Справа № 480/660/21
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 р. Справа № 480/660/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 р. (ухвалене суддею Кравченком Є.Д.) по справі № 480/660/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначення позивачу належної пенсії; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача; стягнути на користь позивача не виплачені з вини відповідача пенсії за вересень 2020 року, жовтень 2020 року, листопад 2020 року.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 р. позов задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 10.09.2020 р. № 5487 та від 05.10.2020 р. № 5487 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи: липень 2004 року, травень 2005 року та січень 2006 року в філії "Уренгой буріння" ТОВ "Газпром буріння"; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 25.09.2020 р.; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг 55 річного віку 24.09.2020 р.

30.08.2019 р. ОСОБА_1 набув статусу учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням від 30.08.2019 р. серії НОМЕР_1 .

03.09.2020 р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах як учаснику бойових дій, до якої окрім іншого додав трудову книжку серії НОМЕР_2 від 15.09.1983 р. та довідки філії "Уренгой буріння" ТОВ "Газпром буріння" від 27.03.2019 р. № УРБ/01/032/2273 про заробіток, який враховується для призначення пенсії.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 10.09.2020 р. № 5487 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 пп. 4 ст. 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (зі змінами) у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 25 років (в наявності 24 роки 9 місяців 7 днів).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 14.09.2020 р. позивача повідомлено про прийняте рішення, а також повідомлено про можливість укладення договору добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і набуття страхового стажу для призначення пенсії.

22.09.2020 р. ОСОБА_1 уклав з ГУ ДПС у Сумській області типовий договір № 0005 про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску), на виконання якого 23.09.2020 р. позивач одноразово сплатив суму єдиного соціального внеску за період з 01.01.2019 р. по 31.03.2019 р. у розмірі 6600 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 23.09.2020 р.

01.10.2020 р. позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про призначення пенсії за віком, проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 05.10.2020 р. № 5487 йому повторно було відмовлено в призначенні пенсії з тих самих підстав. Додатково повідомлено, що до страхового стажу не зарахований період роботи в ООО "Газпром бурение" липень 2004 року, травень 2005 року, січень 2006 року, у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації.

05.11.2020 р. ОСОБА_1 втретє звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, на підставі якої йому з 05.11.2020 р. призначено пенсію та видано пенсійне посвідчення серії НОМЕР_3 від 18.11.2020 р.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у призначення йому належної пенсії з вересня 2020 року, звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в частині позову, суд першої інстанції виходив з передчасності позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача не виплачених сум пенсії за вересень, жовтень та листопад 2020 року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідачем рішення суду першої інстанції не оскаржується, а позивач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог. Отже, в межах розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції надається правова оцінка висновкам суду про відмову в задоволенні позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 29.08.2012 р. №16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у частині третій статті 129 Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2011 р. №13-рп/2011).

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Рисовський проти України" (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу "доброго врядування".

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах "Beyeler v. Italy" № 33202/96, "Oneryildiz v. Turkey" № 48939/99, "Moskal v. Poland" № 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі "Hasan and Chaush v. Bulgaria" № 30985/96).

Враховуючи те, що суд першої інстанції дійшов висновку щодо необхідності з метою забезпечення ефективного судового захисту порушених прав позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи: липень 2004 року, травень 2005 року та січень 2006 року в філії "Уренгой буріння" ТОВ "Газпром буріння" та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком починаючи з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку - з 25.09.2020 р.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача не виплачених сум пенсії за вересень, жовтень та листопад 2020 року, суд першої інстанції виходив з того, що ці вимоги є передчасними, так як у період з вересня по листопад 2020 року пенсія позивачу ще не призначена, а відповідач взагалі взагалі заперечував право ОСОБА_1 на призначення пенсії саме з 25.09.2020 р.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про передчасність позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача не виплачених сум пенсії за вересень, жовтень та листопад 2020 року, оскільки чинним законодавством не передбачена можливість задоволення позовних вимог на майбутнє.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 р. по справі № 480/660/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін