Справа № 600/1788/20-а
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/1788/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Анісімов О.В.

Суддя-доповідач - Франовська К.С.

30 червня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 13.10.2020 р. №495/ФОП про проведення фактичної перевірки.

Позов мотивований тим, що у відповідача відсутні правові підстави для призначення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 . У наказі про проведення перевірки не міститься конкретної інформації про порушення вимог законодавства, передбачених підпунктом 80.2.5 пункту 80.5 статті 80 ПК України. В наказі керівника ГУ ДПС у Чернівецькій області №495/фп від 13.10.2020 р. відсутні будь-які посилання на конкретні порушення податкового та/або іншого законодавства ФОП ОСОБА_1 , окрім як на норми, що регулюють питання призначення перевірки - підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України без зазначення конкретної інформації про порушення підприємцем норм податкового законодавства. Вважає, що норми ПК України, на які посилається податковий орган в спірному наказі, містять лише загальну диспозицію щодо підстав для проведення фактичної перевірки.

Окрім того, позивач вважає, що наказ ГУ ДПС у Чернівецькій області від 13.10.2020 р. №495/фп винесено з порушенням підпункту 75.1.3. пункту 75.1 ст. 75 ПК України - до предмету фактичної перевірки віднесено необмежене коло питань, податкові інспектора на підставі такого наказу мали право перевірити інші питання ніж ті, які можуть бути предметом фактичної перевірки згідно підпункту 75.1.3. пункту 75.1 ст. 75 ПК України.

Ухвалою суду від 16.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування наказу - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 13.10.2020 року №495/фп «Про проведення фактичної перевірки».

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого згідно квитанції №0.0..1 від 15.10.2020 року судового збору у розмірі 2102 грн. 00 коп.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило ГУ ДПС у Чернівецькій області, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права і з порушенням норм процесуального права. Тому просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що посилання суду першої інстанції на те, що в наказі про проведення фактичної перевірки не вказано конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, а також на відсутність повноважень у відповідача на проведення таких перевірок, є помилковими, з огляду на приписи пункту 81.1 статті 81, підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 та підпункту 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України .

Зазначає, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. В даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництва і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів).

В наказі на проведення фактичної перевірки як підставу перевірки, достатньо зазначити норму статті Податкового кодексу України.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до приписів ч.4 ст.229 КАС України якщо згідно положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець Хотинською районною державною адміністрацією Чернівецької області 28.02.2017 року за номером державної реєстрації 1005974. З 01.03.2017 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС у Чернівецькій області як платник податків за основним місцем обліку. Види діяльності ОСОБА_1 : роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; роздрібна торгівля хлібобулочними виробами в спеціалізованих магазинах.

З метою здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відноси з працівниками, відповідно до підпунктів 20.1.4, 20.1.6, 20.1.8, 20.1.9, 20.1.10, 20.1.11, 20.1.12, 20.1.13, 20.1.14, 20.1.15 п. 20.1 ст. 20, п.п.75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п.п. 80.2.5 п. 80.2, ст. 80 Податкового кодексу України, ГУ ДПС у Чернівецькій області видано наказ №495/фп від 13.10.2020 року «Про проведення фактичної перевірки», яким призначено проведення фактичної перевірки платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в магазині за адресою. АДРЕСА_1 , за період фінансово-господарської діяльності з 22.10.2017 року по 22.10.2020 року, з 13.10.2020 року тривалістю 10 діб, з питань дотримання вимог Податковою кодексу в частині здійснення господарської діяльності та Законів України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфер, торгівлі, громадського харчування та послуг», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. №637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», постанови Правління Національного банку України від 29.12.2017 № 148 «Про затвердження Положення проведення касових операцій у національній валюті в Україні» та інших законодавчих актів.

На підставі наказу №495/фп від 13.10.2020 року видано направлення на перевірку від 13.10.2020 №1408 та №1409 заступнику начальника відділу планових перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Чернівецькій області ОСОБА_2 та головному державному ревізору-інспектору відділу планових перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Чернівецькій області Цибуху О.П.

На підставі наказу №495/фп від 13.10.2020 р. та відповідно до виданих на його підставі направлень на перевірку від 13.10.2020 року №1408, №1409 працівниками ГУ ДПС у Чернівецькій області був здійснений вихід на господарську одиницю магазин ФОП ОСОБА_1 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 24-25).

Вважаючи спірний наказ таким, що оформлений з порушенням вимог Податкового кодексу України, позивач ОСОБА_1 не допустила працівників ГУ ДПС у Чернівецькій області до фактичної перевірки , про що складено акт про відмову в допуску до фактичної перевірки № 195/24-13-07-01/ НОМЕР_1 від 13.10.20.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим відповідачем наказом, звернувся до суду з даним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований ст. 80 ПК України, п.п. 80.1, 80.5, 80.7 якої передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

За приписами п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Відповідно до положень п.п. 80.2.5 ст. 80 ПК України:

« 80.2. Фактична перевірка може проводитися па підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або ного уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки,

та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами- лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального».

Із зазначеного вбачається, що перевірка на підставі п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України буде правомірною за наявності: наказу на призначення перевірки, який має містити 1) визначення, яка саме інформація отримана податковим органом щодо наявних порушень з боку конкретного платника податків; 2) відомостей, коли та ким така інформація, що слугувала підставою для призначення фактичної перевірки, була надана; 3) відомостей, які є наявні докази отримання контролюючим органом такої інформації або звернення, які було зареєстровано у відповідному порядку.

Лише за наявності зазначених умов наказ буде відповідати вимогам законодавства, а перевірка на підставі п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України буде правомірною.

Слід враховувати, що п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України виділяє одну окрему підставу для призначення перевірки відповідно до зазначеного пункту, проте контролюючим органом зазначено лише частину цього пункту, як підставу для перевірки позивача, що є неправомірним, оскільки цей підпункт має застосовуватись повністю, а не частинами.

Як вбачається, податковий орган ділить п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України па дві самостійні підстави для перевірки:

- перша підстава - наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

- друга підстава - здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

У зв`язку з відсутністю у податкового органу відповідної інформації про порушення платником податку податкового законодавства, податковим органом зазначається лише частина п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, як самостійна підстава для перевірки., проте такі дії податкового органу є неправомірними.

В той же час, колегія суддів звертає увагу на те, що в спірному наказі не зазначено, які саме порушення допустив позивач, що могло бути підставою для проведення фактичної перевірки на підставі пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Встановлення даної обставини є предметом доказування в силу приписів ч. 2 ст. 73 КАС України, що узгоджується із висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 520/1304/20.

На обґрунтування своїх тверджень, суб`єктом владних повноважень вказано, що підставою для видання спірного наказу контролюючим органом визначено: інформацію, що міститься в електронній базі даних «Аналітична система «Податковий блок», яка свідчить про факт заниження 03.11.2018 року позивачем мінімальної роздрібної ціни на алкогольні напої. Окрім цього, при здійсненні торгівлі підакцизними товарами, позивач звітує про низькі виторги по РРО.

Втім, як вірно зазначено судом першої інстанції, посилання на вказану інформацію щодо поданих до контролюючого органу будь-яких звітів та інформацію, що міститься в електронній базі даних «Аналітична система «Податковий блок», у оскаржуваному наказі №813 від 13.10.2020 р. №495/фп відсутнє.

Зміст спірного наказу вказує на те, що в останньому відсутні будь-які покликання на конкретні підстави призначення перевірки, крім як на норми, що регулюють питання призначення перевірки підпункти 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, а також не відображено, яка саме інформація, що фактично наявна та/або фактично отримана контролюючим органом стала підставою для його прийняття. Саме лише зазначення норм Податкового кодексу України, на думку колегії суддів, не є достатнім та свідчить про відсутність належного обґрунтування підстав для призначення фактичної перевірки у спірному наказі.

Проаналізувавши положення ст.80 ПК України колегія суддів дійшла висновку, що передбачені у пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України підстави для проведення фактичної перевірки пов`язані виключно із фактом отримання конкретної інформації про порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства в сфері виробництва та/або обігу підакцизних товарів.

Посилання відповідача на те, що згідно пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України достатньою самостійною підставою для проведення фактичної перевірки є здійснення відповідачем функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу підакцизних товарів, колегія суддів вважає помилковими, оскільки таке тлумачення цієї норми повністю нівелює необхідність існування інших передбачених у п.80.2 ст.80 ПК України підстав для проведення фактичних перевірок дотримання вимог законодавства в цій сфері, адже такими функціями контролюючий орган наділений законодавчо на постійній основі.

У зв`язку з цим, з оскаржуваного наказу неможливо ідентифікувати передбачену Податковим кодексом України підставу для призначення фактичної перевірки позивача, та чи дійсно в наявності була така інформація у розпорядженні контролюючого органу на час прийняття спірного наказу, і чи саме ця інформація слугувала такою підставою.

Таким чином, з огляду на відсутність у спірному наказі будь-яких посилань на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють, суд апеляційної інстанції вважає, що податковий орган не довів суду наявність правових підстав для винесення оскаржуваного наказу.

При вирішенні справи, колегія суддів враховує також висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 08.09.2020 року по справі №640/21536/19 та від 22 вересня 2020 року №520/1304/2020.

З врахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у спірному наказі від 13.10.2020 р. №495/фп визначених у п. 80.2 ст.80 ПК України підстав для проведення фактичних перевірок.

Як зазначає Верховний Суд в своїй постанові від 08.10.2019 у справі № 826/11217/18 процедурні порушення при призначенні перевірки мають наслідком протиправність прийнятого керівником податкового органу наказу про проведення перевірки.

Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) у відзиві на адміністративний позов, з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 30 червня 2021 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Боровицький О. А. Матохнюк Д.Б.