Справа № 160/6756/21
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2021 року Справа № 160/6756/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій,-
27.04.2021 року (направлено засобами поштового зв`язку 23.04.2021 року) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про утримання надміру сплачених сум пенсій від 21 грудня 2020 року №752.
18.05.2021 року ОСОБА_1 до суду подано пояснення, в якому позивачем зазначено наступне. Після працевлаштування в органах прокуратури Дніпропетровської області позивач, в установлений законом термін 11.11.2020 звернулась до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області із відповідною заявою та надала оригінал трудової книжки з відміткою про її працевлаштування в Дніпропетровській обласній прокуратурі з 22.10.2020. Спеціаліст Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області Буйвол С. прийняла заяву ОСОБА_1 та документи, оформила бланк заяви та надала розписку-повідомлення про прийняття і реєстрацію заяви та документів. Зазначене підтверджується копіями заяви та розписки-повідомлення, які додано позивачем до цих пояснень. Оригінали зазначених документів знаходяться в пенсійній справі.
25.05.2021 року до канцелярії Дніпропетровського окружного адміністративного суду від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначив про те, що ОСОБА_1 з 17.03.2014 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсі, за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ. На виконання пункту 10 Порядку обліку, зберігання, оформлення та видачі пенсійних посвідчень в Пенсійному фонді України та його органах, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.03.2004 № 4-1 (в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 08.04.2016 № 7-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 6 квітня 2004 р. за № 427/9026, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області видано ОСОБА_1 пенсійне посвідчення. Згідно пункту 4 Додатку до постанови правління Пенсійного фонду України 25.03.2004 № 4-1, зі зворотного боку пенсійного посвідчення, зокрема, надруковано: пенсійне посвідчення є документом, що підтверджує право на одержання пенсії і засвідчує особу його власника при одержанні належних до виплати сум пенсій, зверненні до органів Пенсійного фонду України та інших державних органів з питань пенсійного забезпечення. Пенсіонер має право на одержання лише одного виду державної пенсії. Пенсіонер зобов`язаний повідомити органи Пенсійного фонду України за місцем проживання про влаштування на роботу, у тому числі за сумісництвом, зміни у складі сім`ї та інші обставини, які відповідно до законодавства визначають право на пенсію та її розмір.
Дійсно, 11.11.2020 позивач звернулася до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області заявою про перерахунок пенсії у зв`язку з працевлаштування з 22.10.2020 до Дніпропетровської обласної прокуратури на посаду головного спеціаліста відділу організаційного та правового забезпечення за контрактом. 14.10.2014 прийнято новий Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ, який набрав чинності 15.07.2015. Приписами абзацу чотири частини 15 статі 86 Закону № 1697-VІІ визначено, що з 1 січня 2018 року пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється (абзацу п`ятий частини 15 статі 86 Закону № 1697-VІІ). Частинами 1, 2 статті 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІ встановлено обов`язок пенсіонерів повідомляти органи, що призначають пенсії про зміну умов, що впливають на виплату пенсій, а саме: пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.
Відповідач стверджує, що пункт 3 частини 2 статті 16 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.08.2003 № 1058-ІV прямо зобов`язує застраховану особу повідомити територіальний орган Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення. Відповідно до пункту 2.5. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, із змінами і доповненнями у разі працевлаштування (навчання) особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання). Позивач в позовній заяві зазначає, що будь-яких зловживань з її боку не було, вона добросовісно виконала свій обов`язок, передбачений статтею 102 Закону та повідомила про зміни обставин, що можуть вплинути на виплату пенсії, тобто про своє працевлаштування. Натомість, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з наведеними вище твердження позивача не погоджується з наступних підстав.
При перевірці поданих ОСОБА_1 документів було встановлено, що згідно записів трудової книжки позивач з 22.10.2020 працює на посаді головного спеціаліста відділу організаційного та правового забезпечення за контрактом в Дніпропетровській обласній прокуратурі, а заяву про перерахунок пенсії у зв`язку з працевлаштуванням позивач подала 11.11.2020, тобто після спливу 10 днів з дня працевлаштування, що є порушенням норм чинного законодавства. Дані обставини стали підставою детальної перевірки пенсійної справи позивача та особового рахунку № НОМЕР_1 , за наслідками якої ГУ ПФУ в Дніпропетровській області 21.12.2020 прийнято рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій за №752, оскільки згідно з довідкою ГУ в Дніпропетровській області (Центральне об`єднання) утворилася сума переплати у сумі 33 313 грн. 72 коп. за період з 22.10.2020 по 31.12.2020. Отже, означена сума підлягає поверненню ОСОБА_1 у зв`язку з несвоєчасним неповідомленням про працевлаштування. Після прийнятого рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 21.12.2020 № 752 та на підставі поданої позивачем заяви від 11.11.2020, ОСОБА_1 виплачується пенсія в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Означене вище рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 21.12.2020 № 752 направлено на адресу позивача листом від 31.12.2020 № 0400-010501-8/128318.
ПФУ зазначає, що частиною 1 статті 47 Закону № 1058-ІV визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач повідомила про своє працевлаштування 11.11.2020, а виплата пенсії - 13 числа, то, відповідно, відомості про нарахування та виплату пенсії за листопад 2020 року вже були передані до банку для виплати.
Відомості по особовому рахунку № НОМЕР_1 остаточно відкориговані в грудні 2020 року та в січні 2021 року позивачу проведено вперше виплату пенсії в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (3022,01 грн.), що підтверджується протоколом.
За змістом частини 1 статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Згідно пункту 3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003р. № 6-4, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В рішенні про утримання надміру виплачених сум пенсій від 21.12.2020 № 752 зазначено, що у разі ненадходження від пенсіонера коштів протягом місяця з дня його повідомлення про прийняття цього рішення, утримання переплати в розмірі 20 % пенсії щомісячно розпочнеться починаючи з 01.02.2021 до повного погашення.
ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зазначає, що всупереч застереженням, які містяться в поданій заяві про призначення пенсії за вислугу років, в пенсійному посвідченні, ОСОБА_1 не повідомила своєчасно орган Пенсійного фонду про факт працевлаштування на роботу. Відповідач вважає, що при прийнятті рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій № 752 від 21.12.2020 керувався нормами чинного законодавства.
07.06.2021 року ОСОБА_1 до суду подано відповідь на відзив щодо позовної заяви. В мотивування такої відповіді позивачем зазначено наступне. Відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09 липня 2003 року суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Згідно зі статтею 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити, що факт переплати пенсії, що враховується при її обчисленні, відбувся у зв`язку із поданням пенсіонером завідомо недостовірних відомостей. Отже, обов`язковою умовою для стягнення надміру виплачених сум пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення пенсії на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера.
На думку позивача, будь-яких зловживань з її боку не було, остання добросовісно виконала свій обов`язок, передбачений статтею 102 названого Закону та повідомила про зміну обставин, що можуть вплинути на виплату пенсії, тобто про своє працевлаштування. Тобто, з 11 листопада 2020 року орган ПФУ володів інформацією про її працевлаштування та виходячи із своєї обізнаності, виплачував позивачу пенсію в листопаді та грудні 2020 року у повному обсязі. Отже, позивач вважає, що законодавством не передбачено підстав для стягнення надмірної сплаченої суми пенсії у зв`язку з несвоєчасним повідомленням про працевлаштування.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2021 року, зазначена вище справа була розподілена та передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.04.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.04.2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Зупинено дію рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №752 від 21.12.2020 року про утримання надміру виплачених сум пенсій, до набрання судовим рішенням у справі №160/6756/21 законної сили. Копію ухвали суду надіслано ОСОБА_1 та Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для виконання.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з огляду на наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, позивач, ОСОБА_1 , з 17.03.2014 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсі, за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ.
На виконання пункту 10 Порядку обліку, зберігання, оформлення та видачі пенсійних посвідчень в Пенсійному фонді України та його органах, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.03.2004 № 4-1 (в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 08.04.2016 № 7-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 6 квітня 2004 р. за № 427/9026, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області видано ОСОБА_1 пенсійне посвідчення.
Згідно пункту 4 Додатку до постанови правління Пенсійного фонду України 25.03.2004 № 4-1, зі зворотного боку пенсійного посвідчення, зокрема, надруковано: пенсійне посвідчення є документом, що підтверджує право на одержання пенсії і засвідчує особу його власника при одержанні належних до виплати сум пенсій, зверненні до органів Пенсійного фонду України та інших державних органів з питань пенсійного забезпечення. Пенсіонер має право на одержання лише одного виду державної пенсії. Пенсіонер зобов`язаний повідомити органи Пенсійного фонду України за місцем проживання про влаштування на роботу, у тому числі за сумісництвом, зміни у складі сім`ї та інші обставини, які відповідно до законодавства визначають право на пенсію та її розмір.
11.11.2020 позивач звернулася до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області заявою про перерахунок пенсії у зв`язку з працевлаштування з 22.10.2020 до Дніпропетровської обласної прокуратури на посаду головного спеціаліста відділу організаційного та правового забезпечення за контрактом.
При перевірці поданих ОСОБА_1 документів ПФУ було встановлено, що згідно записів трудової книжки позивач з 22.10.2020 працює на посаді головного спеціаліста відділу організаційного та правового забезпечення за контрактом в Дніпропетровській обласній прокуратурі, а заяву про перерахунок пенсії у зв`язку з працевлаштуванням позивач подала 11.11.2020, тобто після спливу 10 днів з дня працевлаштування, що є порушенням норм чинного законодавства.
Дані обставини стали підставою детальної перевірки пенсійної справи позивача та особового рахунку № НОМЕР_1 , за наслідками якої ГУ ПФУ в Дніпропетровській області 21.12.2019 прийнято рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій за №752, оскільки згідно з довідкою ГУ в Дніпропетровській області (Центральне об`єднання) утворилася сума переплати у сумі 33 313 грн. 72 коп. за період з 22.10.2020 по 31.12.2020.
Після прийнятого рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 21.12.2020 № 752 та на підставі поданої позивачем заяви від 11.11.2020, ОСОБА_1 виплачується пенсія в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Означене вище рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 21.12.2020 № 752 направлено на адресу позивача листом від 31.12.2020 № 0400-010501-8/128318.
Як зазначено вище, про що зазначило ПФУ у відзиві на позовну заяву, що частиною 1 статті 47 Закону № 1058-ІV визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач повідомила про своє працевлаштування 11.11.2020, а виплата пенсії - 13 числа, то, відповідно, відомості про нарахування та виплату пенсії за листопад 2020 року вже були передані до банку для виплати.
Відомості по особовому рахунку № НОМЕР_1 остаточно відкориговані в грудні 2020 року та в січні 2021 року позивачу проведено вперше виплату пенсії в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (3022,01 грн.), що підтверджується протоколом.
Позивач не погоджуючись із рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 21.12.2020 року №752 про утримання надміру виплачених сум пенсій, тому звернулася до суду з даною позовною заявою.
Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
09.07.2003 прийнято Закон України № 1058-ІУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності з 01.01.2004 (надалі - Закон № 1058-ІV).
Відповідно до ст. 1 Закону №1058 пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
При цьому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 Закону № 1058, особа надає на вимогу органу, що призначає пенсію, документи, що засвідчують відповідні відомості (копію трудової книжки із записом про звільнення та/або копію цивільно-правового договору).
Положеннями п. 3 ч. 2 ст. 16 вказаного Закону передбачено, що застрахована особа зобов`язана повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення.
Ст. 50 Закону № 1058 встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.
Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.
У відповідності до п. 2.5. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (надалі по тексту Порядок), у разі працевлаштування (навчання) особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання).
Згідно з п. 2.21 Порядку у разі працевлаштування (початку діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи - підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання заяви. Заява може бути подана особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або надсилається поштовим відправленням. При цьому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 Закону №1058 особа надає на вимогу органу, що призначає пенсію, документи, що засвідчують відповідні відомості (у тому числі копію трудової книжки із записом про працевлаштування та/або копію цивільно-правового договору).
Вирішуючи дану справу та надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Позивач у позові зазначає, що з її боку відсутні зловживання, які б призвели до виплати пенсій у більшому розмірі, подання ним недостовірних даних для /призначення пенсії, тому оскаржуване рішення відповідача є протиправними.
Суд не погоджується із зазначеною думкою позивача, з огляду на наступне.
Як вже зазначено вище, позивач перебуває на обліку у Головному управлінні та з 17.03.2014 року отримує пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру».
11.11.2020 позивач звернулася до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області заявою про перерахунок пенсії у зв`язку з працевлаштування з 22.10.2020 до Дніпропетровської обласної прокуратури на посаду головного спеціаліста відділу організаційного та правового забезпечення за контрактом.
При перевірці поданих ОСОБА_1 документів ПФУ було встановлено, що згідно записів трудової книжки позивач з 22.10.2020 працює на посаді головного спеціаліста відділу організаційного та правового забезпечення за контрактом в Дніпропетровській обласній прокуратурі, а заяву про перерахунок пенсії у зв`язку з працевлаштуванням позивач подала 11.11.2020, тобто після спливу 10 днів з дня працевлаштування, що є порушенням норм чинного законодавства.
Дані обставини стали підставою детальної перевірки пенсійної справи позивача та особового рахунку № НОМЕР_1 , за наслідками якої ГУ ПФУ в Дніпропетровській області 21.12.2019 прийнято рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій за №752, оскільки згідно з довідкою ГУ в Дніпропетровській області (Центральне об`єднання) утворилася сума переплати у сумі 33 313 грн. 72 коп. за період з 22.10.2020 по 31.12.2020.
Означене вище рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 21.12.2020 № 752 направлено на адресу позивача листом від 31.12.2020 № 0400-010501-8/128318.
Суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 50 Закону № 1058, п. 2.21 та 2.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, на позивача чинним законодавством покладено обов`язок повідомляти Головному управлінню про працевлаштування та звільнення з роботи.
Про обов`язок повідомляти органи ПФУ про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсійної виплати (працевлаштування, звільнення тощо) позивач була повідомлена під час подання заяви про призначення пенсії.
Також, позивачем було підписано зобов`язання щодо своєчасного повідомлення органів, що призначають та виплачують пенсію про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсійної виплати, про прийняття на роботу та звільнення з роботи.
Судом встановлено, що позивачу були надміру виплачені суми пенсії внаслідок саме за невиконання обов`язку своєчасно повідомити відповідача про працевлаштування.
Аналіз зазначених вище норм свідчить, що якщо після працевлаштування пенсіонер не повідомив про це територіальне управління за місцем проживання і внаслідок цього утворилась переплата пенсійних сум, Головне управління має право прийняти рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій щомісячно.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № 752/268/17, від 15.01.2021 року у справі № 759/5419/15-а.
Відтак, суд доходить висновку про відсутність порушення прав ОСОБА_1 та відповідно про необґрунтованість позовних вимог.
Решта доводів позивача висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, враховуючи викладене у сукупності, позовна заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Враховуючи відмову у задоволені позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій відмовити повністю.
Розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник