Справа № 540/3285/20
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/3285/20

Головуючий І інстанції Дубровна В.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О.,

за участю секретаря - Голобородько Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таврійська будівельна компанія» на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року (м.Херсон, дата складання повного тексту рішення - 26.03.2021р.) по справі за позовом Головного управління Держпраці у Херсонській області до Акціонерного товариства «Таврійська будівельна компанія» про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду, -

В С Т А Н О В И В:

28.10.2020р. ГУ Держпраці у Херсонській області звернулося до Херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до АТ «Таврійська будівельна компанія», у якому просило суд застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю), шляхом заборони відповідачу ведення гірничих робіт до перегляду (корегування) робочого проекту та його перезатвердження в установленому порядку, усунення порушення визначеного в акті перевірки суб`єкта господарювання (виробничого об`єкта) від 20.08.2020р. № 25-161.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) в частині усунення порушень вимог законодавства та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, а також ведення робіт, пов`язаних з геологічним вивченням надр, їх використанням та охороною, зазначених у приписі від 22.03.2019р. №14-161, було встановлено невиконання п.2 вказаного припису, а саме, не переглянутий технічний проект розробки корисних копалин у зв`язку зі зміною гірничо-геологічних умов, про що складено акт перевірки суб`єкта господарювання (виробничого об`єкта) від 20.08.2020р. №25-161. Враховуючи, що від АТ «Таврійська будівельна компанія» не надходили заперечення та зауваження щодо порядку проведення посадовими особами ГУ Держпраці у Херсонській області перевірки та стосовно суті виявлених порушень, зазначених в акті перевірки від 22.03.2019р. та від 20.08.2020р., позивач в межах компетенції звернувся з даним позовом до суду.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021р. позов ГУ Держпраці у Херсонській області задоволено. Застосовано до АТ «Таврійська будівельна компанія», що знаходиться за адресою: вул.Адм.Макарова,203, м.Херсон, 73011, заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю), шляхом заборони ведення гірничих робіт до перегляду (коригування) робочого проекту та його перезатвердження в установленому порядку, усунення порушення визначеного в Акті перевірки суб`єкта господарювання (виробничого об`єкта) від 20.08.2020р. №25-161.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, відповідач 23.04.2021р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права, просив скасувати рішення окружного адміністративного суду від 16.03.2021р. та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

28.04.2021р. матеріали даної справи, разом із апеляційною скаргою, надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2021р. вказану вище апеляційну скаргу залишено без руху.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Учасники справи в судове засідання суду 2-ї інстанції уповноважених представників не направили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце його проведення, про що свідчать докази, які містяться у матеріалах справи.

В зв`язку з вказаними обставинами, апеляційний суд розглянув справу у відкритому судовому засіданні без участі сторін та на підставі наявних у справі доказів.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

В період з 11.03.2019р. по 22.03.2019р. посадовими особами ГУ Держпраці у Херсонській області було проведено планову перевірку АТ «Таврійська будівельна компанія» стосовно дотримання ним вимог законодавчих, нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, ведення робіт, пов`язаних з геологічним вивченням надр, їх використанням та охороною.

За результатами вказаної перевірки складено Акт від 22.03.2019р. №39, в якому зафіксовано ряд порушень вимог діючого законодавства, а саме: на Західно-Тягинському родовищі вапняку (кар`єр) встановлено порушення ст.19 Гірничого закону України від 06.10.1999р. №1127-XIV та розділу IV, п.1.2. НПАОП 0.00-1.24-10, зокрема, не переглянутий технічний проект розробки корисних копалин у зв`язку з переоцінкою запасів, та продовженням терміну дії дозволу на користування (п.131 розділу V акта перевірки).

При цьому, слід зазначити, що даний акт перевірки був підписаний уповноваженими представниками АТ «Таврійська будівельна компанія» без будь-яких зауважень 22.03.2019р.

22.03.2019р. ГУ Держпраці у Херсонській області складено припис №14-161 в.о. генерального директора ОСОБА_1 , яким, зокрема, вимагається усунути порушення ст.19 Гірничого закону України від 06.10.1999р. №1127-XIV та розділу IV, п.1.2. НПАОП 0.00-1.24-10, зміст якого полягає у не перегляді технічного проекту розробки корисних копалин у зв`язку з переоцінкою запасів, та продовженням терміну дії дозволу на користування надрами.

