Справа № 160/4939/21
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 червня 2021 року Справа №160/4939/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро питання щодо розгляду справи в порядку загального провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

01.04.2021 року (направлено засобами поштового зв`язку 30.03.2021 року) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 18.11.2020 року № 0-0467 на суму податкового зобов`язання 15202,00 (п`ятнадцять тисяч двісті дві грн. 00 коп.) та 19299,63 (дев`ятнадцять тисяч двісті дев`яносто дев`ять грн. 63 коп.); від 18.11.2020 року № 0-0467 на суму податкового зобов`язання 21626,57 (двадцять одна тисяча шістсот двадцять шість грн. 57 коп.), видані Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області щодо нарахування на ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки відповідно до витягу з ЄДРПОУ основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 є 28.75.0 - Виготовлення інших готових металевих виробів, що відповідно до КВЕД-2010 є 25.99 - Виробництво інших готових металевих виробів, який відноситься до секції С КВЕД ДК 009:2010, тобто у межах секцій, які визначено у вищезазначеній нормі податкового кодексу. Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 до будівель промисловості та складів належать 1251.1 будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості. Будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 яких належить мені на праві приватної власності використовуються у моїй господарській діяльності з виробництва металевих виробів, і не передавались в оренду чи інше право користування третім особам. Отже, нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є помилковим і таким, що здійснено з порушенням норм чинного податкового законодавства України. Причиною такого нарахування, можливо, є те, що інформація про те, що позивач є суб`єктом господарювання не внесена до оновленого Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Проте, позивач з 1999 року є офіційно фізичною особою - підприємцем, платником ПДВ і займається законною господарською діяльністю, сплачує усі податки і збори та інші загальнообов`язкові платежі.

Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог. В мотивування своєї правової позиції відповідач зазначив, що системне тлумачення підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Кодексу свідчить про те, що законодавець у кожному буквеному пункті (від «а» до «л») передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Кожен з цих випадків не підлягає розширювальному тлумаченню. Прикладом цього є зокрема те, що така умова як зв`язок об`єкту нерухомості з фактом її використання у своїй діяльності передбачений пунктами «е» та «і», на відміну від пункту «є». Більш того, кожен з визначених підпунктом 266.2.2 буквених пунктів має прив`язку або до статусу суб`єкта, який володіє такою нерухомістю (діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування («д»), суб`єкти господарювання малого та середнього бізнесу («е»), сільськогосподарський товаровиробник («ж»), громадські організації інвалідів та їх підприємства («з»), релігійні організації («и»)), та/або до виду нерухомості, його стану, місця розташування (непридатна до проживання («ґ»), будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів («і»), будівлі промисловості («є») тощо). Буквальний аналіз пункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Кодексу свідчить про те, що нерухомість має бути класифікована як «будівлі промисловості промислових підприємств». При цьому законодавець використав прислівник «зокрема», який уживається для підкреслення, виділення чого-небудь з-поміж однотипного, та який відноситься в даному випадку до виду будівель промисловості (виробничі корпуси, цехи, складські приміщення), а не до суб`єкта власності. За положеннями підпункту 14.1.1291. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють серед іншого будівлі промислові та склади (підпункт «ґ»). Відповідно до пункту 5.3 статті 5 Кодексу інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року № 507, будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості".

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 - "Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості", 1251.2 - "Будівлі підприємств чорної металургії", 1251.3 - "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості", 1251.4 - "Будівлі підприємств легкої промисловості, 1251.5 - "Будівлі підприємств харчової промисловості", 1251.6 - "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості", 1251.7 - "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості", 1251.8 - "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості", 1251.9 - "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".

Відповідно до Національного класифікатора України ДК 009:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої

політики від 29 листопада 2010 року № 530 (далі - ДК 009:2010), економічна діяльність - процес виробництва продукції (товарів і послуг), який здійснюють з використанням певних ресурсів: сировини, матеріалів, устаткування, робочої сили, технологічних процесів тощо. Економічну діяльність характеризують витрати на виробництво, процес виробництва та випуск продукції.

Класифікація видів економічної діяльності (КВЕД) є складовою ДК 009:2010, згідно з яким процес промислового виробництва - це процес перероблення (механічного, хімічного, ручного тощо), який використовують для виготовлення нової продукції (споживчих товарів, напівфабрикатів чи засобів виробництва), оброблення товарів, які були у використанні, надання промислових послуг і який класифікують у секціях В «Добувна промисловість та розроблення кар`єрів», С «Переробна промисловість», Б «Постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря», Е «Водопостачання; каналізація, поводження з відходами» та F «Будівництво».

Промисловість в розумінні економічної теорії це провідна галузь господарства, яка об`єднує підприємства, що виробляють електроенергію, знаряддя праці, предмети побуту, забезпечує потреби в паливі, сировині, матеріалах та різноманітних товарах. Положеннями статті 62 Господарського кодексу України визначено, що підприємство, це самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків та може мати печатки. Наведені положення дають підстави здійснити висновок, що застосування пункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України можливе у разі дотримання двох обов`язкових умов, наявність будівель промисловості та їх перебування у власності промислових підприємств. В межах спірних відносин наявна лише одна з обов`язкових умов - виробничі приміщення.

Таким чином, об`єкт нежитлової будівлі, який на праві власності належить позивачу, не підпадає під дію пункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України. Цим пунктом не охоплюється нерухомість, яка використовується платником податків у підприємницькій діяльності. Відповідно до п. 102.1 ст.102 контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п.133.4 ст.133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2021 року зазначена вище справа розподілена та 02.04.2021 року передана судді ОСОБА_2 .

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 року казану позовну заяву було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України.

У встановлений ухвалою суду від 06.04.2021 року строк позивач усунув недоліки адміністративного позову.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи. Зобов`язано Головне управління ДПС у Дніпропетровській області надати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду у строк до 11.05.2021 року: усі письмові докази, які слугували підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 18.11.2020 року № 0-0467 на суму податкового зобов`язання 15202,00 (п`ятнадцять тисяч двісті дві грн. 00 коп.) та 19299,63 (дев`ятнадцять тисяч двісті дев`яносто дев`ять грн. 63 коп.); податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 18.11.2020 року № 0-0467 на суму податкового зобов`язання 21626,57 (двадцять одна тисяча шістсот двадцять шість грн. 57 коп.). Судом попереджено Головне управління ДПС у Дніпропетровській області про можливість застосування судом заходів процесуального примусу, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду.

В період з 22.06.2021 року по 25.06.2021 року суддя Прудник С.В. перебував на лікарняному.

Слід зазначити, що відповідно до частин першої, третьої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Однак, дослідивши усі надані сторонами заяви по суті справи, суд дійшов висновку, що вказану справу недоцільно розглядати у порядку спрощеного позовного провадження та слід перейти до загального позовного провадження, оскільки з наданих до суду заяв по суті справи та доказів, не можливо встановити обставини справи.

Частиною 2 статті 173 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням підготовчого провадження є:

1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу;

2) з`ясування заперечень проти позовних вимог;

3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів;

4) вирішення відводів;

5) визначення порядку розгляду справи;

6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Згідно частини шостої статті 260 КАС України, якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі.

Таким чином, для повного та всебічного встановлення обставин справи суд дійшов висновку про необхідність здійснення подальшого розгляду цієї справи у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

За приписами статті 179 Кодексу адміністративного судочинства України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

З матеріалів адміністративного позову порушень строків, передбачених статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається.

Підстав для її повернення або відмови у відкритті провадження у справі не має.

Керуючись статтями 12, 171, 173, 179, 257, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Розгляд справи №160/4939/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Підготовче засідання призначити на 21 липня 2021 року о 09:00 годині. Засідання відбудеться у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: м.Дніпро, вул. Академіка Янгеля, 4, зала судових засідань 1.

Справу розглядатиме суддя Прудник С.В. одноособово.

Зобов`язати ОСОБА_1 у строк до 20 липня 2021 року подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (також шляхом направлення на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (adm.dp.court.gov.ua) ):

- докази та відповідні вмотивовані пояснення щодо віднесення 1/2 частини будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 до будівель промисловості, що належать позивачу та чи використовував він їх у своїй підприємницькій діяльності;

- засвідчені належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України письмові докази (декларацією про готовність об`єкта експлуатації 1/2 частини будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 ; податкові деклаоації та інші первинні документи) за період з 2016 року по 2019 рік (щодо фактичного використання належних позивачу на праві власності будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 за функціональним призначенням (промислове виробництво).

Суд попереджає ОСОБА_1 про можливість застосування судом заходів процесуального примусу, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://adm.dp.court.gov.ua/sud0470/gromadyanam/csz/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С. В. Прудник