Справа № 640/11743/20
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 року м. Київ № 640/11743/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо виплати пенсії у неналежному розмірі неправомірними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити недоотриману суму пенсії за період з 01.02.2006 по дату прийняття рішення суду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено про те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві протиправно застосовано до ОСОБА_1 положення абз. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та призначено пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку з 01.02.2006.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.06.2020 (суддя Патратій О.В.) відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу строк для надання відзиву.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку з 21.12.2001 та отримує пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку (робота за списком №2), відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», розмір пенсії якої обчислено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При призначенні пенсії врахований загальний стаж роботи ОСОБА_1 32 роки 10 місяців 8 днів та заробітна плата з 01.01.1985 по 31.12.1989. З 01.02.2006 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з більшого заробітку, відповідно до поданої заяви від 01.02.2006. При цьому, ОСОБА_1 призначалась і зараз виплачується пенсія за віком (робота за списком №2) зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», розмір якої обчислено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній додатково наголошено на обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.04.2021, згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, адміністративну справу №640/11743/20 прийнято до свого провадження суддею Скочок Т.О. та призначено останню до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

З огляду на вказане, виходячи з положень п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов до висновку про можливість розгляду даної адміністративної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, з 21.12.2001 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2, виходячи із загального стажу 32 роки 10 місяців 8 днів та пільгового стажу у розмірі 19 років 1 місяць 14 днів. Розмір пенсії 117,00 грн.

Надалі, ОСОБА_1 подано до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва заяву від 01.02.2006, в якій просила здійснити перерахунок належної їй пенсії у зв`язку зі збільшенням стажу та заробітної плати.

За результатами розгляду вказаної заяви з 01.02.2006 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі розпорядження від 01.02.2006 №194149, в якому, зокрема, зазначено, що розмір загального стажу ОСОБА_1 становить 35 років 4 місяці 17 днів, а пільговий - 19 років 1 місяць 14 днів. Розмір пенсії станом на 01.02.2006 склав 385,82 грн.

Також, ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою від 03.03.2020, яка отримана відповідачем 03.03.2020 за вх. №5716/Н-2600-20, в якій просила поновити пенсію за списком №2 і зробити правильне нарахування пенсії, оскільки з 01.02.2006 були змінені показники нарахування з більшого на менше.

З наявних у матеріалах справи доказів не вбачається факту надання Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві відповіді на вказану заяву.

На підставі викладеного, вважаючи власні права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Конституції України, Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Стаття 3 Конституції України, відповідно, гарантує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Офіційне тлумачення положення ст. 1 Конституції України міститься у рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012, згідно з яким, «Основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї».

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Приписами ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено умови призначення пенсії на пільгових умовах.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент здійснення спірного перерахунку пенсії, тобто станом на 01.02.2006), перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

Заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики (ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

У силу абз. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, з 01.02.2006 на підставі заяви ОСОБА_1 від 01.02.2006 проведено перерахунок належної останньої пенсії. При цьому, під час здійснення такого перерахунку вид призначеної пенсії, а саме: пенсія за віком (робота за списком №2) зі зниженням пенсійного віку, залишився незмінним, а розмір належної позивачу пенсії збільшився, а не зменшився.

З огляду на викладене, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

При цьому, у розумінні п. 8 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Тобто, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Водночас, виходячи зі змісту заявлених предмету та підстав позову, а також фактичних обставин справи, суд не вбачає підстав стверджувати про наявність у позивача у межах заявленого спору порушеного Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві права.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову у задоволенні останніх.

Керуючись ст.ст. 77, 246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок