Справа № 640/26393/20
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 року м. Київ № 640/26393/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Добрянської Я.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного Фонду України в місті Києві

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії на підставі довідок Офісу Генерального прокурора: №21- 1602зп від 07.09.2020 станом на 06.09.2017р., яка передбачає розмір заробітної плати на суму 42470.55 грн.;- №21- 1602зп від 07.09.2020 станом на 02.01.2020р., яка передбачає розмір заробітної плати на суму 50420,26 грн.

-скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві затвердженого протоколом /розпорядженням від 02.09.2020, яке отримав на електронному порталі Пенсійного фонду України ( та підтверджене в листах відповідача №2600-0310-8/145418 від 12-16.10.2020) щодо перерахунку та виплати позивачу пенсії з розміру 60% його заробітку 62166,66грн. та отримання ним максимального розміру пенсії десять прожиткових мінімумів, що складає 17120грн..

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок призначеної пенсії позивачу за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), у розмірі 80% від розміру середнього заробітку без обмеження її максимального розміру, відповідно до довідок Офісу Генерального прокурора №21- 1602зп від 07.09.2020 станом на 06.09.2017р., яка передбачає розмір заробітної плати на суму 42470.55 грн.;- №21- 1603зп від 07.09.2020 станом на 02.01.2020р., яка передбачає розмір заробітної плати на суму 50420,26 грн ; № 21-1434зп від 16.07.2020р. станом на 26.03.2020р., яка передбачає розмір заробітної плати на суму 62166,66 грн. з 06.09.2017р. по теперішній час.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є пенсіонером органів прокуратури з 02.01.2014р. та отримує пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ . Звернувшись до відповідача із заявою про перерахунок пенсії отримав відмову. Таку відмову позивач вважає протиправною, оскільки призначення пенсії та проведення її перерахунку є різними формами реалізації права громадянина на пенсійне забезпечення, а тому, при проведенні перерахунку пенсії, застосуванню підлягає редакція статті закону, яким визначався порядок та розмір відповідного пенсійного забезпечення такої особи на момент призначення пенсії. Також звертає увагу, що його право на отримання пенсії, виходячи із розміру 80 відсотків від суми місячної заробітної плати та без обмеження максимальним розміром уже встановлено в постанові Солом`янського районного суду м. Києва від 10.10.2016 у справі №760/10537/16-а, яка набрала законної сили у встановленому законом порядку. Позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.01.2020 р. суддею Добрянською Я.І. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження).

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог оскільки законодавчо встановлені підстави для перерахунку пенсій працівникам прокуратури скасовані, оновлене законодавство таких підстав не містить, у зв`язку з чим підстав для перерахунку пенсій працівникам прокуратури немає.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 з 02.01.2014 року перебуває на обліку та отримує пенсію за вислугу років, яка була призначена на підставі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789- XII (у редакції на день призначення) в розмірі 80 відсотків заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

28 липня 2020 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про перерахунок пенсії відповідно до довідки Офісу Генерального прокурора № 21-1434зп від 16.07.2020р. станом на 26.03.2020р., яка передбачає розмір заробітної плати на суму 62166,66 грн. без обмеження максимального розміру з 01.01.2018р. та з врахуванням рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 та від 26.03.2020 № 6-р/2020.

Листом від 11.09.2020 №2600-0310-8/127995 відповідач повідомив позивача, що перерахунок пенсії проведено з 01.04.2020 року із заробітку 62166,66 грн. в розмірі 60% від суми місячної заробітної плати, згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-УІІ.

Позивач повторно 13.09.20р. через ВЕБ-портал звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії відповідно до довідок Офісу Генерального прокурора: №21- 1602зп від 07.09.2020 станом на 06.09.2017р., яка передбачає розмір заробітної плати на суму 42470.55 грн.;- №21- 1602зп від 07.09.2020 станом на 02.01.2020р., яка передбачає розмір заробітної плати на суму 50420,26 грн № 21-1434зп від 16.07.2020р. станом на 26.03.2020р., яка передбачає розмір заробітної плати на суму 62166,66 грн. без обмеження максимального розміру з 06.09.2017р.

Листом від 12.10.20р№2600-0310-8/145418 відповідач повідомив позивача, що перерахунок пенсії прокурорам Офісу Генерального прокурора здійснюється з 01.04.2020 на підставі довідок про розмір заробітної плати станом на 26.03.2020р., а тому відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії згідно інших довідок №21- 1602зп від 07.09.2020 та №21- 1603зп від 07.09.2020, які видані офісом Генерального прокурора, та в яких зазначені складові заробітної плати працюючого за відповідною посадою, яка прирівнюється до старшого прокурора відділу, за нормами чинними на 06.09.2017р. та станом на 02.01.2020р..

Позивач, вважаючи таке рішення відповідача протиправним і таким, що порушує його пенсійні права, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.3 ст.291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має врахувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Згідно із п.21 ст.4 КАС України типові адміністративні справи - адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявленого аналогічні вимоги.

Судом встановлено, що Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 14.09.2020 ухвалено рішення у зразковій справі №560/2120/20 (провадження №Пз/9901/9/20), яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.01.2021.

Верховний Суд визначив ознаки типової справи, а саме:

а) позивач - особа, яка отримує пенсію, призначену відповідно до Закону №1789-ХІІ або Закону № 1697-VII;

б) відповідач-територіальні органи Пенсійного фонду України;

в) предмет спору - вимога зобов`язати відповідача перерахувати пенсію відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ або статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII;

г) звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України за перерахунком пенсії після 13.12.2019.

