Справа № 400/3203/21
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 р. Справа № 400/3203/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни, вул. Окіпної Раїси, 4-А, офіс 35-А, м. Київ, 02002,
третя особа:Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», вул. Андріївська, 4, м. Київ, 04070,
про:визнання протиправною та скасування постанови ВП № 62129720,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни (далі - відповідач, Приватний виконавець) в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову ВП № 62129720 приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни про відкриття виконавчого провадження та стягнення з боржника основної винагороди.

Свій позов обґрунтовує наступним:

У березні 2021 року позивач випадково дізналася про те, що вона перебуває в «Єдиному реєстрі Боржників», а в графі виконавець вказано приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А.

Позивач звернулась із заявою на електронну адресу відповідача з приводу надання постанови про відкриття виконавчого провадження та надання реквізитів для оплати, але отримала лише реквізити, жодного документу надано не було.

29.04.2021 року на електронну адресу представника позивачки надійшли запитувані документи. 20.05.2020 року відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62129720 на підставі виконавчого напису № 16961 від 05.05.2020 року, виданого приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С.

Позивач вважає, що відповідачем при відкритті виконавчого провадження грубо порушено норми чинного законодавства з огляду на наступне:

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон України № 1404) приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що і Закон України № 1404 і Закон України № 1403 визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому, згідно з ч. 3 ст. 25 Закону України № 1403 право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

При цьому, зі змісту наведеної норми ч. 2 ст. 24 Закону України № 1404 слідує, що у разі якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

Як вбачається з паспорту позивача, на дату прийняття оскаржуваної постанови вона зареєстрована та постійно проживає в м. Миколаїв, хоча й змінилася вулиця в адресі реєстрації.

Отже, на думку позивача, місце проживання боржника не відноситься до виконавчого округу, на території якого Приватний виконавець здійснює свою діяльність, а виконавчий документ у виконавчому провадженні ВП № 62129720 прийнято до виконання відповідачем не за місцем знаходження її майна, та не за місцем проживання, перебування боржника.

Ухвалою від 26.05.2021 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

02.06.2021 року до суду надійшов відзив Приватного виконавця, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та який обґрунтовано наступним:

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України № 1404, приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Відповідач зазначає, що 19.05.2020 року від AT «Перший Український Міжнародний Банк» надійшла заява про примусове виконання рішення щодо відкриття за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 16961 від 05.05.2020 року виданого приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. про стягнення із боржника, яким є: ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 53037,58 гривень.

До заяви про примусове виконання рішення, було додано довідку про відкритий рахунок, в якій зазначається, що ОСОБА_1 є власником рахунку № НОМЕР_1 відкритого в AT «Перший Український Міжнародний Банк», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4.

Крім того, до заяви про примусове виконання рішення, було додано оригінал виписки по рахунку, з якої вбачається, що на рахунку НОМЕР_1 , який належить боржнику, станом на 19.05.2020 року наявні кошти в розмірі 1,00 гривень.

Таким чином, у зв`язку з надходженням до приватного виконавця заяви про примусове виконання виконавчого напису № 16961 від 05.05.2020 року, в якому зазначено, що місцезнаходження майна боржника у межах виконавчого округу міста Києва, а також наявності у Приватного виконавця документального підтвердження, що майно боржника знаходиться в межах виконавчого округу міста Києва, у відповідача були відсутні підстави для повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання чи відмови у відкритті виконавчого провадження у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання.

Тобто, в даному випадку Приватним виконавцем жодним чином не порушено норми Закону України «Про виконавче провадження», зокрема ст. 24 цього Закону, оскільки майно боржника (грошові кошти) перебуває у місті Києві.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Постановою відповідача від 20.05.2021 року відкрито виконавче провадження № 62129720 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни від 05.05.2020 року № 16961 та постановлено стягнути з боржника основну винагороду виконавця у розмірі 5303,75 грн.

Зазначена постанова винесена за заявою стягувача - AT «Перший Український Міжнародний Банк» про примусове виконання рішення (наявна у матеріалах справи). Згідно з цією заявою місце знаходження майна боржника (грошових коштів): картковий рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в AT «Перший Український Міжнародний Банк», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4. Стягувач просив відкрити провадження за місцезнаходженням майна (грошових коштів) боржника, стягнути з нього суму коштів в розмірі 53037,58 грн, звернути стягнення на грошові кошти на рахунку НОМЕР_1 .

Також, 20.05.2020 року відповідачем в рамках виконавчого провадження № 62129720 видано ряд документів, зокрема винесено постанови:

- про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження;

- про стягнення з боржника основної винагороди;

- про арешт котів боржника.

У матеріалах справи наявні копії зазначених постанов з супровідними листами, датованими 20.05.2020 року, та адресованими сторонам виконавчого провадження, зокрема, позивачу за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України № 1404 копії постанов виконавця про відкриття виконавчого провадження надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Виходячи зі змісту позовної заяви, позивач не отримала постанову про відкриття провадження, а дізналась про наявність виконавчого провадження у березні 2021 року, тобто приблизно через 10 місяців з дати відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи, що у матеріалах справи не наведено доказів надсилання постанов виконавця про відкриття виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням, суд не може встановити чи виконано відповідачем вимоги ст. 28 Закону України № 1404 щодо відправлення постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням.

В контексті вимоги ч. 2 ст. 77 КАС України, згідно з якою, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, суд вважає, що відповідачем не доведено надсилання позивачці постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням, а позивачка вважається такою, що отримала зазначену постанову з часу отримання відповіді на адвокатський запит її представника. Враховуючи, що документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення, суд приходить до висновку, що відповідачем не проінформовано позивачку про відкриття виконавчого провадження належним чином, як того вимагає ст. 28 Закону України № 1404.

Крім того, згідно з даними паспорту позивача, адреса її реєстрації: АДРЕСА_3 , де вона зареєстрована з 15.04.2003 року.

В цьому аспекті суд вважає за необхідне розглянути питання правомірності відкриття провадження в контексті вимог ч. 2 ст. 24 Закону України № 1404, згідно з якою, приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Відповідно до ст. 1 Закону України № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України № 1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України № 1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 року № 1403-VIII (далі та раніше у тексті - Закон України № 1404), завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 Закону України № 1403, діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: 1) верховенства права; 2) законності; 3) незалежності; 4) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 5) обов`язковості виконання рішень; 6) диспозитивності; 7) гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; 8) розумності строків виконавчого провадження; 9) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Державний виконавець та приватний виконавець повинні здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність (ч. 2 ст. 4 Закону України № 1403).

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України № 1403 фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України № 1404, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 Закону України № 1404 у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України № 1404 виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України (ч. 2 ст. 24 Закону України № 1404).

Згідно ч. 4 - 5 ст. 24 Закону України № 1404 виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

У разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Відповідно до частин 1, 2, 6 ст. 25 Закону України № 1403, виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України № 1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ч. 1 та 6 ст. 29 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

За змістом ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-IV (далі - Закон України № 1382):

вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати;

місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини;

документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист;

реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно ч. 10 ст. 6 Закону України № 1382, реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

У разі якщо нове місце проживання особи знаходиться в іншій адміністративно-територіальній одиниці, орган реєстрації після реєстрації такого місця проживання надсилає повідомлення про зняття особи з реєстрації відповідному органу реєстрації за попереднім місцем проживання особи в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 11 ст. 6 Закону України № 1382).

Відповідно до норм ч. 1 ст. 4 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 року № 5492-VI (далі - Закон України № 5492) Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 7 Закону України № 5492 до Реєстру вноситься додаткова змінна інформація про місце проживання, про народження дітей, про шлюб і розірвання шлюбу, про зміну імені, у разі наявності - інформація про податковий номер (реєстраційний номер облікової картки платників податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків) або повідомлення про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган), а також про місце роботи та посаду (у разі оформлення посвідчення члена екіпажу).

У разі відсутності інформації, передбаченої зокрема, пунктами 9-14 частини першої цієї статті, вноситься відповідна відмітка (ч. 2 ст. 7 Закону України № 5492).

Відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України № 1404 виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Отже, у вимірі спірних правовідносин суд визначає, які фактичні обставини мають юридичне значення при визначенні «місця виконання рішення» у значенні ч. 2 ст. 24 Закону України № 1404 як умови, з якою ч. 2 ст. 25 Закону України № 1403 пов`язує підвідомчість виконавчого документа приватному виконавцю з огляду на територіальні межі його діяльності.

Спираючись на цільове тлумачення цієї норми у системному зв`язку з іншими положеннями зазначеного Закону, таку її конструкцію можна пояснити тим, що виконавчі дії мають провадитися з урахуванням (в межах) дійсного/фактичного місця проживання боржника. Тобто «примусове виконання» рішень має бути певним чином «наближеним», прив`язаним до місця проживання/перебування боржника, що, окрім іншого, дасть змогу останньому (чи принаймні створить йому відповідні умови) належним чином реалізовувати свої права та обов`язки як учасника виконавчого провадження (як-от: ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення).

Окрім того, здійснення виконавчих дій саме за місцем проживання/перебування боржника обумовлюється також змістом цих дій. Зауважимо, що йдеться про примусове виконання рішення, відповідно (встановлені) засоби й способи досягнення потрібного результату (належного виконання рішення) можна охарактеризувати як жорсткі стосовно боржника, адже виконавець зобов`язаний вживати всіх радикальних заходів для того, щоб рішення було виконано, позаяк пріоритет у цій процедурі мають інтереси стягувача.

У вимірі цього спору, якщо узагальнити весь спектр виконавчих дій/рішень виконавця, суд висновує, що вони відбуваються «навколо» боржника і його майна, що дає розуміння, чому «місце виконання рішення» законодавець «прив`язав» до місця проживання, перебування боржника. Подібним чином можна пояснити опосередкованість місця виконання рішення місцезнаходженням майна боржника, на яке можна звернути стягнення (за рішеннями майнового характеру).

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі № 380/7750/20.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, відповідач обґрунтовує правомірність відкриття виконавчого провадження наявністю коштів на рахунку позивача, відкритому в AT «Перший Український Міжнародний Банк», який одночасно є стягувачем у виконавчому провадженні № 62129720.

Згідно з наявними у матеріалах справи документами наданими стягувачем (заява про відкриття провадження, лист, довідка та виписка з особового рахунку) позивачка є власником рахунку № НОМЕР_1 , який відкритого в AT «Перший Український Міжнародний Банк», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4. На зазначеному рахунку наявні кошти у розмірі 1,00 гривня.

Не заперечуючи в цілому, що кошти є майном, яке надає підстави відкрити провадження на підставі ч. 2 ст. 24 Закону України № 1404, згідно з якою, приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, у тому числі за місцезнаходженням майна боржника, суд приймає до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові у справі № 380/7750/20, щодо опосередкованості місця виконання рішення місцезнаходженням майна боржника, а також, в аспекті спірних правовідносин зазначає, що кошти наявні на рахунку банку, який виступає стягувачем у виконавчому провадженні № 62129720, тобто зацікавлений у відкритті та реалізації виконавчого провадження. Також, відповідно до ч. 2 ст. 1071 ЦК України, грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно з публічним Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який знаходиться у відкритому доступі на вебсайті AT «Перший Український Міжнародний Банк» та до якого згідно із заявою № 009 приєдналася позивачка, банк може здійснювати списання простроченої кредитної заборгованості, з чого висновується, що стягувач мав списати усі наявні кошти з рахунку позивачки без застосування виконавчого провадження.

Тому, враховуючи розмір коштів на рахунку позивача, який відкрито саме стягувачем на його користь, викликає сумнів об`єктивність ситуації в контексті причинно-наслідкового зв`язку із такою підставою відкриття виконавчого провадження, як місцезнаходження майна боржника, адже розмір наявного на рахунку № НОМЕР_1 майна боржника (одна гривня) навряд задовольнить стягувача та вирішить завдання виконавчого провадження. Тобто місце виконання рішення за місцезнаходженням майна боржника у цьому спорі вбачається опосередкованою підставою для відкриття виконавчого провадження, як це зазначено у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі № 380/7750/20.

З вищевикладеного вбачається, що відкриття виконавчого провадження за місцезнаходженням однієї гривні боржника у цьому спорі може бути заздалегідь спланованою змовою стягувача та приватного виконавця.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 77, 139, 241 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни (вул. Окіпної Раїси, 4-А, офіс 35-А, м. Київ, 02002, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), за участю третьої особи - Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (вул. Андріївська, 4, м. Київ, 04070, ) - задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову від 20.05.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 62129720 приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни.

3. Стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни (вул. Окіпної Раїси, 4-А, офіс 35-А, м. Київ, 02002, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) судові витрати у сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30.06.2021 року.

Суддя О.В. Малих