Справа № 620/1680/21
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 року Чернігів Справа № 620/1680/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заяць О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Носівського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Носівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, затверджене 19 червня 2020 року начальником Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, про припинення провадження за заявою ОСОБА_1 .

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що оскаржуване рішення відповідача протиправне, оскільки ним подані всі документи, необхідні для здійснення провадження за його заявою про встановлення належності до громадянства України. В основу рішення покладені протиправні вимоги відповідача про надання документів, а саме рішення суду про встановлення особи, подача яких не передбачена Порядком.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та відстрочено сплату судового збору.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позов, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що у зв`язку із втратою чинності наказу МВС України «Про затвердження Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України», з 01.03.2018 відсутнє законодавче регулювання порядку встановлення особи, тому надана позивачем довідка від 24.03.2020 про те, що особу позивача встановлено та про те, що станом на 24.08.1991 вона перебувала в громадянстві колишнього СРСР, не є належним документом, який подається відповідно до підпункту «б» пункту 8 Порядку, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215 (далі - Порядок).

У відповіді на відзив позивач вказав на те, що відповідач не заперечує факту подання всіх документів, передбачених п. 8 розділу II Порядку та будь-яких зауважень щодо поданої позивачем довідки в оскаржуваному рішенні не наведено. Зазначені у відзиві доводи та додані документи не спростовують наведених позивачем обставин.

У запереченні на відповідь на відзив представник відповідача у задоволенні позову просив відмовити повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Вулканівка Ленінського району Автономної Республіки Крим, де проживала до осені 1990 року. Восени 1990 року ОСОБА_1 переїхала на постійне місце проживання до села Софіївка Носівського району Чернігівської області. Після переїзду, зокрема і станом на 24.08.1991, вона проживала в селі Софіївка Носівського району Чернігівської області. Паспорт громадянина України ОСОБА_1 не отримувала, а паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року - втрачений.

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 11 травня 2018 року по справі № 741/405/18 задоволено заяву позивача про встановлення факту проживання на території України: встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України, а саме у с. Софіївка Носівського району Чернігівської області.

24 березня 2020 року позивач звернувся до Носівського районного сектору УДМС України в Чернігівській області із заявою про встановлення належності до громадянства України, до якої було додано:

довідку від 24.03.2020 про встановлення особи та перебування особи в громадянстві колишнього СРСР, складену відповідачем;

рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 11 травня 2018 року по справі 741/405/18;

квитанцію про сплату державного мита.

Позивачем подавались відповідачу і інші документи, а саме: згода на обробку персональних даних від 24.03.2020, заява про надання платної послуги від 24.03.2020, довідка Софіївської сільської ради від 18.12.2019, пояснення позивача від 24.03.2020, копія свідоцтва про народження.

В січні 2021 року на адресу відповідача направлявся адвокатський запит щодо результатів розгляду заяви позивача та надання копій документів, на який надано відповідь листом від 21.01.2021.

У листі від 21.01.2021 відповідач повідомив, що 19.06.2020 Управлінням Державної міграційної служби України в Чернігівській області (далі - УДМС) прийнято рішення про припинення провадження за заявою позивача.

28.01.2021 до УДМС направлено адвокатський запит про надання копії рішення від 19.06.2020. Листом УДМС від 04.02.2021 позивачу надано копію рішення про припинення провадження за заявою ОСОБА_1 , яке підписане завідувачем Носівського сектору ДМС та затверджене начальником УДМС.

Вважаючи дане рішення протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Стаття 4 Конституції України визначає, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Закон України «Про громадянство України» від 18.01.2001 № 2235-ІІІ (далі - Закон № 2235-ІІІ) визначає правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб.

Згідно з статтею 3 Закону № 2235-ІІІ громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;

4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

З метою організації виконання Закону № 2235-ІІІ Указом Президента України від 27.03.2001 № 215/2001 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок), який відповідно до Закону № 2235-ІІІ, визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Пунктом 1 Порядку встановлено, що для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку. У випадках, передбачених законодавством України, за подання заяви та інших документів з питань громадянства сплачується державне мито або консульський збір, документ про сплату якого подається разом із заявами та іншими документами з питань громадянства.

Згідно пунктів 2, 3 Порядку заяви з питань громадянства оформлюються: про встановлення та оформлення належності до громадянства України особою, яка проживає на території України, - на ім`я керівника територіального органу Державної міграційної служби України за місцем проживання особи. Заява з питань громадянства подається у письмовій формі з зазначенням дати її складання та підписується заявником.

Відповідно до підпункту а) пункту 7 Порядку встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Пункт 8 Порядку визначає, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Таким чином, нормами законодавства, що регулюють порядок встановлення належності особи до громадянства України, передбачено, що при поданні вищезазначеної довідки територіального підрозділу ДМС України є обов`язковою наявність документів, що підтверджують факт перебування особи в громадянстві колишнього СРСР станом на 24.08.1991 і даний перелік є вичерпним.

Відповідно до абзаців один, три пункту 89 Порядку територіальний підрозділ Державної міграційної служби України, до якого подано документи щодо встановлення або оформлення належності до громадянства України, перевіряє відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України. Подані заявником належно оформлені документи не пізніш як у двотижневий строк з дня їх надходження надсилаються до територіального органу Державної міграційної служби України.

Згідно з пунктом 90 Порядку територіальний орган Державної міграційної служби України перевіряє відповідність оформлення документів щодо встановлення або оформлення належності до громадянства України вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, зазначені документи повертаються до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, до якого документи були подані заявником. Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у тижневий строк з дня повернення документів надсилає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, керівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України приймає рішення про припинення провадження за цією заявою.

Якщо документи оформлені належним чином і підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України, керівник територіального органу Державної міграційної служби України або його заступник приймає рішення про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України, керівник територіального органу Державної міграційної служби України або його заступник приймає вмотивоване рішення про відмову в задоволенні клопотання про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України.

Рішення про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України або про відмову в задоволенні клопотання про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України не пізніш як у двотижневий строк з дня надходження документів надсилається до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, до якого документи були подані заявником.

Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України, до якого документи були подані заявником, не пізніш як у тижневий строк з дня надходження відповідного рішення повідомляє про нього заявника у письмовій формі. У разі прийняття рішення про відмову в задоволенні клопотання про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України заявникові у письмовій формі повідомляються причини відмови.

У рішенні Носівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області зазначено, що під час опрацювання клопотання позивача було встановлено, що в поданих заявником документах відсутнє рішення суду про встановлення особи.

У зв`язку з цим, заявниці було запропоновано надати необхідні документи, передбачені законодавством України про громадянство.

04.04.2020 матеріали клопотання ОСОБА_1 Носівським РС УДМС України в Чернігівській області були повернуті на доопрацювання заявниці.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 у визначений законодавством термін (протягом 2 місяців з дня повернення їй документів) не усунула недоліки та не подала документи повторно, провадження за її заявою вирішено припинити, про що надіслати заявниці письмове повідомлення.

Таким чином, підставою прийняття оскаржуваного рішення було ненадання позивачем рішення суду про встановлення особи. Зауважень щодо неналежного оформлення заяви позивача від 24.03.2020 про встановлення належності до громадянства України не висувалось.

Позивач подав відповідачу всі передбачені пунктом 8 розділу II Порядку документи, необхідні для провадження встановлення належності до громадянства України відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», а саме заяву про встановлення належності до громадянства України, довідку про встановлення особи та про те, що станом на 24.08.1991 ОСОБА_1 перебувала в громадянстві колишнього СРСР та рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 11.05.2018 у справі № 741/405/18 про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991, квитанцію про сплату державного мита.

Надання рішення суду про встановлення особи не передбачене пунктом 8 розділу II Порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваного рішення, оскільки позивачем надані всі документи, необхідні для здійснення провадження за його заявою про встановлення належності до громадянства України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про задоволення адміністративного позову повністю.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, при відкритті провадження у справі позивачу відстрочено сплату судового збору.

Згідно із статтею 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що позов задоволено повністю, судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Згідно із пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до адміністративного суду позову немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; майнового характеру - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу з розрахунку на місяць станом на 1 січня 2021 року - 2270 гривень.

Отже, за результатами розгляду справи з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908,00 грн на відповідний розрахунковий рахунок, призначений для сплати судового збору при зверненні із позовом до Чернігівського окружного адміністративного суду.

Керуючись ст. ст. 133, 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Носівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, затверджене 19 червня 2020 року начальником Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, про припинення провадження за заявою ОСОБА_1 .

Стягнути з Носівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області (вул. Центральна, 15, м. Носівка, 17100, ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп. на рахунок Чернігівського окружного адміністративного суду UA4025739, отримувач - ГУК у Черніг.обл /тг м. Чернігів/22030101, код отримувача ЄДРПОУ - 37972475, банк - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету - 22030101.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: відсутній.

Відповідач: Носівський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, вул.Центральна,15,м.Носівка,Носівський район, Чернігівська область,17100, .

Третя особа: Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, вул. Шевченка, 51-А, м. Чернігів, 14013, .

Повний текст рішення суду виготовлено 29 червня 2021 року.

Суддя О.В. Заяць