Справа № 380/3807/20
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2021-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/3807/20 пров. № А/857/10354/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Качмара В.Я., Кушнерика М.П.

з участю секретаря судового засідання Квітовської Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону, Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова, Військової частини НОМЕР_1 66-го військового мобільного госпіталю про визнання протиправними дій, стягнення індексації грошового забезпечення за апеляційною скаргою Військово-медичного клінічного центру Західного регіону на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року (суддя першої інстанції Гулик А.Г., м. Львів, повний текст складено 22.02.2021)

В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону, Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова, Військової частини НОМЕР_1 66-го військового мобільного госпіталю про:

визнання протиправними дій військово-медичного клінічного центру Західного регіону щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 по 01.06.2016;

стягнення з військово-медичного клінічного центру Західного регіону індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.06.2016, з врахуванням базового місяця червня 2015 року, у сумі 5258,53 грн;

визнання протиправними дій квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення у період з 01.06.2016 по 31.12.2019;

стягнення з квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2016 по 31.12.2019, з врахуванням базових місяців червня 2015 року та березня 2018 року, у сумі 28344,69 грн.

Ухвалою від 07.12.2020 суд залучив до участі у справі співвідповідача військову частину НОМЕР_1 66-го військового мобільного госпіталю.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 66-го військового мобільного госпіталю щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 по 03.06.2016. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 66-го військового мобільного госпіталю нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 03.06.2016 з врахуванням базового місяця для нарахування індексації - січня 2008 року. Зобов`язано Військово-медичний клінічний центр Західного регіону виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 03.06.2016 з врахуванням базового місяця для нарахування індексації - січня 2008 року. Визнано протиправною бездіяльність квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 06.06.2016 по 28.02.2018. Зобов`язано квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 06.06.2016 по 28.02.2018 з врахуванням базового місяця для нарахування індексації - січня 2008 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено повністю. Стягнуто з Військово-медичного клінічного центру Західного регіону за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 200 грн 00 коп. Стягнуто з квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 200 грн 00 коп. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 66-го військового мобільного госпіталю за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 200 грн 00 коп.

Не погодившись частково із таким рішенням, його оскаржив Військово-медичний клінічний центр Західного регіону. Просить скасувати оскаржене рішення суду від 17.02.2021 та ухвалити нове про відмову у позові до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення здійснюється індивідуально для кожного працівника (військовослужбовця) та залежить, в тому числі, від його просування по службі. Отже, рішення суду про необхідність застосування січня 2008 року, як місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.01.2016 по 03.06.2016 є не обґрунтованими, оскільки суд застосовує до правовідносин за період з січня 2008 по грудень 2015 норму п. 5 Порядку №1078 в редакції, яка діє з 01.12.2015. Таким чином, задоволені позовні вимоги щодо виплатити позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 03.06.2016 з врахуванням базового місяця для нарахування індексації січня 2008 року є необґрунтованими та підлягають скасуванню.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду шляхом надіслання повідомлення на номер телефону, зазначений ним у матеріалах справи, вказане повідомлення прийняте ним 10.06.2021 о 17:30 год, що підтверджено телефонограмою.

Представник позивача Ревер С.В. подав клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача.

У судовому засіданні представник апелянта Кульчицький М.А. підтримав вимоги апеляційної скарги та надав пояснення, аналогічні викладеним в ній.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходила військову службу у Збройних Силах України.

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 03.06.2016 №157 підполковника ОСОБА_1 з 03.06.2016 виключено зі списків особового складу частини та вважати такою, що відбула до нового місця служби Західного територіального управління внутрішнього аудиту.

Згідно з витягом з наказу начальника Західного територіального управління внутрішнього аудиту від 06.06.2016 №103 підполковника ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу управління.

Наказом начальника Західного територіального управління внутрішнього аудиту (по стройовій частині) від 27.01.2020 №16 підполковника ОСОБА_1 , звільнену з військової служби, виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення.

Згідно з відповіддю Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 19.03.2020 №1242 для виплати індексації у 2016 році фінансового ресурсу в Міністерстві оборони України не було. Фінансування на виплату індексації не здійснювалося.

Як вбачається з довідки Військово-медичного клінічного центру Західного регіону про грошове забезпечення та нараховану і виплачену індексацію від 19.02.2020 №53 з 01.01.2016 по 01.06.2016 індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалася і не виплачувалася.

Згідно з відповіддю квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова від 12.02.2020 №581 позивач зарахована на посаду старшого інспектора відділу аудиту з 01.06.2016. З огляду на збільшення грошового забезпечення військовослужбовців з 01.06.2016 виплата їй індексації грошового забезпечення не проводилася. Вказані виплати відновлені у березні 2018 року, коли індекс споживчих цін перевищив 103%.

Як вбачається з архівних відомостей №№1 3 позивачу виплата індексації грошового забезпечення в період з 01.06.2016 по 01.12.2018 не проводилась. Починаючи з 01.12.2018 виплата індексації відновилась.

Позивач вважає, що на день звільнення з військової служби вона не отримала у повному обсязі кошти, на які мала право за час проходження військової служби, а саме не була виплачена індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 31.12.2019 у повному обсязі.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у період з 01.01.2016 по 03.06.2016 відповідач військова частина НОМЕР_1 66-го військового мобільного госпіталю безпідставно не нараховувала позивачу індексацію грошового забезпечення, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача. Суд з`ясував, що обов`язок по нарахуванню індексації грошового забезпечення покладено на військову частину НОМЕР_1 66-го військового мобільного госпіталю, водночас виплата нарахованих коштів здійснюється військово-медичним клінічним центром Західного регіону, у підпорядкуванні якого знаходиться вказана медична частина. З огляду на наведене, суд вважав за необхідне визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 66-го військового мобільного госпіталю щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 по 03.06.2016, зобов`язати військову частину НОМЕР_1 66-го військового мобільного госпіталю нарахувати позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 03.06.2016 з врахуванням базового місяця для нарахування індексації - січня 2008 року, зобов`язати військово-медичний клінічний центр Західного регіону виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 03.06.2016 з врахуванням базового місяця для нарахування індексації - січня 2008 року. Крім того, в період з 06.06.2018 по 28.02.2018 відповідач квартирно-експлуатаційний відділ м.Львова безпідставно не нараховувв позивачу індексацію грошового забезпечення, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача. Водночас, з березня 2018 року відповідач правомірно визначав базовим місяцем для нарахування індексації березень 2018 року. Тому в задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити повністю. Отже, суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення у період з 06.06.2016 по 23.02.2018 та необхідність зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за вказаний період з врахуванням базового місяця - січня 2008 року. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначив, що з огляду на незначну складність справи, недоведеність її значення для позивача та обсяг наданих послуг, виходячи з критерію пропорційності розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідачів, повинен становити 600,00 грн.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова та в частині відмови у задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржене, а тому в силу приписів ч.1 ст. 308 КАС України колегія суддів не переглядає рішення суду першої інстанції в цій частині вирішення позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч.3 ст.9 вказаного Закону).

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України № 1282-ХІІ від 03.07.1991 «Про індексацію грошових доходів населення».

Відповідно до ст.1 цього Закону індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (ст.2 вказаного Закону).

Згідно з ст.5 зазначеного Закону підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно до п.1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003р. місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абз.8 п.4 наведеного Порядку).

Згідно з п.6 цього Порядку виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч.2 ст.233 КЗпП України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Отже, індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Відповідно до ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення ст.1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення від 08.11.2005р., заява № 63134/00).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отож Суд зазначає, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

При цьому ч.6 ст.5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» не обмежує проведення, передбачених чинним законодавством України, виплат, а вказує на джерела походження цих коштів.

Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

Також, колегія суддів звертає увагу, що звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

Встановлено, що у період з 01.01.2016 по 03.06.2016 ОСОБА_1 працювала у військовій частині НОМЕР_1 66-го військового мобільного госпіталю, яка фінансується Військово-медичним клінічним центром Західного регіону, що підтверджується витягом з наказу від 03.06.2016 №157.

За вказаний період індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалася і не здійснювалася, що підтверджується відповіддю Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 19.03.2020 №1242.

Щодо позовних вимог про стягнення з військово-медичного клінічного центру Західного регіону індексації грошового забезпечення у визначеному розмірі або базових місяців для нарахування такої індексації, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 9 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Таким чином, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення)

При цьому розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення. Саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексації грошового забезпечення.

Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 року у справі «Волохи проти України» (заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

У даній правовій ситуації індексація не була нарахована та виплачена позивачеві.

Тобто, питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації є передчасним, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені.

Здійснення розрахунку суми індексації належить до компетенції відповідача, як роботодавця, оскільки завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 15.10.2020 у справі № 240/11882/19, від 17.09.2020 у справі №420/1207/19.

Відтак, у даному випадку повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування, у відповідності до положень Порядку № 1078 та Закону № 1282-XII, покладається на відповідача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання військової частини НОМЕР_1 66-го військового мобільного госпіталю нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 03.06.2016 та зобов`язання Військово-медичного клінічного центру Західного регіону виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 03.06.2016.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги до Військово-медичного клінічного ценру Західного регіону, Військової частини НОМЕР_1 66-го військового мобільного госпіталю, неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст.317 КАС України є підставою для скасування судового рішення в цій частині та прийняття у зазначеній частині постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова та в частині відмови у задоволенні позовних вимог, колегія суддів зазначає, що рішення суду в цій частині відповідачем не оскаржується. Крім того, позивач також не оскаржує рішення суду в цій частині.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи ), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військово-медичного клінічного центру Західного регіону задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року в частині задоволення позовних вимог до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону, Військової частини НОМЕР_1 66-го військового мобільного госпіталю скасувати та в цій частині прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 66-го військового мобільного госпіталю щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 по 03.06.2016.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 66-го військового мобільного госпіталю нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 03.06.2016.

Зобов`язати Військово-медичний клінічний центр Західного регіону виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 03.06.2016.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону, Військової частини НОМЕР_1 66-го військового мобільного госпіталю відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. Я. Качмар
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 29.06.2021.