Справа № 160/5872/21
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2021-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2021 року Справа № 160/5872/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Мартіросян Г.А.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу №160/5872/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Марафон до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації,-
ВСТАНОВИВ:
15.04.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий дім Марафон звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби, в якому позивач, з урахуванням уточнень від 23.04.2021 року, просить суд:
- визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості №UА110130/2021/000033/1 від 24.03.2021 року;
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 15.04.2021 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
Ухвалою суду від 16.04.2021 року позовну заяву залишено без руху на підставі ст.ст.160, 169 КАС України зі встановленням строку для усунення виявлених недоліків.
Позивачем усунуті недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 27.04.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі №160/5872/21 та призначено її розгляд по суті за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, в порядку положень ст. 262 КАС України.
Також, ухвалою суду від 27.04.2021 року було витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії таких документів, а саме:
- рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості №UА110130/2021/000033/1 від 24.03.2021 року;
- МД від 23.03.2021 року №UА100020/2021/579461 та від 24.03.2021 року №UА110130/2021/007882 разом із додатками;
- декларації митної вартості та інші наявні докази щодо суті спору.
13.05.2021 року від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на адміністративний позов разом із витребуваними судом доказами по справі.
14.05.2021 року позивачем до суду була подана письмова відповідь на відзив відповідача на позовну заяву.
За приписами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 18.06.2021 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
У позовній заяві, зазначено, що до митного органу були надані документи, необхідні для митного оформлення товарів з визначенням його митної вартості за першим методом (за ціною контракту), що надійшли на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту.
Однак, відповідач, на думку позивача, витребувавши у підприємства додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, прийняла рішення про коригування митної вартості товарів за другорядним методом на підставі неналежних зауважень.
Вважають, що надані документи у своїй сукупності підтверджують заявлену товариством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Позивач вказує, що контролюючий орган всупереч вимог чинного законодавства, витребовує у товариства додаткові документи, а не здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, які підтверджують заявлену митну вартість, хоча мав можливість перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України, і ці документи не містили дійсних розбіжностей, які б давали привід для обґрунтованого сумніву у правильності заявленої митної вартості.
Враховуючи наведені обставини, позивач звернувся із цим позовом до суду за захистом своїх порушених прав.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування своєї позиції зазначив, що під час митного оформлення у посадових осіб відповідача виник сумнів в заявлених відомостях декларантом, оскільки містились розбіжності і неточності в поданих документах.
До митного оформлення не було подано ряд документів на підтвердження заявленої митної вартості, що в свою чергу, на думку відповідача, свідчить про заявлення декларантом неповних даних, а також не всіх складових митної вартості.
Вказують, що у цьому випадку були наявні розбіжності в числових значеннях, а також не підтверджено числові значення складових митної вартості товару.
Враховуючи зазначені в повідомленні митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару за ЕМД, ненадання документів у спростування виявлених невідповідностей, що унеможливлює перевірити числове значення вартості заявленого товару, відсутність документального підтвердження повноти включення складових митної вартості, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований відповідно п.2.ст.58 МК України, п.6ст.54 МК України.
Таким чином, на думку відповідача, посадові особи митниці при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості, заявленого позивачем товару, та картки відмови діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 02.06.2016 року між компанією-нерезидентом Tapadia Polyesters Pvt Ltd (Продавець) та ТОВ «ТД «Марафон» (Покупець) було укладено контракт № 16/26, згідно розділу першого, якого Продавець продає, а Покупець купує ПЕТ плівку, країни походження - Індія, партіями, постачання яких узгоджується та підписується у специфікаціях, що є невід`ємними частинами контракту.
Згідно п. 4.2 контракту, ціна товару включає вартість товару, пакування, маркування, оформлення та пересилки вантажних документів, оформлення телекс-релізу, а також доставки товару в порт призначення та морського страхування, що покриває 110% інвойсної вартості товару.
Пунктом 4.4 контракту визначено порядок оплати, а саме:
- попередня оплата в розмірі 10 % від попередньої вартості партії товару - протягом 10 банківських днів з дня підписання відповідної специфікації;
