Справа № 160/12454/19
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2021-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2021 року м. Дніпросправа № 160/12454/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

суддя - доповідач Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року в адміністративній справі № 160/12454/19 (суддя І інстанції Кадникова Г.В.)

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових вимог про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування,

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДПС у Дніпропетровській області, відповідач) про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування:

від 18.06.2019 № Ф-20858-50/67 на суму 121007 грн 83 коп.,

від 09.07.2019 № Ф-20858-50/67 на суму 120089 грн 77 коп.,

від 05.09.2019 № Ф-20858-50/67 на суму 121007 грн 83 коп.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року позов задоволений.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивачем надано до податкового органу звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску від 06.01.2019 № за 2018 рік. До зазначеної податкової звітності у додатках: Таблиця 1. Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними-особами-підприємцями, якими самостійно нараховано єдиний внесок за 2018 рік на загальну суму 132 573, 10 грн.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до приписів ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа підприємець з 21.06.2004, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 02.10.2007 № 22 002472 (а.с. 14). Відповідно до Свідоцтва платника єдиного податку від 25.01.2012 основний вид діяльності- роздрібна торгівля з лотків та на ринках (а.с. 16). Позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та перебуває на обліку в Правобережному управлінні Новокодацької ДПІ ГУ ДПС у Дніпропетровській області та зареєстрований на спрощеній системі оподаткування 2-ої групи та платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Загальна сума сплаченого Позивачем єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2018 рік становить 9'828 (дев`ять тисяч вісімсот двадцять вісім) грн 72 коп.:

15.02.2018 - 819,06 грн, що підтверджується квитанцією від 15.02.2018 (а.с. 24);

15.03.2018 - 819,06 грн, що підтверджується квитанцією від 15.03.2018 (а.с. 25);

15.04.2018 - 819,06 грн, що підтверджується квитанцією від 15.04.2018 (а.с. 26);

15.05.2018 - 819,06 грн, що підтверджується квитанцією від 15.05.2018 (а.с. 27);

15.06.2018 - 819,06 грн, що підтверджується квитанцією від 15.06.2018 (а.с. 28);

15.07.2018 - 819,06 грн; що підтверджується квитанцією від 15.07.2018 (а.с. 29);

15.08.2018 - 819,06 грн, що підтверджується квитанцією від 15.08.2018 (а.с. 30);

15.09.2018 - 819,06 грн, що підтверджується квитанцією від 15.09.2018 (а.с. 31);

15.10.2018 -819,06 грн, що підтверджується квитанцією від 15.10.2018 (а.с. 32);

15.11.2018 - 819,06 грн, що підтверджується квитанцією від 15.11.2018 (а.с. 33);

15.12.2018 - 819,06 грн , що підтверджується квитанцією від 15.12.2018 (а.с. 35);

15.01.2019 - 819,06 грн, що підтверджується квитанцією від 15.01.2019 (а.с. 34).

06.01.2019 позивач подав Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік, на суму 132 573 (сто тридцять дві тисячі п`ятсот сімдесят три) грн 10 коп. (а.с. 19-20). Звіт прийнятий та зареєстрований, що підтверджується квитанцією № 2 про прийняття цього звіту з реєстраційним номером (а.с. 21).

18.06.2019 ГУ ДФС у Дніпропетровській області, правонаступником якого є ГУ ДПС у Дніпропетровській області, сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-20858-50/67 (а.с. 17), відповідно до якої за позивачем станом на 31.05.2019 обліковується борг (недоїмка) зі сплати єдиного внеску на загальну суму 121007, 83 грн, яка отримана позивачем у червні 2019 року.

07.07.2019 позивач з метою виправлення вищевказаних помилок здійснив спробу скористатися електронним кабінетом платника податків, де сформував та подав до відповідача, як контролюючого органу виправлений Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб з правильними сумами нарахованого єдиного внеску за 2018 рік на суму 9'828 (дев`ять тисяч вісімсот двадцять вісім) грн 72 коп. (а.с.41-42).

09.07.2019 позивач звернувся до відповідача зі заявою про надання йому можливості для виправлення помилки у вищевказаному Звіті, зокрема, з проханням виправити суму нарахованого єдиного внеску за 2018 рік на суму 9828 (дев`ять тисяч вісімсот двадцять вісім) грн 72 коп. (а.с. 36).

09.07.2019 відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-20858-50/67 (а.с. 18), відповідно до якої за позивачем станом на 30.06.2019 обліковується борг (недоїмка) зі сплати єдиного внеску на загальну суму 120089, 77 грн.

Листом від 16.07.2019 № 82158/10/04-36-50-08 відповідач повідомив, що у разі самостійного визначення платником бази нарахування єдиного внеску, сплата єдиного внеску здійснюється на загальних підставах, тому, вважати Звіт недійним підстав не має (а.с. 39-40).

17.07.2019 позивач повторно звернувся до відповідача зі заявою про надання йому можливості виправити помилки, які були допущені ним при складанні Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб, зокрема, з метою виправлення суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік на суму у розмірі 9'828 (дев`ять тисяч вісімсот двадцять вісім) грн 72 коп. (а.с.37).

02.08.2019 позивач знову звернувся до відповідача з заявою про надання йому можливості виправити помилки, що були допущені ним у Звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб від 06.01.2019 (а.с. 38).

09.09.2019 відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-20858-50/67 (а.с. 23), відповідно до якої за позивачем станом на 30.06.2019 обліковується борг (недоїмка) зі сплати єдиного внеску на загальну суму 120089, 77 грн.

З 23.09.2019 по 27.09.2019 посадовою особою відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань дотримання вимог обліку, нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2018 по 31.12.2018.

За результатами перевірки складений Акт перевірки від 03.10.2019 № 49630/04-36-33-06/ НОМЕР_1 (далі Акт перевірки) (а.с. 44-53), в якому зазначено, що позивачем самостійно нараховано до сплати суми єдиного внеску в межах максимальної бази нарахування єдиного внеску, самостійно, в установлені строки, персоніфіковані відомості по звітності з єдиного внеску, за 2018 рік обліковувались до Реєстру застрахованих осіб, які в подальшому будуть враховані при обчисленні та призначенні страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням.

За висновками Акта перевірки встановлено порушення у виді несвоєчасної сплати сум єдиного внеску, в результаті чого обліковується незастосовані штрафні санкції у розмірі 1470, 40 грн та пеня у розмірі 815, 45 грн.

З боку позивача Акт перевірки підписано представником без заперечень.

Не погодившись з вимогами про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 18.06.2019 № Ф-20858-50/67 на суму 121 007 грн 83 коп., від 09.07.2019 № Ф-20858-50/67 на суму 120 089 грн 77 коп., від 05.09.2019 № Ф-20858-50/67 на суму 121 007 грн 83 коп., вважаючи їх протиправним та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду. В обґрунтування позову вказав, що відповідач ним виявлено помилкове відображення в звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік загальну суму, на яку нараховується єдиний внесок. Після виявлення помилки позивач звернувся до податкового органу для перевірки та зменшення даної суми. Після проведеної перевірки відповідачем самостійно, на власний розсуд визначено максимальний розмір мінімальної заробітної плати, в зв`язку із чим до сплати визначено максимальну суму єдиного внеску, замість мінімального, про що зазначав позивач під час перевірки. Позивач зазначає, що в податкового органу відсутнє право для самостійного визначення даної суми, він наділений повноваженням лише щодо контролю за мінімальним та максимальним розміром мінімальної заробітної плати на яку нараховується єдиний внесок

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що при оформленні та поданні відповідачу звіту за формою № 5, позивачем допущені арифметичні та методологічні помилки у таблиці 1 «Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які полягали у тому, що у цій таблиці у графі № 3 «Самостійно визначена сума доходу» Позивачем помилково зазначено загальну суму (Доходу від підприємницької діяльності замість «Самостійно визначеної суми доходу» для нарахування єдиного внеску.

Крім того, у графі 4 цієї таблиці також зроблена помилка у визначенні суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок. Замість неї позивачем було помилково вказано максимальну величину суми доходу за нормами Закону, на яку нараховується єдиний внесок, а не суму, яку насправді позивач самостійно вже визначив та сплатив з неї єдиний внесок, що вбачається зі здійснених ним платежів по сплаті ЄСВ у період з 15.02.18 по 15.01.19 .

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач дотримався всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу щодо проведення перевірки та зменшення актом перевірки суми, яку позивач зазначив як правильну в письмових клопотаннях та заяві, надання Законом № 2464-VI права виключно платника визначати суму, обмеження у внесенні відповідних коригувань та уточнення задекларованої суми в зв`язку із виявленою помилкою, а тому він може вважатися таким, що набув права "правомірного очікування", яке б підлягало судовому захист. При проведенні перевірки, ГУ ДПС у Дніпропетровській області не взято до уваги дані обставини, і самостійно, на власний розсуд визначено суму, яка є максимально допустимою для сплати єдиного внеску.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону № 2464 з-поміж інших платників єдиного внеску визначено й фізичних осіб-підприємців, в тому числі й тих, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з підпунктом 19-1.1.2 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України контроль своєчасності подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податків, зборів, платежів входить до функцій контролюючих органів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Отже, чинне законодавство встановлює виключне права платника самостійно визначати суму єдиного внеску .

Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону № 2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, тобто для фізичних осіб-підприємців, в тому числі й тих, які обрали спрощену систему оподаткування, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Статтею 6 Закону № 2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п. 1 ч. 2); подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю (п. 4 ч. 2).

Статтею 9 Закону № 2464-VI встановлено порядок обчислення і сплати єдиного внеску.

Відповідно до абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI (в редакції Закону від 03.10.2017 № 2148-VIІІ) з січня 2018 року платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Абз. 5 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI встановлено, що періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.

Згідно з п. 10 ст. 9 Закону № 2464-VI днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки податкового органу - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок податкового органу; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі; 3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Проаналізувавши зазначені норми, колегія суддів зазначає, що сплата єдиного внеску передує формуванню та подачі звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску.

Отже, колегія суддів, врахувавши логіку законодавця, вважає, що самостійне визначення платником єдиного внеску, зазначеним у пункті 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, розміру єдиного внеску в межах, що визначені Закону № 2464-VI, відбувається при сплаті єдиного внеску, у встановлені строки, оскільки звіт формується вже за результатами минулого року, в якому платник був зобов`язаний сплати визначену суму ЄСВ, а тому звіт фактично повинен лише відображати реальну ситуацію і не може відрізнятися від сум єдиного внеску, які вже сплачені відповідним платником.

Як встановлено під час судового розгляду позивач, як платник єдиного податку відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону України № 2464 самостійно, в межах мінімального та максимального розміру ЄСВ нараховував та вчасно щомісяця авансовими платежами сплачував єдиний соціальний внесок.

З огляду на зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що позивач самостійно визначив суму єдиного внеску протягом 2018 року шляхом її сплати.

Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України 14.04.2015 № 435 (далі Порядок № 435).

Частиною 1 розділу V Порядку № 435 визначено, що у разі виявлення помилки у Звіті до закінчення строку подання цього Звіту страхувальник повторно формує та подає Звіт у повному обсязі до органу доходів і зборів за місцем обліку.

П. 16 Порядку № 435 передбачено, що ФО - підприємці та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, яким за результатами проведеної перевірки збільшено або зменшено зобов`язання, формують і подають до органів доходів і зборів Звіт згідно з таблицею 3 додатка 6 до цього Порядку протягом одного календарного місяця після здійснення відповідних розрахунків. Звіт згідно з таблицею 3 додатка 6 до цього Порядку формується і подається до органів доходів і зборів на підставі акта перевірки страхувальника (обов`язковим є зазначення номера і дати акта) і містить суми, на які збільшено або зменшено зобов`язання (у такому разі допускається внесення від`ємного значення).

Колегія суддів звертає увагу також на те, що Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435, не передбачено виправлення помилки у звіті щодо нарахованих сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування після закінчення строку на подання звіту, а тому позивач не мав можливості самостійно виправити таку помилку.

Під час судового розгляду встановлено, що у графі 4 Позивачем помилково вказано максимальну величину суми доходу за нормами Закону, на яку нараховується єдиний внесок, а не суму, яку позивач самостійно вже визначив та сплатив з неї ЄСВ. Вказані розбіжності позивачем виявлено після закінчення строку подання звіту, що позбавляє права позивача на виправлення помилки відповідно до Порядку № 435. Проте зазначені обставини не встановлюють для позивача обов`язку сплатити зазначені ним у Звіті суми, оскільки сплата єдиного внеску у максимальному розмірі платником може бути здійснена виключно добровільно.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону № 2464-VI обчислення єдиного внеску податковими органами у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до податкових органів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Водночас при проведенні перевірки відповідачем не здійснено перевірку викладених у заяві фактів стосовно помилково поданого Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік, та визначена сума ЄСВ не за її фактичним визначенням, яке здійснено саме позивачем.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення податковим органом вимог пункту 3 частини першої статті 7 Закону № 2464, яке полягає у тому, що відповідач самостійно визначив суму ЄСВ за 2018 рік з розрахунку максимально допустимого розміру, в той час як чинним законодавством право визначення розміру ЄСВ надане виключно платнику податків.

З огляду на зазначені обставини, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем протиправно прийняті вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 18.06.2019 № Ф-20858-50/67 на суму 121 007 грн 83 коп., від 09.07.2019 № Ф-20858-50/67 на суму 120 089 грн 77 коп., від 05.09.2019 № Ф-20858-50/67 на суму 121 007 грн 83 коп. , а тому підлягають скасуванню.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно та об`єктивно досліджено обставини справи і надано оцінку всім доводам сторін, рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Оскільки справа відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України відноситься до категорії незначних, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року в адміністративній справі № 160/12454/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко