Справа № 620/4831/20
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4831/20 Суддя (судді) першої інстанції: Тихоненко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О.,

Вівдиченко Т.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Чернігівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у не нарахуванні та невиплаті йому компенсації за перероблені зверх норми години або невикористані дні відпустки за 2017-2020 роки відповідно до наказів про переведення особового складу ГУНП в Чернігівській області та підпорядкованих йому підрозділів на посилений варіант службової діяльності, який регламентований Інструкцією про порядок переведення органів Національної поліції на посилений варіант службової діяльності, затвердженої наказом № 1560 від 10.12.2015;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому компенсацію за перероблені зверх норми години або невикористані дні відпустки за 2017-2020 роки відповідно до наказів про переведення особового складу ГУНП в Чернігівській області та підпорядкованих йому підрозділів на посилений варіант службової діяльності, який регламентований Інструкцією про порядок переведення органів Національної поліції на посилений варіант службової діяльності, затвердженої наказом № 1560 від 10.12.2015.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 2015 року по 07 серпня 2020 року він проходив службу в ГУНП в Чернігівській області. Після отримання відповіді ГУНП в Чернігівській області позивачу стало відомо, що на протязі 2017-2020 років заробітна плата нараховувалась невірно, а саме при її нарахуванні не враховані накази про переведення особового складу ГУНП в Чернігівській області та підпорядкованих йому підрозділів на посилений варіант службової діяльності, який регламентований Інструкцією про порядок переведення органів Національної поліції на посилений варіант службової діяльності, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2015 р. № 1560, який передбачає несення служби понад встановлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні, що збільшило робочий день з восьми годин до дванадцяти годин, а робочий тиждень з п`яти діб до шести діб. Факт залучення позивача до несення служби понад установлену норму часу підтверджується письмовими поясненнями осіб. Однак позивачу не було нараховано та не виплачено підвищену заробітну плату або компенсацію за не використані дні відпустки за період 2017-2020 років з урахуванням наказів про переведення особового складу ГУНП в Чернігівській області та підпорядкованих йому підрозділів на посилений варіант службової діяльності.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не перевірив ті обставини, що були ним зазначені у позові. Зокрема те, що протягом 2017 - 2020 років заробітна плата йому нараховувалась невірно, а саме при нарахуванні заробітної плати не були враховані накази про переведення особового складу ГУНП в Чернігівській області та підпорядкованих йому підрозділів на посилений варіант службової діяльності. При цьому, позивач вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що в спірний період в установленому спеціальними нормами порядку (відповідними наказами) для поліцейських ГУНП в Чернігівській області, несення служби понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні, не встановлювалась, так само як і не встановлювався шестиденний робочий тиждень і (або) зміни до «Правила внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців і працівників структурних та територіальних підрозділів ГУНП в Чернігівській області», затверджених наказом ГУНП в Чернігівській області від 02.09.2016 № 1033 не вносилися. Також, апелянт вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо ненадання ним належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог. Стверджує, що його вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню, у той час як судом першої інстанції було ухвалено неправомірне рішення, яке відповідно до приписів ст. 317 КАС України підлягає скасуванню.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідачем, було подано до суду відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого останній зазначає, що вимоги апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, а викладені у апеляційній скарзі доводи - такими, що суперечать нормам чинного законодавства. Разом з цим, відповідач стверджує, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору було правильно встановлено обставини справи та надано їм належну правову оцінку з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

З огляду на викладені у відзиві обставини, відповідач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, наказом ГУНП в Чернігівській області від 07.08.2020 №218 о/с позивача звільнено зі служби в поліції з посади оперуповноваженого відділу організаційно-аналітичної роботи управління протидії наркозлочинності ГУНП в Чернігівській області за п. 4 (у зв`язку з скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 11.08.2020, з виплатою компенсації за фактично відпрацьований час у 2020 році.

10.09.2020 позивач звернувся до ГУНП в Чернігівській області з заявою, в якій просив нарахувати та виплатити не довиплачену заробітну плату за період 2017-2020 роки з урахуванням наказів про переведення особового складу ГУНП в Чернігівській області та підпорядкованих йому підрозділів на посилений варіант службової діяльності.

21.09.2020 листом № К-353аз/124/05/21-2020 ГУНП в Чернігівській області повідомило, що відповідно до п. 20 розділу І наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам виших навчальних закладів МВС із спеціальними умовами навчання» за виконання службових обов`язків понад установлений службовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні грошове забезпечення поліцейським додатково не виплачується. Також зазначено, що видання наказів про переведення особового складу ГУНП в Чернігівській області та підпорядкованих йому підрозділів на посилений варіант служби не впливають на розмір нарахованого грошового забезпечення.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті компенсації за перероблені зверх норми години або невикористані дні відпустки за 2017-2020 роки позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в спірний період 2017-2020 років в установленому спеціальними нормами порядку (відповідними наказами) для поліцейських ГУНП в Чернігівській області, в тому числі і для позивача, несення служби понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні, не встановлювалась. Також шестиденний робочий тиждень відповідними наказами не встановлювався і (або) зміни до «Правила внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців і працівників структурних та територіальних підрозділів ГУНП в Чернігівській області», затверджених наказом ГУНП в Чернігівській області від 02.09.2016 № 1033 не вносилися. Крім того, судом зазначено, що в матеріалах справи відсутні докази в розумінні норм ст. 73-76 КАС України щодо встановлення у 2017-2020 роках для особового складу ГУНП в Чернігівській області, в тому числі і для позивача, більшої тривалості робочого часу та шестиденної робочої неділі. З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача є безпідставними.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 02.07.2015 р. № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Пунктом 4 частини десятої статті 62 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.

Службовий час і час відпочинку поліцейських регулюється статтями 91 - 93 Законом № 580-VIII.

За приписами статті 91 Закону № 580-VIII встановлено, що особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: 1) службу у святкові та вихідні дні; 2) службу позмінно; 3) службу з нерівномірним графіком; 4) службу в нічний час.

Розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції.

Для поліцейських установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, а для курсантів (слухачів) вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які готують поліцейських, - шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем.

Вихідні, святкові та неробочі дні є днями відпочинку для всіх поліцейських, крім залучених до виконання службових обов`язків.

Поліцейським, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку в порядку компенсації надається протягом двох наступних місяців.

Приписами частини другої статті 92 Закону № 580-VIII встановлено, що поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Згідно частини дев`ятої та десятої статті 93 Закону № 580-VIII, поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Так, частиною першою статті 94 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Частиною другою статті 94 Закону № 580-VIII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - Порядок №260).

Положення Порядку №260 визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України, у тому числі здобувачам вищої освіти, яким присвоєно спеціальне звання поліції (далі - здобувачі), закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських.

Пунктом 3 Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

В силу пункту 20 Розділу І Порядку №260 за виконання службових обов`язків понад установлений службовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні грошове забезпечення поліцейським додатково не виплачується. Поліцейським, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку (у порядку компенсації) надається протягом двох наступних місяців.

Пунктом 8 розділу III Порядку № 260 встановлено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Наведеними нормами спеціального законодавства, яке регулює порядок та умови проходження служби в Національній поліції, врегульовано питання виплати грошового забезпечення, в тому числі і під час виконання службових обов`язків понад установлений службовий час.

Як вже зазначалось, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що в період 2017-2020 роки у відповідності до наказів Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про переведення особового складу на посилений варіант несення служби особовий склад органів поліції було переведено на 12-годинний робочий день, а робочий тиждень було збільшено з п`яти до шести діб.

У свою чергу, колегія суддів зазначає, що робочий час та час для відпочинку, а також компенсаційні механізми, пов`язані з проходженням служби поліцейських щодо виконання службових обов`язків понад установлений службовий час врегульовано Законом №580-VIII та Порядком №260.

Порядок переведення органів Національної поліції України на посилений варіант службової діяльності регламентовано нормами наказу Міністерства внутрішніх справ України № 1560 від 10.12.2015 (далі - Інструкція).

В силу пункту 2 розділу І Інструкції посилений варіант службової діяльності (далі - посилений варіант) - комплекс організаційно-правових, превентивних, профілактичних, оперативних та інших заходів, пов`язаних з особливим режимом виконання службових завдань і залученням значної кількості поліцейських з метою швидкої стабілізації оперативної обстановки, якщо наявними силами і засобами, що безпосередньо залучені до забезпечення публічної безпеки і порядку у повсякденному режимі несення служби, їх виконати неможливо. Залежно від обставин, що склалися, посилений варіант може бути оголошений як для всіх працівників органів поліції, так і для її окремого органу або відокремленого підрозділу.

Пунктом 5 Розділу IV Інструкції визначено, що за наказом керівників, які мають право введення посиленого варіанта, чисельність сил може бути збільшена за рахунок установлення для поліцейських (крім добових нарядів) несення служби понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні, але не більше 12-годинного робочого дня та шестиденного робочого тижня.

З наведеного вбачається, що обов`язковою умовою встановлення для поліцейських більшої тривалості часу понад установлену та введення шестиденного робочого тижня є відповідний наказ керівника, який має право на видання наказу про введення посиленого варіанта службової діяльності з обов`язковим встановленням більшої тривалості робочого часу та (або) встановлення шестиденного робочого дня.

Колегією суддів встановлено, що матеріали справи не містять наказів керівників, які мають право на видання наказу про введення посиленого варіанта службової діяльності з обов`язковим встановленням більшої тривалості робочого часу та (або) встановлення шестиденного робочого дня, в період, з 2017 по 2020 рік для позивача.

Надані позивачем копії наказів Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності, рішень керівника про збільшення робочого часу на певний термін або встановлення шестиденного робочого тижня в періоди 2017 по 2020 роки не містять.

Отже, судом першої інстанції було правильно встановлено встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні докази встановлення у 2017 по 2020 роках для позивача більшої тривалості робочого часу та шестиденного робочого тижня.

Щодо доводів апелянта стосовно того, що дані обставини підтверджуються показанням свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , тощо, колегія суддів зазначає наступне.

З наданих позивачем в якості доказу копій письмових пояснень, звільнених працівників щодо підтвердження факту понад нормованого щоденного робочого дня позивача та роботу останнім у вихідні дні, вбачається, що вказані особи перебували на службі в інших підрозділах Національної поліції України, їх підпис не завірений в установленому законом порядку, дані особи не попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від давання показань.

Таким чином, вказані пояснення є неналежними доказами в розумінні статей 73-76 КАС України.

Водночас як вірно було встановлено судом першої інстанції та вбачається з довідки, в особовій справі колишнього працівника поліції ОСОБА_1 , інформація щодо залучення в період, з 2017 по 2020 роки, останнього до несення служби у дні відпочинку (вихідні, святкові та неробочі дні) відсутня.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачем в даному випадку виконаний.

Враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

Разом з цим, позивачем не наведено жодних обґрунтованих доводів та не надано належних та допустимих доказів протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень, що у свою чергу унеможливлює забезпечення судом ефективного захисту, виконання завдання адміністративного судочинства та свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Отже, з огляду на встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію за перероблені зверх норми години або невикористані дні відпустки за 2017-2020 роки відповідно до наказів про переведення особового складу ГУНП в Чернігівській області та підпорядкованих йому підрозділів на посилений варіант службової діяльності, є необґрунтованими та безпідставними.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.

У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи позивача не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315-316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя: А.Б.Парінов

Судді: І.О. Грибан

Т.Р. Вівдиченко