- балансовий платіж в розмірі різниці між фактичною інвойсною вартістю партії товару та сумою сплаченої попередньої оплати за цю партію - протягом 10 банківських днів після отримання від Продавця копій всіх вантажних документів, відповідно до п. 5.5 контракту.
Пунктом 2.2 контракту № 16/26 від 02.06.2016 року передбачено, що кількість товару за марками та розмірами в кожній партії фіксується сторонами в специфікаціях. Допускається відхилення фактичної кількості товару від кількості, зафіксованої в специфікації, в межах +/- 10%.
Продавцем на адресу Покупця було виставлено комерційний Інвойс №TPPL/2232/20-21 від 13.02.2021 року за фактично відвантажений товар виходячи з його фактичної кількості - 23 660,50 кг., на суму 38 445,87 дол.США.
Ця вартість товару, враховуючи умови п. 4.4 контракту була сплачена ТОВ «ТД «Марафон» згідно повідомлень міжнародної міжбанківської системи передачі інформації та здійснення платежів SWIFT:
- 27.01.2021 року у сумі 3738 дол. США, виходячи з вартості товару, що визначена специфікацією № 27 від 27.01.2021 року, та що становить 10% попередньої оплати (10 % від суми специфікації 37 380 дол. США);
ТОВ ТД Марафон 24.03.2021 року було сформовано та направлено засобами електронного зв`язку до Дніпровської митниці ДПС митну декларацію щодо оформлення зазначеного вище товару, яка того ж дня була прийнята митним органом з присвоєнням їй номера НОМЕР_1 .
Встановлено, що товариством у митній декларації № UA110130/2021/007882 від 24.03.2021 року заявлено митну вартість товару у розмірі 38 445,87 дол. США (гр. 22 декларації).
На підтвердження вказаної вартості товару, ТОВ ТД Марафон були надані такі документи:
- сертифікати аналізу з перекладами від 13.02.2021 року;
- проформу інвойс № 01-21/003 від 27.01.2021 року та комерційний інвойс №TPPL/2232/20-21 від 13.02.2021 року з перекладом;
- пакувальний лист та детальний пакувальний лист № TPPL/2232/20-21 від 13.02.2021 року з перекладами;
- CMR № 6257 від 22.03.2021 року;
- сертифікат походження № 11/2020-21/3719 від 17.02.2021 року;
- розрахункові документи SWIFT від 27.01.2021 року та від 26.02.2021 року;
-висновок Дніпропетровської ТПП №ГО-517 від 23.03.2021 року;
- калькуляцію собівартості від 05.01.2021 року з перекладом;
- комерційну пропозицію від 05.01.2021 року з перекладом;
- контракт № 16/26 від 02.06.2016 року з додатками та специфікацію №27 від 27.01.2021 року до нього;
- експортну митну декларацію країни походження з перекладом.
Таким чином, на думку товариства, позивачем на момент оформлення товару за митною декларацією № UA110130/2021/007882 від 24.03.2021 року визначена цією митною декларацією митна вартість товару була підтверджена відповідними документами.
Як вказує відповідач, за результатами перевірки документів та відомостей, доданих до ЕМД, з урахуванням положень ст.337 МКУ, відповідачем було встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості (п.3 ст. 53 МКУ), а саме;
- поставка оцінюваної партії товарів здійснена відповідно до посередницького контракту з продавцем Моni Worldwide Aps Fynsvej 49, 5500 Middelfart, Denmark (Данія) від 19.11.2019 року №L11-19SP,
- у наданих платіжних документах зазначено отримувачем платежу Swift-код-IRVTUS3N, в той час як контрактом передбачено свіфткод отримувача платежу SBININBB195 Swift-код відправника відповідає зазначеному у контракті;
- платіжні документи в гр. 71А містять дані, що банківська комісія сплачується покупцем на умовах OUR.
На думку митного органу, умови OUR є опцією, яку обирає клієнт та означає, що всі витрати по оплаті всіх комісій покладаються на відправника платежу (в даному випадку на покупця). Таким чином, оскільки міжнародний платіж в переважній більшості випадків проходить декілька банківських установ (за виключенням випадків, коли валютою контракту є валюти країн підприємств-контрагентів) то загальна сума комісії складається із сум комісій банку-віправника, банку-отримувача та банку кореспонденту.
Враховуючи, що валютою контракту є долар США та враховуючи визначені контрактом умови оплати ОUR до складових митної вартості має бути включена сума банківської комісії. Проте до складових митної вартості суму комісії не включено:
- згідно п.5.5 вищезазначеного контракту є перелік документів, що має
бути переданий Продавцем покупцю. Серед інших зазначено пакувальний лист.
Під час здійснення перевірки, відповідачем встановлено, цей що документ до митного оформлення не надано, хоча містить суттєві дані щодо товару, такі як вага та характер упаковки.
Під час митного оформлення товару, встановлено, що документ, заявлений як експортна декларація від 16.02.2021 року має назву Shipping bill summary, що в перекладі означає «звід за накладною» містить умови поставки FОВ та виділену вартість транспортування та страхування, в той час як до митного контролю заявлено інші умови поставки СІF;
- крім того, загальна сума за специфікацією №27 від 27.01.2021 року до контракту складає 37 380,00 USD. Загальна сума за інвойсом від 27.01.2021 року №ТРРL/2232/20-21 складає 38 445,87 USD.
Враховуючи викладене, та з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням п.2 та п.3 ст. 53 МКУ, в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, декларанта було зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- виписку з бухгалтерської документації.
Також контролюючим органом було повідомлено позивачеві про те, що згідно п.6 ст. 53 Митного кодексу України, декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.
Позивач, листом від 24.03.2021 року, повідомив митний орган про те, що усі документи на підтвердження митної вартості товару, що зазначена ним у митній декларації, у тому числі ті, що були витребувані митним органом згідно вказаного вище повідомлення, були надані при первинному поданні даної декларації до митного оформлення.
З урахуванням наведеного, відповідач дійшов висновку, що декларант своїм правом не скористався, і до відведеного законодавством часу, витребувані документи не подав до митного органу, у зв`язку із чим, митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням резервного методу.
Визначена митна вартість товарів ґрунтується на раніше визначеній митній вартості товару, що, на думку відповідача, має схоже призначення, імпортованого за тих же умов поставки, у максимально наближений час з оцінюваним товаром, оформленого за резервним методом визначення митної вартості для товару - за ЕМД від 23.03.2021 року UА100020/2021/579461 - та розрахована контролюючим органом на рівні 2,01 USD/кг.
Таким чином, у зв`язку з неможливістю застосування контролюючим органом митної вартості, заявленої декларантом, відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості від 24.03.2021 року №UА110130/2021/000033/1
Не погодившись із зазначеними вище рішеннями про коригування митної вартості товарів та карткою відмови у митному оформленні товарів, позивач звернувся до суду із цим позовом, та просить суд визнати їх протиправними та скасувати.
Оцінюючи рішення про коригуванням митної вартості товарів на предмет їх відповідності закону суд виходить з такого.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Частиною 1 статті 7 МК України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п.24 ч.1 ст.4 МК України).
Відповідно ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 цієї статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті.
Приписами ст.337 МК України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато - логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Згідно п.1 ч.4 ст.54 МК України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.24 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно ч.1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 ст.55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Передбачене частиною 5 статті 54 МК України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною 3 статті 53 МК України, - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а відтак суперечності (розбіжності) між відомостями які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребування додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 МК України.
Відповідно до ч.1 ст. 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, засвідчених електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Положеннями статей 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Частинами 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно з частиною 1 ст. 51 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ст. 52 Митного кодексу України).
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до ч.2 зазначеної статті є:
- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч. 5, 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі- продажу);
- якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
- за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
- копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
- якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
- виписку з бухгалтерської документації;
- ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів:
- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
- копію митної декларації країни відправлення;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Зі змісту ч. 3 ст. 53, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 54, ст. 58 Митного кодексу України вбачається, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст.58 Митного кодексу України.
Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митного органу при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 15.08.2019 у справі №804/9003/13-а, від 12.12.2019 у справі №804/2957/17, від 13.08.2020 у справах №815/3451 /16 та №815/1935/16.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Дослідивши докази по справі, встановлено, що оскаржуваними рішеннями, митну вартість товару скориговано за результатами проведення перевірки документів, як надані на підтвердження заявленої митної вартості товару у відповідності до ст. 337 МК України.
Встановлено, що в оскаржуваних товариством рішеннях про коригування митної вартості, відповідач вказує, що на їх думку, неможливе митне оформлення задекларованих товарів за основним методом, що і стало підставою для здійснення коригування.
Згідно матеріалів справи, позивачем була визначена митна вартість товару за основним методом - за ціною контракту у відповідності до ст. 58 МК України.
На думку позивача, ТОВ «ТД «Марафон» на момент оформлення товару за митною декларацією №UA110130/2021/007882 від 24.03.2021 року визначена цією декларацією митна вартість товару була підтверджена наданими митному органу документами.
Не зважаючи на підтвердження позивачем числового значення задекларованої митної вартості товару, в порушення норм ч.3 ст. 53 Митного кодексу України, митним органом 24.03.2021 року було сформовано та направлено на адресу підприємства повідомлення, у якому митний орган зазначив, що у зв`язку із спрацюванням АСАУР форми контролю 105-2, 106-2, на виконання ч. 1 ст. 320 Митного кодексу України, декларанту необхідно надати документи, що підтверджують митну вартість товару відповідно до положень ст. 53 Митного кодексу України.
Однак, слід вказати, що така підстава для витребування у декларанта додаткових документів як спрацювання АСАУР нормами частини 3 вказаної статті не передбачена.
Що стосується підстав для витребування у ТОВ ТД Марафон додаткових документів, слід зазначити про таке.
Дослідивши докази по справі, встановлено, що поставка товару здійснювалась відповідно до умов контракту від 02.06.2016 року №16/26.
Згідно положень ч.4 зазначеного контракту щодо порядку здійснення розрахунків визначено, що ціна фіксується сторонами в специфікації.
Таким чином, твердження митного органу, що дати вказаного коносамента та специфікації №27 від 27.01.2021 року не кореспондуються між собою.
Щодо доводів відповідача, що за наданими платіжними документами, що датуються 27.01.2021 року та 26.02.2021 року, покупцем сплачено суму за специфікацією та інвойсом, проте оплата згідно дат даних документів була здійснена після відвантаження товару, що суперечить умовам контракту викладеним у частині 4.
Однак, такі твердження митного органу є неналежними.
Оплата товару згідно інвойсу № 01-21/003 від 27.01.2021 року здійснена згідно положень п. 4.4 контракту № 16/26 від 02.06.2016, а саме:
- 27.01.2021 року здійснено попередню оплату за специфікацією № 27 від 27.01.2021 у сумі 3738 дол. США, що становить 10% попередньої оплати (10 % від суми специфікації 37 380 дол. США);
- 26.02.2021 по факту навантаження товару та отримання копій всіх вантажних
Щодо просинання відповідача, що платіжні документи від 27.01.2021 року та від 26.02.2021 року не містять і графи та найменування банку-кореспонденту, при цьому розрахунок здійснюється у валюті контракту, що є відмінною від валют країни-котрагентів (українська гривня, індійська рупія) - а саме долар США. У платіжних документах зазначено отримувачем платежу свіфткод - 1RVTUS3N, в той час як контрактом передбачено свіфткод отримувача платежу SBININBB195 Swift-код відправника відповідає зазначеному у контракті. При цьому в гр.70 вищезазначених платіжних документів зазначені посилання на контракт від 26.08.2015 року №15/268 (та специфікацію і рахунок до нього), що заявлені до митного контролю. Враховуючи прямий характер угоди (згідно заявлених даних поставка здійснюється за так званим «прямим контрактом», де відправник є виробником товару) у митниці виникають сумніви, щодо відповідності заявлених даних щодо характеру угоди та здійснення платежу за товар без наявності посередників, адже за наявності реквізитів отримувача платежу відмінних від тих, що зазначені у договорі свідчить про наявність посередників та комісійних або інших платежів третім особам, що є складовими митної вартості, що не включені до загальної суми, що задекларована. Зазначені платіжні документи в гр. 71А містять дані, що банківська комісія сплачується покупцем на умовах OUR. Умови OUR є опцією, яку обирає клієнт та означає, що всі витрати по оплаті всіх комісій покладаються на відправника платежу (в цьому випадку на покупця). Таким чином оскільки міжнародний платіж в переважній більшості випадків проходить декілька банківських установ (за виключенням випадків, коли валютою контракту є валюти країн підприємств контрагентів) то загальна сума комісії складається із сум комісій банку-віправника, банку-отримувача та банку кореспонденту. Враховуючи, що валютою контракту є долар США та враховуючи визначені контрактом умови оплати OUR до складових митної вартості має бути включена сума банківської комісії. Проте до складових митної вартості суму комісії не включено. Якщо за умовами договору сторони домовились віднести всі комісійні платежі та витрати на сторону покупця і ці платежі включені до вартості товару, то доцільним є обрання опції BEN в системі Swift, що означає сплату всіх комісій отримувачем платежу.
Слід зазначити, що платіжні документи SWIFT від 27.01.2021 року та від 26.02.2021 року не містять посилання на контракт від 26.08.2015 №15/268, а лише містять інформацію щодо здійснення оплати згідно контракту № 16/26 від 02.06.2016 року.
Повідомлення міжнародної міжбанківської системи передачі інформації та здійснення платежів SWIFT сформовано працівником банку, який заповнював його згідно тих самих документів, які були надані декларантом митному органу.
Крім того, не встановлено, що у строчці «Receiver» вказано саме SWIFT-код отримувача.
Що стосується оплати комісії, то це є розрахунково-касовими взаємовідносинами покупця, яким є ТОВ «ТД «Марафон» з банком, що його обслуговує, та не має відношення до формування ціни за контрактом № 16/26 від 02.06.2016 року.
Умови оплати OUR контрактом № 16/26 від 02.06.2016 року не передбачені.
Включення комісії банку до митної вартості суперечить її визначенню, що наведено у положеннях ст. 49 Митного кодексу України.
Щодо доводів відповідача, що згідно п.5.5 вищезазначеного контракту є перелік документів, що має бути переданий Продавцем покупцю. Серед інших зазначено пакувальний лист. Цей документ до митного оформлення не надано, хоча містить суттєві дані щодо товару, такі як вага та характер упаковки.