Термін усунення виявлених порушень встановлено до 22.06.2019р.

27.06.2019р. ГУ Держпраці у Херсонській області отримано від Акціонерного АТ «Таврійська будівельна компанія» лист від 26.06.2019р. за №307/10-1, в якому, окрема, містилася інформація, про невиконання вимог п.2 Припису від 22.03.2019р. №14-161. Разом із тим, додатком до цього листа відповідачем також було надано і копію договору від 12.06.2019р. №06г19 на розробку робочого проекту «Реконструкція Західно-Тягинського кар`єру вапняків АТ «Таврійська будівельна компанія».

Далі, в період з 19.08.2020р. по 20.08.2020р. уповноваженими особами ГУ Держпраці у Херсонській області було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, а також ведення робіт, пов`язаних з геологічним вивченням надр, їх використанням та охороною АТ «Таврійська будівельна компанія» в частині перевірки усунення порушень, зазначених у приписі від 22.03.2019р. №14-161, в ході якої було встановлено, що порушення, які зафіксовані у приписі виконані не в повному обсязі, у т.ч. не виконано п.2 припису.

При цьому, одночасно, у зв`язку із виявленням порушень, АТ «Таврійська будівельна компанія» було попереджено про необхідність негайного зупинення робіт (виробництва), - ведення гірничих робіт без перегляду (коригування) робочого проекту, що було зафіксовано в акті перевірки від 20.08.2020р. №25-161.

Даний акт позапланової перевірки був отриманий керівником товариства - в.о. генерального директора Малоок О.В. та підписаний без зауважень.

Наведені вище обставини і стали підставою для звернення позивача із даним позовом до суду.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності заявлених позовних вимог та, відповідно, наявності підстав для застосування заходів реагування у сфері державного нагляду, адже виявлені під час проведення перевірки порушення підпадають під заборонні пункти для подальшого ведення гірничих робіт та створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, цілком погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими та заснованими на законі, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007р. №877-V, «державним наглядом (контролем)» вважається діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (органи державного нагляду) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема, належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно зі ст.4 цього Закону, державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема, перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю) (ч.1 ст.6 Закону №877-V).

Частинами 7,8 ст.7 Закону №877-V визначено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом 5 робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

У свою чергу, «припис» - це обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право:

- вимагати від суб`єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог законодавства;

- надавати (надсилати) суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків тощо (абз.2,5 ч.1 ст.8 цього Закону №877-V).

Суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю), за правилами абз.3 ст.11 цього Закону, зобов`язаний виконувати вимоги органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства.

Відповідно до ч.5 ст.4 Закону №877-V, виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду. Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду, який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Колегія суддів зазначає, що такий захід реагування, як повне або часткове зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, не є санкцією за порушення вимог законодавства, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю працівників відповідача.

Окрім того, застосування заходу реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення вимог законодавства у відповідній сфері.

Згідно з п.1 «Положення про Державну службу України з питань праці» (затв. постановою КМУ від 11.02.2015р. №96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, тощо.

Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (п.7 Положення №96).

Так, як встановлено судом апеляційної інстанцій та підтверджується матеріалами даної справи, основним видом діяльності АТ «Таврійська будівельна компанія» за КВЕД 23.61 є «виготовлення виробів із бетону для будівництва». У своїй господарській діяльності відповідач користується Західно-Тягинським родовищем з метою видобування вапняків, придатних для виробництва вапна кальцієвого 2,3 сортів, для застосування у сільському господарстві та вапнування кислих ґрунтів.

Як вже зазначалося вище, підставою звернення позивача - ГУ Держпраці у Херсонській області до адміністративного суду із даним позовом стали виявлені під час проведення перевірок АТ «Таврійська будівельна компанія» порушення вимог п.1.2 розділу IV «Правил охорони праці під час розробки родовищ корисних копалин відкритим способом» (затв. наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 18.03.2010р. №61) та ч.3 ст.19 Гірничого закону України, які підпадають під заборонні пункти для подальшого ведення гірничих робіт та несуть загрозу життю та здоров`ю людей, що зафіксовано в акті позапланової перевірки від 20.08.2020р. №25-161, та їх не усунення у строк до 22.06.2019р. відповідно до припису від 22.03.2019р. №14-161.

Тобто, як вбачається із матеріалів справи, відповідачем у встановлений строк так і не було переглянуто Технічний проект розробки корисних копалин у зв`язку зі зміною гірничо-геологічних умов.

У свою чергу, про необхідність негайного зупинення гірничих робіт внаслідок вищевказаних порушень керівник АТ «Таврійська будівельна компанія» був повідомлений під особистий підпис в акті позапланової перевірки від 20.08.2020р. №25-161. Проте, у ході розгляду справи судом першої інстанції, відповідачем так і не було надано доказів зупинення гірничих робіт та/або доказів оскарження (скасування) Припису від 22.03.2019р. №14-161.

Отже, як вірно зазначено судом 1-ї інстанції, предметом розгляду у даній справі є наявність законних підстав для застосування до відповідача заходів реагування у сфері державного нагляду внаслідок не усунення останнім порушень вимог законодавчих, нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, ведення робіт, пов`язаних з геологічним вивченням надр, їх використанням та охороною, правомірність яких підтверджується приписом від 22.03.2019р. №14-161.

Так, наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 18.03.2010р. №61 затверджено «Правила охорони праці під час розробки родовищ корисних копалин відкритим способом», якими, серед іншого, визначено обов`язок роботодавця створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі безпечні умови праці відповідно до вимог Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992р. №2694-XII (п.1.1 глави І розділу IV цих Правил).

Вказані норми Правил №61 поширюються на суб`єктів господарювання незалежно від форм власності, діяльність яких пов`язана з розробкою рудних та нерудних корисних копалин відкритим способом (є обов`язковими), та кореспондують із приписами ст.13 Закону №2694-XII.

Згідно з п.1.2 глави 1 розділу IV Правил №61, гірниче підприємство при проведенні гірничих робіт відповідно до Гірничого закону України повинно мати: спеціальний дозвіл на користування надрами; акт про надання гірничого відводу; технічний проект розробки родовища корисних копалин, затверджений і погоджений в установленому порядку; геолого-маркшейдерську, технічну та обліково-контрольну документацію (календарні плани розвитку гірничих робіт, проекти, паспорти, схеми).

У разі же зміни гірничо-геологічних умов технічний проект розробки родовища корисних копалин необхідно переглядати, але кожного разу він повинен охоплювати весь період до кінця розробки родовища до проектної глибини та проектного контуру родовища.

Відхилення від проекту необхідно узгоджувати з проектною організацією.

У відповідності до ч.3 ст.19 Гірничого закону України, в разі фактичних чи прогнозованих змін гірничо-геологічних (виробничих) умов гірничі роботи припиняються до коригування та перезатвердження в установленому порядку проектів і паспортів.

Виходячи із системного аналізу наведених нормативно-правових актів, колегія суддів дійшла висновку, що ведення підприємством гірничих робіт без перегляду (корегування) робочого проекту не дозволяється та має оцінюватися як підстава для зупинення відповідних робіт (виробництва).

Як уже зазналося судом вище, наявність факту порушень підприємством вимог законодавства та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, а також ведення робіт, пов`язаних з геологічним вивченням надр, їх використанням та охороною, підтверджується актом перевірки суб`єкта господарювання ГУ Держпраці у Херсонській області від 20.08.2020р. №25-161, та не спростовується відповідачем.

Водночас, обґрунтування апеляційної скарги АТ «Таврійська будівельна компанія» фактично зводиться лише до того, що виявлене порушення (перегляд технічного проекту розробки корисних копалин у зв`язку зі зміною гірничо-геологічних умов) саме по собі не створює загрозу життю та здоров`ю людей, а тому підстави для зупинення виконання гірничих робіт - відсутні.

Надаючи оцінку судовому рішенню першої інстанції у межах вказаних вище доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно зі ст.4 Закону №2694-XII, державна політика в галузі охорони праці базується на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці.

Державна політика в галузі охорони праці визначається відповідно до Конституції України Верховною Радою України і спрямована на створення належних, безпечних і здорових умов праці, запобігання нещасним випадкам та професійним захворюванням.

Статтею 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією. Слід зазначити, що це зобов`язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні, в якій право на життя може бути поставлене під сумнів.

Недодержання суб`єктами господарювання вимог у сфері охорони праці призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю працюючих.

Таким чином, забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя та здоров`я від невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій має пріоритетне значення.

За приписами ст.ст.38,39 Закону №2694-XII, державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, мають право забороняти, зупиняти, припиняти та обмежувати експлуатацію підприємств, окремих виробництв, цехів, дільниць, робочих місць, будівель, споруд, приміщень, випуск та експлуатацію машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів праці, виконання певних робіт, застосування нових небезпечних речовин, реалізацію продукції, а також скасовувати або припиняти дію виданих ними дозволів і ліцензій до усунення порушень, які створюють загрозу життю працюючих.

Отже, колегія суддів, як і суд першої інстанції, наголошує, що вказаними правовими нормами передбачено, що встановлення факту порушення вимог законодавства у сфері охорони праці, що створює загрозу життю та здоров`ю людей та у подальшому може призвести до тяжких наслідків у цій сфері, є достатньою підставою для застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень.

Адміністративний суд, у свою чергу, в разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що виявлені органом державного нагляду (контролю) порушення вимог законодавства у сфері охорони праці створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей та не були усунуті підприємством, має ухвалити рішення про вжиття відповідних заходів реагування.

Варто звернути увагу на те, що поняття «загроза життю та/або здоров`ю людини» є «оціночним» та віднесено до сфери захисту населення, територій, майна, навколишнього природного середовища, функція контролю (нагляду) за чим покладена на територіальні органи Держпраці, посадові особи якого володіють спеціальними знаннями у цій сфері.

Таким чином, з огляду на вищевказане, суд апеляційної інстанції вважає доводи АТ «Таврійська будівельна компанія» стосовно відсутності умов, за яких подальше продовження виконання гірничих робіт створить загрозу життю та здоров`ю працівників, безпідставними та такими, що спростовуються ч.3 ст.19 Гірничого закону України, якою чітко визначено підстави для припинення гірничих робіт до коригування та перезатвердження в установленому порядку проектів і паспортів. Твердження апелянта у цій частині ґрунтуються на довільному тлумаченні норм чинного законодавства, а тому відхиляються колегією суддів.

Жодного спростування даної мотивації суду відповідачем в апеляційній скарзі не наведено та відповідних доказів не надано.

Окрім того, колегією суддів встановлено, що приймаючи рішення у даній справі, суд першої інстанції не керувався пунктами «Положення про організацію та здійснення державного гірничого нагляду, державного нагляду (контролю) у сфері промислової безпеки та охорони праці в системі Держгірпромнагляду України» (затв. наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 11.08.2011р. №826, яке втратило чинність внаслідок його скасування розпорядженням КМУ від 10.03.2017р. №169-р), а тому доводи апелянта в цій частині також є безпідставними та необґрунтованими.

В обсязі встановлених обставин, колегія суддів доходить висновку, що порушення, виявлене під час перевірки відповідача, безпосередньо пов`язано із загрозою життю та здоров`ю людей, які продовжують працювати на вказаному об`єкті та вимагає вжиття відповідних заходів реагування у вигляді заборони ведення гірничих робіт до перегляду (корегування) робочого проекту та його перезатвердження в установленому порядку. При цьому, слід врахувати те, що АТ «Таврійська будівельна компанія» не зверталося до органу Держпраці із заявою про проведення повторної перевірки, з метою виявлення усунення порушень, встановлених в акті перевірки від 22.03.2019р. №39, приписі від 22.03.2019р. №14-161 та, відповідно, в акті перевірки від 20.08.2020р. №25-161.

Одночасно судова колегія також зауважує, що застосування заходу реагування має «тимчасовий» характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявленого порушення, а тому ці застосовані заходи, з огляду на реальність загрози життю та здоров`ю працівників відповідача, є обґрунтованими.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції визнає вірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для застосування до відповідача заходів реагування у сфері державного нагляду.

У відповідності до вимог ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

За правилами ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, окрім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України», Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таврійська будівельна компанія» - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 29.06.2021р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

В.О. Скрипченко