Справа № 607/8606/21
Суддя: Вийванко О. М.
Дата ухвалення: 2021-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.06.2021 Справа №607/8606/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Вийванко О.М.

при секретарі с/з Комінярська О. М.

за участю

представника позивача Боднар В.Б.

представника відповідача Кондрат Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача УПП у Тернопільській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 09.05.2021 інспектором поліції УПП в Тернопільській області ДПП лейтенантом Мартинюком А.В., складено постанову серії ЕАН № 4180586 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбачене ч. 6 ст.121 КУпАП.

В описовій частині оскаржуваної постанови вказано, що 09.05.2021 о 08 год. 10 хв. на проспекті Бандери, 24 у м. Тернополі, водій керував транспортним засобом без встановленого переднього номерного знака, чим порушив п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху України ( далі - ПДР України).

Позивач вважає, що дії поліцейського є суперечливими, відомості зазначеній в постанові не відповідають дійсним обставинам справи, а прийняте рішення - незаконним та не обґрунтованим, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Також вказав, що транспортний засіб марки «Porsche Cayenne Turbo», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким він керував, був з обома номерними знаками, що давало змогу ідентифікувати транспортний засіб. Передній номерний знак був розміщений під лобовим склом автомобіля, оскільки в силу тимчасової технічної несправності місця для встановлення переднього номерного знаку, його було неможливо встановити. Про зазначене ОСОБА_1 повідомив інспектору на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення, однак його твердження були проігноровані.

Крім того, вказав, що в оскаржуваній постанові зазначено, що до постанови додається лише «відео BO-OQ122», однак всупереч приписам статті 283 КУпАП, остання не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, а відтак не може вважатись належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 .

Тому, позивач просить скасувати постанову серії ЕАН № 4180586 від 09.05.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а справу про адміністративне правопорушення відносно нього закрити.

Представник відповідача подала відзив на позов, в якому вказала, що позов не визнає, заперечує проти нього та просила суд відмовити у його задоволенні, оскільки матеріалами відео фіксації, які додані до відзиву, підтверджується факт вчиненого позивачем адміністративного правопорушення.

Також вказала, що спірна постанова у повній мірі відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, зокрема, у ній містяться відомості про пристрій, яким велася відеофіксація, а саме нагрудний відеореєстратор поліцейського серійний № BO-OQ122, тому матеріали відеофіксації здобуті в законний спосіб, містять інформацію про предмет доказування, а отже є належним та допустимим доказом.

Представник позивача подав відповідь на відзив, в якому вказав, що відповідно до на п. 4.2 ДСТУ 4278:2019 «Дорожній транспорт. Знаки номерні транспортних засобів. Загальні вимоги. Правила користування» знаки на транспортних засобах треба встановлювати лише в передбачених за конструкцією місцях, зазначених виробником. Тобто, для визначення правильності закріплення номерного знаку транспортного засобу спочатку необхідно з`ясувати, які саме місця на конкретному автомобілі (марка та модель) спеціально відведені для цього, щоб вже потім зробити висновок про дотримання зазначеної вимог, щодо місця закріплення номерного знаку.

Також вказав, що на відеозаписі, що був доданих до відзиву, чітко зафіксовано, що працівник поліції ігнорує його твердження про те, що конструкцією транспортного засобу «Porsche Cayenne Turbo», державний номерний знак НОМЕР_1 , не передбачено спеціального кріплення для номерного знаку на передній частині автомобіля. Також, він зазначив, що спеціальне кріплення для державного номерного знаку, яке не йде в комплекті з автомобілем, а було придбано окремо ним, з метою виконання вимог ДСТУ, було пошкоджено. На підтвердження даної обставини він показав частину кріплення, що залишилася безпосередньо на тій частині автомобіля, де воно було прикріплене, а також іншу частину, яка тримала номерний знак. А тому вважає, що неможливо було прикріпити державний номерний знак до автомобіля, що належить йому без застосування додаткових засобів, спеціально призначених для цього. Більше того, що конструкція автомобіля передбачає лише одне спеціальне місце, для кріплення номерного знаку.

Відтак, представник позивача вважає, що інспектором поліції було порушено вимоги ст. 245 КУпАП, а також, щодо наведених представником відповідача пояснень, міркувань та аргументів, викладених у відзиві на позовну заяву представник позивача заперечує.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

У судовому засідання представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову.

При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4180586 від 09.05.2021, інспектором поліції Мартинюком А.В., позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

У постанові зазначено, що ОСОБА_1 на транспортному засобі марки «Porsche Cayenne Turbo», державний номерний знак НОМЕР_2 , 09.05.2021 о 08 год. 10 хв. на проспекті Бандери, 24, м. Тернопіль, керував транспортним засобом без переднього номерного знака, чим порушив п. 2.9 (в) ПДР України.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією та законами України.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

На підставі ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 вказаних Правил закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У силу вимог пункту 2.9 «в» ПДР України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий; керувати транспортним засобом, зокрема без номерного знака або з номерним знаком, що: неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Частиною шостою статті 121 КУпАП визначено, що за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим - встановлена відповідальність шляхом накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, експлуатація транспортного засобу без номерного знака (за наявності всіх інших необхідних ознак складу правопорушення), становить собою окремий склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Як стверджує позивач, встановити державний номерний знак було неможливо, оскільки в силу тимчасової технічної несправності місця для встановлення переднього номерного знаку, а тому передній номерний знак він розмістив під лобовим склом автомобіля, а задній державний номерний знак розміщений ззаду на кришці багажника.

Разом з тим, ст. 29, 33 ЗУ «Про дорожній рух» передбачено, що до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам, затвердженим у встановленому порядку.

Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Суд також звертає увагу на приписи статті 37 Закону України «Про дорожній рух», якими передбачено підстави для заборони експлуатації транспортних засобів.

Зокрема, забороняється експлуатація незареєстрованих (не перереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає встановленим вимогам, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Експлуатація транспортних засобів також забороняється в разі: порушення вимог щодо їх переобладнання; порушення порядку встановлення і використання спеціальних світлових і звукових сигнальних пристроїв; виявлення технічних несправностей і невідповідності вимогам правил, норм, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також неукомплектованості відповідно до призначення.

До того ж, ДСТУ 4278:2012 «Дорожній транспорт. Знаки номерні транспортних засобів. Загальні технічні умови», затверджений наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 29 грудня 2012 року № 1525, встановлює типи та основні розміри, вимоги до інформаційного змісту, правила застосування державних номерних знаків для: транспортних засобів усіх типів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування та які підлягають державній реєстрації і обліку: автомобілів, автобусів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів; транспортних засобів Збройних сил України; транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування: великотоннажних транспортних засобів та інших технологічних транспортних засобів, тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо - будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів.

Так, посилання позивача про те, що згідно пункту 4.2 вказаного ДСТУ знаки на транспортних засобах треба встановлювати лише в передбачених за конструкцією місцях, зазначених виробником не було враховано, що відповідно до пункту 4.1 розділу 4 даного Стандарту кількість знаків на дорожніх транспортних засобах повинна становити, зокрема, на автотранспорті - два знаки.

З огляду на вказане, державний номерний знак також повинен розміщуватись у місці передньої частини автомобіля.

Відтак, позивач при експлуатації транспортного засобу зобов`язаний забезпечити відповідність його технічного стану, зокрема, наявність номерних знаків у відповідності до вимог нормативно-правових актів, а посилання позивача на те, що встановити номерний знак на передньому бампері автомобіля технічно неможливо, суд не приймає до уваги, оскільки вказане свідчить про намагання ухилитися позивача від виконання вищевказаного обов`язку щодо обладнання транспортного засобу номерними знаками у відповідності до вимог законодавства.

У той же час, суд враховує, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (п.1 статті 247 КУпАП).

Відповідно, стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису, який міститься в матеріалах справи, вбачається, що транспортний засіб «Porsche Cayenne Turbo» державний номерний знак НОМЕР_2 , не містить переднього номерного знаку.

При цьому, позивачем не заперечувався факт відсутності на його автомобілі переднього номерного знаку, що свідчить про порушення останнім вимог пункту п. 2.9 «в» ПДР України.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, щодо доведеності відповідачем, згідно ч. 2 ст.77 КАС України, порушення позивачем п. 2.9 «в» ПДР України і наявності підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст.121 КУпАП, відтак відсутні будь-які підстави для скасування оскаржуваної постанови та задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч. 6 ст. 121 КпАП України, ст.ст. 2, 19, 132, 134, 241-251 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль, .

Рішення суду складено та підписано 25 червня 2021 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко