Справа № 280/2653/21
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

25 червня 2021 року (о 16 год. 30 хв.)Справа № 280/2653/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-б, ) про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

01.04.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач) в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 15.02.2021 №42 щодо припинення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 26.08.2011, та протокол розрахунку боргу ГУ ПФУ в Запорізькій області від 03.03.2021 щодо нарахування переплати пенсії за період з 26.08.2011 по 31.12.2020 в сумі 150537,16 грн.;

зобов`язати відповідача поновити нарахування та виплату пенсії за вислугу років, ОСОБА_1 починаючи з 26.08.2011, відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч. 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та з 26.08.2011 позивачу призначено пенсію за вислугу років, як працівникові охорони здоров`я. У 2021 році відповідач повідомив позивачку про припинення виплати пенсії з 26.08.2011, у зв`язку з відсутністю права на пенсію за вислугу років. Позивачка із таким рішенням відповідача не погоджується на зазначає, що спеціальний стаж роботи розраховано на підставі трудової книжки та складає 25 років 0 місяців 7 днів, в тому числі період з 16.09.2002 по 11.03.2007 відпустки з догляду за дитиною (має статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи), що має статус до досягнення нею 12 років. Зарахування періоду догляду за дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, до досягнення нею 12 років до спеціального стажу роботи працівників охорони здоров`я, на думку відповідача, чинним законодавством не передбачено. Після уточнення страхового стажу з урахуванням наявних в пенсійній справ документів, страховий стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, складає 20 років 06 місяців 10 днів, що не дає права на призначення пенсії за вислугу років. Також, у зв`язку з припиненням виплати пенсії у позивача виникла переплата пенсії за період з 26.08.2011 по 31.12.2020 в сумі 150537,16 грн. та відповідач повідомив позивачку про необхідність погашення переплати в сумі 150537,16 грн. на підставі статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивачка зазначає, що відповідно до пункту «є» частини першої статті 55 Закону № 1788 право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується в Порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку. Також, позивачка є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи. Згідно пункту 13 статті 30 Закону № 796 потерпілим дітям, зазначеним у пунктах 1-6 статті 27 цього Закону, та їх батькам надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги: зарахування до стажу роботи одному з батьків часу догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею віку 12 років. При призначенні позивачці пенсії за вислугу років відповідачем обчислено розмір її стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, який складає 25 років 00 місяців 07 днів, проте у 2021 році відповідач прийняв рішення, відповідно до якого припинив виплату пенсії. Такі дії відповідача є протиправними. На підставі викладеного просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 26.04.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

17.05.2021 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 27600), в якому зазначає, що позивачу з 26.08.2011 призначена пенсія за вислугу років. При призначенні пенсії спеціальний стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років розраховано па підставі трудової книжки та складає 25 років 7 днів, в тому числі період відпустки з догляду за дитиною (має статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи), до досягнення нею 12 років. Відповідно до п. 13 ст. 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», потерпілим дітям, зазначеним у пунктах 1-6 статті 27 цього Закону, та їх батькам надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема, зарахування до стажу роботи одному з батьків часу догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею віку 12 років. Зарахування періоду догляду за дичиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, до досягнення нею 12 років, до спеціального стажу роботи працівників охорони здоров`я, чинним законодавством не передбачено. Після уточнення страхового та спеціального стажу з урахуванням довідок № 06 та № 07 від 12.01.2021 року, наданих КПП «Центральна лікарня» Великобілозерської сільської ради та наявними в пенсійній справі документами, страховий стаж складає 20 років 06 місяців 10 днів. До спеціального стажу не включений період з 16.09.2002 по 11.03.2007 - відпустка з нагляду за дитиною до досягнення 12 років. Враховуючи викладене, право на пенсію за вислугу років у позивача - відсутнє. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно зі ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 26.08.2011 позивачу призначені пенсія за вислугу років, як працівнику охорони здоров`я.

Під час призначення пенсії позивачці обрахований спеціальний стаж, який склав 25 років 7 днів.

Рішенням відповідача від 15.02.2021 позивач припинено виплату пенсії у зв`язку із відсутністю права на пенсію за вислугу років.

Листом від 18.03.2021 відповідач повідомив позивачці, що при призначенні їй пенсії спеціальний стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років розраховано на підставі трудової книжки та складає 25 років 7 днів, у тому числі і період відпустки з догляду за дитиною з 19.09.2002 по 11.03.2007 (яка має статус дитини, що потерпіла від Чорнобильскої катастрофи). Також у цьому листі зазначено, що зарахування до спеціального стажу роботи працівників охорони здоров`я періоду догляду за дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, до досягненню нею 12 років - не передбачено чинним законодавством. Тому, період з відпустки по догляду за дитиною, з 16.09.2002 по 11.03.2007 до спеціального стажу не включений. Таким чином страховий стаж позивачки складає 20 років 06 місяців та 10 днів, що не дає права на призначення пенсії за вислугу років. Також, у зв`язку із припиненням виплати пенсії відповідач повідомив позивачку про наявність у неї заборгованості за період з 26.08.2011 по 31.12.2020 у сумі 150537,16грн., яку необхідно погасити.

Вважаючи рішення про припинення виплату пенсії та протокол розрахунку боргу протиправними, позивачка звернулась до суду із цим позовом.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до приписів п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (у редакції, чинній на момент призначення позивачці пенсії 26.08.2011), право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Із матеріалів справи судом встановлено, та у позові і відзиві підтверджено, що 26.08.2011 позивачці призначені пенсія за вислугу років, на підставі п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та розрахований спеціальний стаж - 25 років 7 днів.

Судом також встановлено, що при призначені пенсії до спеціального стажу позивачки був включений період відпустки з догляду за дитиною з 16.09.2002 по11.03.2007.

Син позивачки - ОСОБА_2 має статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 26.12.1996.

Відповідно до п. 13 ст. 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачці) потерпілим дітям, зазначеним у пунктах 1-6 статті 27 цього Закону, та їх батькам надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема, зарахування до стажу роботи одному з батьків часу догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею віку 12 років.

До вказаної норми зміни та доповнення не вносились.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

у разі смерті пенсіонера;

у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 3 ст. 49 цього Закону встановлено, що у разі виявлення недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлено та/або здійснюється виплата пенсії, рішенням територіального органу Пенсійного фонду України розмір та підстави для виплати пенсії переглядаються відповідно до цього Закону без урахування таких даних.

Суд зазначає, що зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідач не надав суду інформації, за яким саме пунктом ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачці припинено виплату пенсії, проте, зі змісту матеріалів справи суд вважає, що відповідач керувався п.1 ч. 1 ст. 49 вказаного Закону, оскільки у матеріалах пенсійної справи міститься довідка КНП «Центральна лікарня» Великобілозерської сільської ради від 12.01.2021 №06.

В той же час, за встановленими судом обставинами, які не спростовані доводами відзиву, факту подання позивачем документів, які містять недостовірні відомості не встановлено.

При цьому, не заперечуючи проти права органів, що призначають пенсію, перевіряти обґрунтованість видачі документів, слід зазначити, що така перевірка як і право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення документів, проводиться до моменту призначення пенсії і таке право не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за N 22-1 (далі - Порядок №22-1).

Наявність сумнівів може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу. При цьому виключно встановлення факту подання недостовірних відомостей, а не виникнення сумнівів і проведення перевірки, є підставою для припинення виплати пенсії.

Суд зазначає, що під час призначення позивачки пенсії їй було враховано до спеціального стажу період відпустки з догляду за дитиною з 16.09.2002 по11.03.2007.

При цьому, пенсія призначена 26.08.2011 та позивачка отримувала пенсію протягом всього періоду, до 15.02.2021.

Відповідач, припиняючи виплату позивачці пенсію у 2021 році, не зазначив суду, що саме стало підставою для припинення виплати пенсії.

Суд критично ставиться на посилання відповідача на той факт, що період відпустки з догляду за дитиною, яка має статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, з 16.09.2002 по11.03.2007, не може бути включений до спеціального стажу.

Так, з цього питання суд зазначає, що на момент призначення пенсії у 2011 році, орган, який призначав таку пенсію, погодився із тим, що спірний період має бути включений до спеціального стажу.

Відповідач не надав суду доказів того, що пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості.

Також суд зазначає, що припиняючи виплату пенсії позивачці, відповідач фактично підтверджує, що така пенсія була призначена без належних підстав.

Тобто, може йти мова про помилку державного органу.

Суд, не досліджує у цій справі питання, чи правомірно позивачці під час призначення пенсії до спеціального стажу врахованих спірний період, оскільки це не є предметом цього позову та зазначає таке.

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії", "Тошкуце та інші проти Румунії") і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", "Беєлер проти Італії").

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії").

Потреба виправити колишню «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки").

Іншими словами, ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" та у справах "Ґаші проти Хорватії" "Трґо проти Хорватії").

Отже йдеться про дотримання принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" Онер`їлдіз проти Туреччини", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" "Москаль проти Польщі").

Також, у пункті 71 рішення у справі «Рисовський проти України» ЄСПЛ зазначив, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити допущену в минулому «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися у нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик будь-якої помилки державного органу має покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Відтак, відповідач, під час припинення виплати позивачці вже призначеної пенсії, діяв протиправно, а відтак, рішення, яким припинено виплату пенсії позивачці належить скасувати.

З аналогічних підстав суд вважає протиправним та непропорційним рішення відповідача, оформлене протоколом, відповідно до якого позивачка повинна сплатити борг за період з 26.08.2011 по 31.12.2020 в сумі 150537,16 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача поновити нарахування та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 починаючи з 26.08.2011, то суд зазначає таке.

Оскільки судом визнано протиправним та скасовано рішення відповідача про припинення виплати пенсії та протокол про розрахунок боргу, то достатнім способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача поновити нарахування та виплату пенсії позивачу з 15.02.2021 - з дня прийняття відповідачем рішення про припинення виплати такої пенсії.

Щодо інших посилань учасників справи, суд зазначає, що вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

У рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору ухвалою суду від 01.06.2021, то судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-б, ) про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 15.02.2021 №42 щодо припинення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 26.08.2011.

Визнати протиправним та скасувати протокол розрахунку боргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 03.03.2021 щодо нарахування переплати пенсії за період з 26.08.2011 по 31.12.2020 в сумі 150537,16 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити нарахування та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч. 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 15.02.2021.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 25.06.2021.

Суддя Ю.В. Калашник