Справа № 225/7645/20
Суддя: Довженко О. В.
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер судової справи: 225/7645/20
Номер провадження: 2-а/225/7/2021
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2021 року м. Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Довженко О.В., за участю секретаря Петрової С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Начальника віпс (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України капітана ОСОБА_2 , Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що постановою про накладення адміністративного стягнення серії СхРУ №074139 від 27.12.2020 року, ухваленою начальником віпс (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_2 , її було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУПАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн. за те, що 27.12.2020 року о 08 год. 40 хв., в пункті пропуску «Гоптівка», на вхід в Україну прикордонним нарядом «Перевірка документів» її було виявлено, як особу, яка виїхала до тимчасово окупованої території Донецької області 05.01.2020 року о 10 год. 25 хв. через КПВВ «Майорське», а 26.12.2020 року приблизно о 16 год. 00 хв. перетнула державний кордон тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропусу «Успенка» в пішому порядку.
Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ст.12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» №2268-VІІІ від 18.01.2018 року, порушила порядок виїзду з тимчасово окупованої території України, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.
Позивач вважає, що вказана постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню, оскільки при її складанні відповідачем було допущено порушення діючого законодавства, а саме: посилання на ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» в постанові серії СхРУ № 074139 від 27.12.2020 року не містить належних доказів на підтвердження неправомірного перетину державного кордону України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації.
У зв`язку з наведеним, позивач просить постанову про накладення адміністративного стягнення серії СхРУ №074139 від 27.12.2020 року скасувати, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП закрити. Стягнути на користь позивача 420,40 грн. судового збору.

Ухвалою суду від 05.01.2021 року відкрито провадження в справі, справа призначена до розгляду з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 18.01.2021 року залучено в якості другого відповідача у справі - Східне регіональне управління Державної прикордонної служби України.
Ухвалою суду від 31.05.2021 року залучено в якості другого відповідача у справі - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач в прохальній частині позовної заяви просить справу розглянути без його участі.
Відповідач - начальник віпс (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України капітан ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.
Представник відовідача - Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України до судового засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву від 12.02.2021 року №14/996, в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Представник відповідача - Харківський прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, до судового засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву від 29.01.2021 року, в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Дослідивши докази, долучені до матеріалів справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав:
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Судом встановлено, що відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення СхРУ №074139 від 27.12.2020 року, складеної начальником віпс (тип А) ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-2 КУПАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн. за те, що 27.12.2020 року о 08 год. 40 хв. в пункті пропуску «Гоптівка», на вхід в Україну прикордонним нарядом «Перевірка документів» її було виявлено, як особу, яка виїхала до тимчасово окупованої території Донецької області 05.01.2020 року о 10 год. 25 хв. через КПВВ «Майорське», а 26.12.2020 року приблизно о 16 год. 00 хв. перетнула державний кордон тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропусу «Успенка» в пішому порядку.
Згідно оскаржуваної постанови, своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» №2268-VІІІ від 18.01.2018 року, порушила порядок виїзду з тимчасово окупованої території України, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст. 204-2 КУпАП.
Відповідно до ч. 1ст. 204-2 КУпАП, порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно ч. 1 ст.258 КУпАП, «протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153 КУпАП, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85 КУпАП, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 КУпАП (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), а також статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається».
Вказане свідчить, що посадовою особою не були виконані вимоги ст. 258 КУпАП, оскільки позивач звернувся з даним позовом до суду.
Згідно зі ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Разом з тим, в оскаржуваній постанові не зазначено жодного доказу, на підставі якого прийнято рішення про винність позивача у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення, про що також зазначає позивач.
Наведене свідчить про відсутність будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-2КУпАП.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).
Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, якщо особа, котра його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити. Отже, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено, що в діях позивача 27.12.2020 року був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.
Крім того, відповідач не подав до суду належні і допустимі докази на підтвердження правомірності дій по ухваленню оскаржуваної постанови, не спростовано обставини, які ставлять під сумнів правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, тобто повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 3 ст. 79 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно з ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Європейський суд з прав людини у п. 36 рішення в справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 1 липня 2003 року № 37801/97, зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).
При цьому, суд звертає увагу на те, що сам факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про накладення на таку особу стягнення за відсутності інших належних доказів, тому не звільняє посадову особу суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятого рішення. (Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постановах від 15 травня 2019 року у справі №537/2088/17, від 8 липня 2020 року у справі №177/525/17).
За встановлених і наведених судом обставин, суд вважає, що постанова по притягнення позивача до адміністративної відповідальності була ухвалена всупереч зазначеним нормам КУпАП, за відсутності доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, а отже є неправомірною та підлягає скасуванню.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З метою повного захисту прав позивача, на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважає за необхідне закрити відповідну справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст.204-2 КУпАП у зв`язку із відсутністю доказів тієї події правопорушення, яка відображена в оскаржуваній постанові.
Відповідно вимог ст.139 КАС України, правової позиції Великої Палати Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 року у справа №543/775/17 (провадження №11-1287апп18), з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420,40 грн. Окрім того, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду, що міститься в постанові від 26.12.2019 року у справі №724/716/16, згідно з якою відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у подібних до нинішньої справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст.ст.2,9,10,73-77,139,241-246,286 КАС України, ст.ст.7,33,247,251,268,283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд. -
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , місце реєстрації як ВПО: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Начальника віпс (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України капітана ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_3 ), Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (адреса: м.Харків, пров. Інженерний, буд.7, ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) (місцезнаходження: 61045, м. Харків, вул. Клочківська, буд.228-П) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.
Постанову серії СхРУ №074139 від 27.12.2020 року, ухвалену начальником віпс (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України капітаном ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП - скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань зі Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (адреса: м.Харків, пров. Інженерний, буд.7, ) та ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) (місцезнаходження: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , суму сплаченого судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. з кожного по 210 (двісті десять) грн. 20 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого Апеляційного адміністративного суду через Дзержинський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Довженко