Справа № 331/1154/21
Суддя: Антоненко М. В.
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

23.06.2021 Справа № 331/1154/21
Провадження № 2-а/331/28/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя, у складі

головуючого судді Антоненко М.В.

при секретарі Федоровій К.Д.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 роти 1 батальйону УПП в Кіровоградській області Шеремета Артема Сергійовича, УПП в Кіровоградській області, про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

11.03.2021 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора 1 роти 1 батальйону УПП в Кіровоградській області Шеремета Артема Сергійовича, УПП в Кіровоградській області, про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В обгрунтування позову зазначено, що 02.03.2021 року інспектором 1 роти 1 батальйону УПП в Кіровоградській області Шереметом Артемом Сергійовичем винесена постанова (серії ЕАН №3857946 від 02.03.2021 року) у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 .. Відповідно до даної постанови, ОСОБА_1 інкриміновано порушення, п. 2.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 126 КУпАП.

На думку позивача постанова є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням його прав та чинного законодавства України та такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступне. 02.03.2021 року, позивач, в 16:40 год. рухався по трасі автодороги М-13 Кропивницький - Платонове на автомобілі GEELY CE-2 держ. № НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності (свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 ). Рухаючись в районі 17 км. траси автодороги М-13 Кропивницький - Платонове, був зупинений Інспектором лейтенантом поліції управління патрульної поліції в Кіровоградській області Шереметом Артемом Сергійовичем (1 бат. 1 рота). Інспектор пред`явив звинувачення у керуванні транспортним засобом без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (чим було порушено п. 2.1. «ґ» правил дорожнього руху). Інспектор безпідставно зупинив авто, оскільки правил ПДР позивач не порушував. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху або якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення. Після зупинки та перевірки документів (посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію ТЗ та страхового полісу ОСЦПВ ВНТЗ, інспектор звинуватив позивача у тому що страховий поліс виписаний на старі номери автомобіля та страховий поліс не «пробивається по базі чинних страхових полісів». Тому за думкою інспектора страховий поліс є не чинним. На звинувачення інспектора, позивачем було повідомлено що раніше автомобіль GEELY CE-2 (2014 року випуску, VIN НОМЕР_3 ) мав державний № НОМЕР_4 та належав іншому власнику та був застрахований позивачем ОСОБА_1 27.04.2020 року відповідно до Полісу ОСЦПВ ВНТЗ №149717471 (оскільки керував цим автомобілем за довіреністю власника) строком по 26.04.2021 року. Зазначений поліс був законно придбаний, сплачений та зареєстрований у відповідній базі страхових полісів МТСБУ. 26.05.2020 року позивач придбав цей автомобіль GEELY CE-2 (2014 року випуску, VIN НОМЕР_3 ) у власника та поставив його на облік за державним № АР 1840 НЕ. Після придбання автомобіля не став переукладати/переоформлювати страховий поліс ОСЦПВ ВНТЗ №149717471 на новий держ.номер автомобіля оскільки відповідно до статті 20-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії.

У разі відчуження забезпеченого транспортного засобу права та обов`язки страхувальника переходять до особи, яка прийняла такий транспортний засіб у свою власність (ст. 20-1.2.). Але інспектор проігнорував пояснення та відмовився перевіряти чинність наявного у нього страхового полісу ОСЦПВ ВНТЗ №149717471 за старим реєстраційним номером автомобіля НОМЕР_4 . Після цього інспектором було складено постанову про накладання адміністративного стягнення серії ЕАН №3857946 від 02.03.2021 року.

Інспектор 1 роти 1 батальйону УПП в Кіровоградській області Шеремет А.С. в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав.

Представник УПП в Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, надав відзив в якому зазначив, що 02.03.2021 року о 15 год. 48 хв. під час несення служби на закріпленому квадраті патрулювання екіпажем у складі інспектора роти № 1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 спільно із напарником було зафіксовано факт адміністративного правопорушення, а саме на автомобільній дорозі М-13 «Кропивницький - Патонове» 17 км ОСОБА_1 керуав транспортним засобом Geely CE-2, номерний знак НОМЕР_5 , був зупинений згідно ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» та при перевірці документів не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на вищевказаний транспортний засіб, чим порушив вимоги п. 2.1 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

На виконання вимог п. 11 ч.1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» екіпажем патрульної поліції здійснювалась вибіркова перевірка транспортних засобів (за маркою, серією та номером автомобіля), що здійснювали рух по автомобільній дорозі М-13 Кропивницький - Патонове на предмет наявності у транспортних засобів, що рухалися чинного полісу страхування через централізовану базу даних МТСБУ за допомогою службового планшетного пристрою Samsung для встановлення факту виконання водіями вимог п. 2.1. ПДР України та порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП. Положеннями ст. 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язки відповідних підрозділів національної поліції щодо перевірки та контролю обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За результатами перевірки страхового полісу через централізовану базу даних МТСБУ за маркою, серією та номером автомобіля яким керував позивач, було встановлено, що відповідний поліс був відсутній у базі на час здійснення перевірки. Вищезазначений транспортний засіб було зупинено у відповідності до вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліції».

Пункт 2.1 ПДР України встановлює, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: г) чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власникiв наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). Частина 1 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"). Отримавши інформацію централізованої бази даних МТСБУ щодо відсутності у транспортного засобі Geely CE-2, номерний знак НОМЕР_5 чинного страхового полісу, у поліцейського виникли усi підстави вважати, що водій цього транспортного засобу може бути причетний до вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

На місці події велась відеофіксація у відповідності до вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» однак у зв`язку із надходженням ухвали про відкриття провадження разом із позовною заявою до УПП лише 31.05.2021р., вказаний вiдеозапис був видалений із серверу для зберігання відеозаписів МВС України за терміном зберігання.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 винесена згідно чинного законодавства, у зв`язку з порушенням останнім вимог п. 2.4 ПДР України. Просив відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

З постанови інспектора роти 1 батальйону 1 УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції Шеремета Артема Сергійовича у справі про адміністративне правопорушення від 02.03.2021 року серії ЕАН №3857946 встановлено, що 02.03.2021 року о 16.55 год. на автомобільній дорозі М-13 «Кропивницький - Патонове» 17 км, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Geely CE-2, номерний знак НОМЕР_5 , був зупинений згідно ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» та при перевірці документів не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на вищевказаний транспортний засіб, чим порушив вимоги п. 2.1 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 69 КАС України відносить до доказів пояснення сторін, третіх осіб та їх представників, показання свідків, письмові і речові докази, висновки експертів.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є в справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд виходить з положень ч. 2 ст. 71 КАС України в тім, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З наданих до матеріалів справи документів вбачається, що позивачем на вимогу Відповідача 1 були надані до перевірки посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та страховий поліс ОСЦПВ НОМЕР_6 від 27.04.2020р., за яким страхувальником виступає ОСОБА_1 , забезпечений транспортний засіб GEELY CE-2, 2014р.в., VIN НОМЕР_3 , держномер № НОМЕР_4 .

26.05.2020р. ОСОБА_1 став власником ТЗ GEELY CE-2, 2014р.в., VIN НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . Згідно свідоцтву держномер транспортного засобу НОМЕР_1 .

Отже під час дії страхового полісу ОСЦПВ ВНТЗ №149717471 від 27.04.2020р. відбулася зміна власника автомобіля (зміна фізичної особи яка володіє автомобілем) та у зв`язку із перереєстрацію відбулася зміна держномеру, а саме НОМЕР_4 змінено на НОМЕР_1 , що не впливає на чинність страхового полісу в силу статті 20-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якої у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії.

Наявність в страховому полісі ОСЦПВ ВНТЗ №149717471 від 27.04.2020 р. посилання на VIN НОМЕР_3 транспортного засобу GEELY CE-2, 2014 р.в. та зазначення VIN НОМЕР_3 у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , беззаперечно дає можливість ідентифікувати автомобілі з різними державними реєстраційними номерами як тотожні.

