуватості та відповідач вирішив справу за наявними матеріалами. Таким чином вважає, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, інспектор патрульної поліції мав всі законні підстави для зупинки транспортного засобу, пред`явив законну та обгрунтовану вимогу щодо надання докуметів, передбачених законодавством, ним дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів, постанова серії ДП № 18 № 824612 від 03.05.2021 року обгрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно постанови інспектора УПП в Чернівецькій області від 03.05.2021 року позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., за те, що 02.05.2021 року о 23 год. 49 хв. в м. Чернівці вул. Староленківська, 66 водій ОСОБА_1 , керуючи т.з. ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_2 не пред`явив, на вимогу поліцейського, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. 2.4. «а» ПДР України.

Крім того, судом було досліджено відозапис правопорушення, на якому зафіксовано факт не пред`явлення посвідчення водія на вимогу поліцейського гр. ОСОБА_1 . Також, згідно свідчення свідків, що зафіксовано на відеозапису, гр. ОСОБА_1 керував траспортним засобом марки ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння на високій швидкості, чим загрожував життю і здоров`ю громадян.

Відповідно до п. 2.1. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - ПДР України), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух», згідно якої водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові ВС від 25 вересня 2019 року (№ 127/19283/17).

При цьому, у зазначеній Постанові суд касаційної інстанції відхилив доводи скаржника про те, що він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною. Такі доводи скаржника Верховний Суд визнав необґрунтованими і такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

Керуючись вимогами ч. 5 ст. 242 КАС України суд першої інстанції враховує висновки Верховного Суду, викладені у зазначеній постанові суду касаційної інстанції.

В позові ОСОБА_1 не заперечував того факту, що ним не було пред`явлено працівнику поліції посвідчення водія, що є порушенням вимог п. 2.4. ПДР України та ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», а тому суд приходить до висновку, що працівником поліції було правомірно винесено постанову про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічний правовий висновок щодо обов`язку доказування в адміністративному процесі викладено в постанові Верховного Суду від 14 березня 2018 року (справа № 760/2846/17).

Отже, судом було встановлено, що позивачем не було пред`явлено працівнику поліції посвідчення водія, що є порушенням вимог п. 2.4. ПДР України та ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», а тому працівником поліції було правомірно винесено постанову про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. При цьому, позивачем не надано належних та допустимих доказів на спростування зазначених обставин.

Даючи оцінку зібраним у справі доказам, судом досліджено, що стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкцій статті, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог чинного законодавства, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем надано не було і судом таких обставин не встановлено, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах доказами, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72-76, 243, 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної полції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДП 18 №824612 від 03.05.2021 року відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя С. А. Асташев