Щодо цих доводів митного органу, слід зазначити, що положеннями ч.2 ст. 53 Митного кодексу України, якими такий документ для підтвердження числового значення митної вартості як пакувальний лист не передбачений.
Законодавством України не передбачено обов`язок декларанта щодо надання до митного органу на підтвердження митної вартості товару пакувального листа.
Також, є незрозумілими посилання відповідача щодо суттєвості даних щодо ваги та характеру упаковки для визначення числового значення митної вартості.
При цьому, слід зазначити, що вага товару визначена у інвойсі №TPPL/2232/20-21 від 13.02.2021 року, а також у коносаменті HLCUBOI2102BTQJ0 від 26.02.2021 року та у CMR № 6257 від 22.03.2021 року, які були надані декларантом до митного оформлення.
Щодо доводів митного органу, що документ, заявлений як експортна декларація від 1 року має назву Shipping bill summary, що в перекладі означає «звід за накладною» містить умови поставки FOB та виділену вартість транспортування та страхування, в той час як до митного контролю заявлено інші умови поставки - Cif. Крім того, у гр.7 цього документа міститься помітка «То The Order Of» із зазначенням порту призначення Україна, Одеса. Таким чином, на дату документа 16.02.2021 року відсутній фактичний отримувач товару. При цьому відомості про отримувача ТОВ «Торговий Дім «Марафон» наявні у товаросупровідних документах, що передують даті зазначеного документа - 16.02.2021 року, таких як рахунок-фактура від 13.02.2021 року за яким здійснено частину оплати за товар. Специфікація №27 від 27.01.2021 року, рахунок-проформа від 27.01.2021 року №01-21/003 та один з платіжних документів, що датується 27.01.2021 року. Вказане, на думку відповідача, суперечить заявленим даним щодо так званого «прямого контракту» - контракту від виробника, оскільки за умов коли отримувач/покупець не визначений - ордерної поставки, товар може бути перепроданий декілька разів перед тим, як його отримає кінцевий покупець/отримувач.
Щодо вказаних зауважень слід зазначити, що форма та порядок заповнення експортної декларації визначається митними органами країни походження.
Також, оформлення зазначеного документа належить до компетенції митних органів Індії, які несуть за правильність оформлення відповідну відповідальність.
Вставленою, що відповідач, стверджуючи про наявність суперечливої інформації, а також про відсутність інформації щодо отримувача не приймає до уваги, що у частині II вказаної декларації вказано покупця - ТОВ «ТД «Марафон», а також умови поставки - СІF, що відповідає змісту документів, що були надані декларантом при митному оформленні.
У відзиві митний орган зазначає підстави для застосування ним норм ч.3 ст. 53 Митного кодексу України, зокрема щодо поставки оцінюваної партії товарів відповідно до посередницького контракту з продавцем Моni Worldwide Aps Fynsvej 49, 5500 Middelfart, Denmark (Данія).
Проте, вказані підстави під час проведення консультацій митним органом зазначені не були, у спірних рішеннях митного органу відсутні.
Окрім цього, згідно матеріалів справи, взаємовідносин з компанією Моni Worldwide Aps Fynsvej 49, 5500 Middelfart, Denmark (Данія), ТОВ «ТД «Марафон» не мало.
Згідно з частин першої, другої статті 256 МК України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.
Відповідно до частини сьомої статті 54 МК України, у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
З тлумачення цих норм у їх системному зв`язку між собою та з положеннями пункту 2 частини шостої статті 54, частини третьої статті 53 МК України, вбачається що відмова у митному оформленні має бути аргументованою невиконанням вимог, що пов`язані саме з тими недоліками, у зв`язку з якими органом доходів і зборів витребувані додаткові документи.
Аналогічний правовий висновок здійснений Верховним Судом у постанові від 06 березня 2018 року по справі №815/3142/17.
Дослідивши докази по справі, встановлено, що надані позивачем документи, у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, шо спростовує висновки митного органу щодо відсутності таких підтверджень.
Згідно ч.3 ст.335 МК України, разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про:
1) документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами;
3) транспортні (перевізні) документи;
4) комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію;
5) у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності;
6) документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв`язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень);
7) у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну походження товару;
8) у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів;
9) у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму;
10) у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів;
11) у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.
Порушень митного законодавства судом не встановлено.
Посилання митного органу на порушення позивачем митного законодавства при декларуванні товару не можуть вважатись розбіжністю у розумінні частини 3 ст.53 МК України.
Рішення про коригування митної вартості заповнюються посадовою особою митниці відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів (далі - Правила), затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 1 червня 2012 р. за № 883/21195.

Згідно п.1.3 Правил, Рішення заповнюється посадовою особою митного органу, що здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, в електронному вигляді за затвердженою наказом формою:

у графі 31 Код методу визначення вартості митного органу зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що був застосований митним органом при визначенні митної вартості товару;

у графі 33 Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу зазначається посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Згідно п.2.3 Правил, Рішення надсилається декларанту або уповноваженій ним особі у формі електронного документа у порядку, передбаченому Митним кодексом, для електронного декларування.

Ненадання без будь-яких пояснень позивачу на його письмове прохання в ході консультацій інформації та документів (витяги з бази) щодо раніше оформлених товарів для ознайомлення та реагування, свідчать про грубе порушення митницею одного із принципів здійснення державної митної справи - додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб ( пункт 7 частини 1 статті 8 МК України), який означає обов`язок органу доходів і зборів вжити заходів щодо забезпечення інтересів декларанта, зокрема інтересу бути обізнаним із оцінкою, даною органом доходів і зборів у справі.

Тобто, орган доходів і зборів повинен довести до відома декларанта таку свою оцінку з тим, щоб декларант міг сформувати власну правову позицію і стратегію її відстоювання у конкретній митній процедурі.

Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, неодноразово висловленої у постановах: від 30.01.2018 р., по справі № 813/7903/14, від 18.12.2018 р., по справі № 826/15706/13-а, від 29.01.2019 р., по справі № 815/6827/17, від 16.04.2019 р., по справі №815/6698/17, митна вартість товарів, відкоригована за резервним методом має ґрунтуватися на митній вартості, раніше визнаній (визначеній) митними органами, що міститься в Єдиній автоматизованій інформаційній системі (далі ЄАІС).

При цьому, митний орган повинен не просто зазначити, зокрема, обставину відсутності в нього інформації щодо оформлення ідентичних та подібних товарів (як на підставу незастосування методів за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), а навести цінову інформацію з ЄАІС про оформлення товарів, що мають ознаки, найбільш схожі на ознаки задекларованих товарів та пояснити з урахуванням положень статей 59, 60 МК України, чому ця інформація не може бути взята за основу для визначення митної вартості, чого в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, відповідач не зазначив.

Аналогічний підхід закріплено і у Методичних рекомендаціях щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби від 11.09.2015 р. №689. Так, у пункті 8 розділу 2 цих Методичних рекомендацій зазначено, що у випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої - четвертої статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Кодексу та частиною першою статті 55 Кодексу, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, приймає рішення про коригування митної вартості товарів. Тобто при відповідному спрацюванні автоматизованої системи аналізу та управління ризиками митний орган повинен насамперед здійснити перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, і лише після цього у разі виявлення підстав може витребувати у декларанта додаткові документи, що повністю співпадає з правовим висновком, висловленим Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, по справі №809/453/17 від 03.04.2018 року.

Вартість товару визначено митним органом за резервним методом.

Зі змісту ЕМД від 24.03.2021 року №UА110130/2021/008020 видно, що оформлення товару за кодом УКТЗЕД . а саме - Прозора проста плівка пакувальна з поліетилентерафталту (ПЕТ) марки: РТ, РR (країна виробництва: Індія, Виробник: ТАРАDIA РОLYESTERS PVT LTD, який не є аналогічними товарами, які були заявлені до митного оформлення згідно ЕМД від 23.03.2021 року №UА100020/2021/579461, а саме: металізована плівка з поліетилентерафталту (ПЕТ) марки: J-221М1, J-231М3 та плівка з поліетилентерафталту оброблена з додатковим покриттям (ПЕТ) марки: J-221, J-201 (країна виробництва: Індія, Виробник: JINDAL POLY FILMS LTD.

Заявлені до митного оформлення ТОВ «ТД «Марафон» товари прості прозорі плівки без додаткового напилення алюмінієвого шару. Плівка пакувальна з поліетилентерафталту (ПЕТ), марки РТ - не оброблена проста біоксальноорієнтована плівка з поліетелентерафталату; РК - плівка поліетилентерефталатна біаксіальноорієнтована, одна сторона оброблена коронним розрядом. Данні марки плівки використовують для гнучкої упаковки, під металізацію, друк, ламінування.

Металізовані плівки мають високу бар`єрну, механічну та термічні властивість, за рахунок додаткового металізованого шару з металевим напиленням і мають значно вищу вартість. Плівка пакувальна біоксальноорієнтована з поліетелентерафталату металізована (ПЕТ), марки j-221 - плівка металізована на попередньо покритій поліефіром поверхні інша сторона оброблена коронним розрядом, ідеально підходять для застосування в гнучкій упаковці, де потрібен високий бар`єр та металеве з`єднання. Марка J-231М3 - металізована поліефірна плівка з хімічним покриттям, використовують для гнучкої упаковки, друк, ламінування.

Оброблені плівки з додатковим покриттям мають відмінну адгезію до фарби та клею, значно поліпшують адгезію металу при металізації на обробленій стороні, мають відмінні механічні властивості, за рахунок цього мають вищу вартість. Плівка з поліетилентерафталту оброблена з додатковим покриттям (ПЕТ) марки: J -221 - плівка оброблена з одностороннім сополіефірним покриттям, J -201 - плівка поліетилентерефталатна біаксіальноорієнтована, одна сторона оброблена коронним розрядом. Підходить для металізації і гнучкої упаковки, друку, ламінування.

Також, слід вказати, що спірна партія товару була придбана ТОВ «ТД «Марафон» за прямим контрактом, виробник та постачальник товару ТАРАDIA РОLYESTERS PVT LTD (виробник Індія).

У свою чергу, відповідачем не надано обґрунтованих пояснень відносно безпосереднього впливу вказаних ним зауважень на числові значення митної вартості товару та її розрахунок.

З урахуванням викладеного, з наданих документів вбачається, що підприємство для митного оформлення і підтвердження митної вартості надало усі документи для застосування основного методу визначення митної вартості. Надані документи підтверджують числові значення складових митної вартості, відомості в них не мають протиріч та розбіжностей дозволяють провести обчислення митної вартості.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність заявленого позову Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Марафон до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості №UА110130/2021/000033/1 від 24.03.2021 року та картки відмови Дніпровської митниці Держмитслужби в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА110130/2021/00109 від 24.03.2021 року.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі Рисовський проти України (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу доброго врядування.

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах Beyeler v. Italy № 33202/96, Oneryildiz v.Turkey №48939/99, Moskal v. Poland № 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі Hasan and Chaush v. Bulgaria №30985/96).

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що контролюючим органом не було доведено належними та допустимими доказами щодо правомірності прийнятих рішень.

Отже, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Марафон до Дніпровської митниці Держмитслужби, слід задовольнити та визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості №UА110130/2021/000033/1 від 24.03.2021 року та картку відмови Дніпровської митниці Держмитслужби в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА110130/2021/00109 від 24.03.2021 року.

Щодо розплоду судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Марафон до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості №UА110130/2021/000033/1 від 24.03.2021 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Дніпровської митниці Держмитслужби в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА110130/2021/00109 від 24.03.2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Марафон судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 гривень.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий дім Марафон (49000, м.Дніпро, вул. Б. Хмельницького, 16, ).

Відповідач: Дніпровська митниця Держмитслужби (49000, м.Дніпро, вул.Княгині Ольги, 22, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 18.06.2021 року.

Суддя В.В. Ільков