Відповідно до ст. 20-1.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі відчуження забезпеченого транспортного засобу права та обов`язки страхувальника переходять до особи, яка прийняла такий транспортний засіб у свою власність.

Таким чином, в матеріалах справи наявні документи що підтверджують відсутність вини позивача у скоєнні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Оскільки інших доказів вчинення правопорушення суб`єктом владних повноважень суду не надано, тому притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст.126 КУпАП не може бути здійснено на підставі неналежних доказів його вини.

З огляду на вищенаведене, суд, вважає дану постанову про скоєння адміністративного правопорушення неправомірною, і вважає пояснення позивача щодо не вчинення в даному випадку правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, правдивими.

Відповідно до ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову зокрема, про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень.

Проте суд вважає безпідставними позовні вимоги ОСОБА_1 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки відповідно до ст. 284 КУпАП вирішення питання про закриття провадження у справі по адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи, витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

10.03.2021 року між Позивачем та адвокатом Пухир П.В. було укладено договір № 1 про надання правової допомоги.

На підтвердження повноважень адвоката Пухир П.В. надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП 001605 від 29.03.2018 року та копію ордеру на надання правової допомоги серії АР №1002672 від 10.03.2021 року.

Пунктом 3.3 договору про надання правничої допомоги встановлено, що гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами та складає 500 грн. за годину.

Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В обґрунтування вимог про стягнення витрат на правову допомогу позивачем надано докази їх понесення, а саме квитанцію № 000 003/1 про сплату Позивачем зазначених послуг у розмірі 3750,00 грн. та акт наданих послуг до Договору № 1 від 10.03.2021 року (з детальним описом проведених робіт з урахуванням часу).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 року у справі № 815/4300/17, від 11.04.2018 року у справі № 814/698/16.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

Згідно ч.4 ст. 263 ЦПУ України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд проаналізував перелік та обсяг наданих правових послуг, а саме стосовно дій адвоката Позивача по опрацюванню законодавчої бази, що регулює спірні відносини та прийшов висновку що вартість зазначених робіт є завищеною.

Виходячи із критеріїв, що визначені статтею 139 Кодексу адміністративного

судочинства України відзначимо, що дана категорія справ є малозначною, не потребує

вивчення значного масиву законодавства, судова практика щодо розгляду справ подібної

категорії є сталою та зрозумілою.

Відтак суд вважає що оплата за вказані послуги (стосовно дій адвоката по опрацюванню законодавчої бази) у розмірі 1500 грн. не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з огляду на вимоги, які ставляться до адвоката, а саме наявності у такої особи повної вищої юридичної освіти.

У той же час, розмір витрат, понесених позивачем у зв`язку із оскарженням постанови у судовому порядку склав 3750,00 грн., що є не співмірним зі складністю даної справи.

Враховуючи викладене, суд вважає що витрати за надану правову допомогу, підлягають задоволенню в розмірі 2250,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, та підлягають задоволенню частково, оскільки безпідставність притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП підтверджується наданими суду доказами.

Керуючись ст.ст. ч. 2-5 ст. 134, 159, 160, 161, 163 КАС України, на підставі ст.ст. 7, 8, 9, 11, 69, 70, 71, 86, 162, 171-2 КАС України, ст.ст. 251, 252, 258 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 до інспектора 1 роти 1 батальйону УПП в Кіровоградській області Шеремета Артема Сергійовича, УПП в Кіровоградській області, про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора 1 роти 1 батальйону УПП в Кіровоградській області Шеремета Артема Сергійовича, серії ЕАН № 3857946 від 02.03.2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок, сплачений відповідно до квитанції № МР_АВ141191ZAA_ 18304915 від «11» березня 2021 року, яка залишається в матеріалах справи.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його ухвалення.

Суддя: М.В. Антоненко