Справа № 640/17129/20
Суддя: Мамедова Ю.Т.
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

23 червня 2021 року м. Київ № 640/17129/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Мамедової Ю.Т., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення у адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенза Девелопмент Груп" до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд) від 29 квітня 2021 року в адміністративній справі №640/17129/20 (далі - справа №640/17129/20) позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенза Девелопмент Груп" (далі - позивач, ТОВ "Тенза Девелопмент Груп") до Київської митниці Держмитслужби (також далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень задоволено повністю (далі - судове рішення).

Поряд з цим, представником позивача подано до суду письмову заяву про ухвалення додаткового судового рішення у справі Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенза Девелопмент Груп", оскільки у судовому рішенні не вирішено питання про судові витрати (далі - подана заява).

Представником відповідача заявлено письмове клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу адвоката, оскільки заявлена сума у розмірі 30000,00 грн. є неспівмірною, а тому, наяві підстави для зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу адвоката.

Розглянувши у письмовому провадженні подану заяву суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно зі ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Відповідно до пунктів 1, 5, 6 статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; захист - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

З приводу зазначеного питання висловлювався і Конституційний Суду України, так, пунктом 3.2 рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Також Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті 3, статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

Отже, з викладеного слідує, що до правової (правничої) допомоги належать, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру тощо.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Аналогічна правова позиція викладена у Додатковій постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі справа №826/841/17 (адміністративне провадження №К/9901/5157/19).

Так, представником позивача на підтвердження понесення витрат на правову допомогу надано до суду Ордер серії ДН №038967від 12 червня 2020 року, Договір про надання правової (правничої) допомоги №6 від 12 червня 2020 року (також далі - Договір №6), Рахунок від 12 червня 2020 року про оплату гонорару за надання правової допомоги відповідно до умов п. 4.2.1 Договору №6 від 12.06.2020 за підтвердження митної вартості товарів в межах статті 55 Митного кодексу України на суму 10000,00 грн., платіжне доручення №57 від 12 серпня 2020 року на суму 30000,00 грн. (далі - Платіжне доручення №57), Акт №30 приймання-передання виконаних робіт/наданих послуг від 31 серпня 2020 року (далі - Акт №30).

Згідно п.п. 1.1., 1.2. Договору №6, клієнт доручає, а Адвокатське бюро бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу Клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором.

Клієнт зобов`язаний оплатити надання правової допомоги (гонорар) та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору в порядку і розмірі, передбаченому цим Договором.

Відповідно до п. 4.2. пп. 4.2.2. гонорар за надання правової допомоги, передбаченої цим Договором встановлюється за надання правової допомоги в суді першої інстанції - 30000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. за одну справу в межах 20 годин роботи адвоката, в разі роз`єднання судом вже поданих позовів - 22500 (двадцять дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. за кожну окрему справу в межах 10 годин роботи адвоката за кожною справою.

Отже, згідно Акту №30, позивачем понесено витрати на правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №57.

Оцінюючи співмірність витрат позивача на правничу допомогу із складністю предмету позову та обсягу наданих робіт, суд зазначає, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу є співмірним, обґрунтованим та фактично доведеним, а тому суд відхиляє доводи представника відповідача про не співмірність витрат на правничу допомогу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, враховуючи вищезазначене у сукупності, в силу того, що належним чином документально підтвердженими є витрати позивача на правничу допомогу, суд приходить до висновку, про наявність підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 30000,00 грн за надання останньому правничої допомоги.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 241, 243, 246, 248, 252, 256 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенза Девелопмент Груп" (01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, 23-Б; ) судові витрати у розмірі 30000,00 грн. (тридцять тисяч гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби (03124, м. Київ, бульв. Гавела Вацлава, 8-А; ).

Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Мамедова