Також Судом зазначено, що висновки Верховного Суду в цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовами до територіальних органів Пенсійного фонду України з вимогами перерахувати пенсію відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ або статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII після ухвалення Конституційним Судом України рішення від 13.12.2019 №7-р(II)/2019.

Таким чином, враховуючи предмет спору у цій справі та предмет спору у справі, яку розглянуто Верховним Судом як зразкову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вказана справа є типовою справою по відношенню до справи №560/2120/20.

Отже, правові висновки Верховного Суду, які зроблені під час розгляду справи №560/2120/20, підлягають врахуванню під час розгляду цієї справи.

Так, умови пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури до 15.07.2015 визначалися статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ (далі Закон № 1789-ХІІ).

Частиною 1 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ зазначалось, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Така пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно з ч. 13 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ).

Надалі 01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 76-VIII), яким, зокрема, ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

Таким чином, після 01.01.2015 повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури законодавець делегував Кабінету Міністрів України.

15.07.2015 набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VІІ (далі - Закон № 1697-VІІ), згідно з підпунктом 1 пункту 3 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, Закон № 1789-ХІІ, крім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1.

Частиною 20 статті 86 Закону № 1697-VІІ передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

При цьому, починаючи з 01.01.2015 в Україні жоден закон не визначав ані умов (підстав), ані порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону України "Про прокуратуру"; законодавець делегував повноваження щодо встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінету Міністрів України.

Впродовж 2015-2019 років Кабінетом Міністрів України не визначалося умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

Однак, рішенням Конституційного Суду України № 7-р(ІІ)/2019 від 13.12.2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Положення ч. 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Установлено такий порядок виконання цього Рішення:

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

"20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Також, у рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2018 № 5-р/2018 зазначено, що положення частини 1 статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності. Зміст права громадян на соціальний захист, гарантований ст.46 Конституції України, узгоджується із її приписами, за якими, зокрема, людина її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ч.1 ст.3); кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (ст.48). На думку Конституційного Суду України, держава виходячи з існуючих фінансово-економічних можливостей має право вирішувати соціальні питання на власний розсуд. У разі значного погіршення фінансово-економічної ситуації, виникнення умов воєнного або надзвичайного стану, необхідності забезпечення національної безпеки України, модернізації системи соціального захисту тощо держава може здійснити відповідний перерозподіл своїх видатків з метою збереження справедливого балансу між інтересами особи та суспільства. Держава не може вдаватися до обмежень, що порушують сутність конституційних соціальних прав осіб.

Постановою Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 826/8546/18 залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2019, якими визнано протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України в частині неприйняття порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури та зобов`язано Кабінет Міністрів України протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили вжити заходів та прийняти рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

При цьому, Верховний Суд звернув увагу, що Кабінет Міністрів України протягом тривалого часу ухиляється від прийняття рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, необхідність прийняття яких Законом покладено саме на Уряд.

Неприйняття Кабінетом Міністрів України нормативно-правового акта, який би визначав умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не може бути підставою для відмови пенсіонеру у такому перерахунку, оскільки це порушує статтю 22 Конституції України.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічна за змістом норма міститься в ст.91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13.07.2017 № 2136-VIII.

У пункті 2 резолютивної частини Рішення № 7-р(ІІ)/2019 визначено, що положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, відповідні положення втратили чинність з 13.12.2019.

Отже, Закон №1697-VII з 13.12.2019 не містить вимоги про необхідність визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінетом Міністрів України.

Натомість підставою для проведення перерахунку пенсій працівників прокуратури з 13.12.2019 року є підвищення заробітної плати прокурорським працівникам.

На підставі зазначеного, суд приходить до висновку, що вимоги в частині про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 12.10.2020 №2600-0310-8/145418 про відмову позивачу у проведенні перерахунку пенсії за вислугою років підлягають до задоволення.

Разом з тим, в частині зобов`язальної вимоги суд зазначає таке, оскільки предметом спору у цій справі є порушене право позивача на перерахунок пенсії, яке відповідач заперечує. При цьому питання розміру пенсії та порядку її нарахування відповідач не вирішував.

За наведених обставин вимога позивача про виплату перерахованої суми пенсії без обмеження її максимальним розміром, є передчасною.

Оскільки, судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити.

Крім того, з сукупності позовних вимог, зразкового рішення, норм законодавства та матеріалів справи, безпідставними є вимоги про перерахунок розміру пенсії на підставі статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії), оскільки зазначена норма ще з 01.01.2015 є нечинною. В даних правовідносинах слід керуватись діючим законодавством, зокрема статтею 86 Закону №1697-VII.

Отже, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог зобов`язального характеру в частині здійснення перерахунку та виплати позивачу пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону № 1697-VII на підставі довідки Офісу Генерального прокурора № 21-1434зп від 16.07.2020р. станом на 26.03.2020р.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

За таких обставин, частково підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь позивача витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2 Визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 12.10.2020 №2600-0310-8/145418 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону № 1697-VII на підставі довідки Офісу Генерального прокурора № 21-1434зп від 16.07.2020р. станом на 26.03.2020р.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5.Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська 16, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська