Справа № 420/3482/20
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2021-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3482/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Глуханчука О.В.,

секретар судового засідання - Любімова О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" до Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватне підприємство "Південьдортех", про визнання протиправними та скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" до Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватне підприємство "Південьдортех", у якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати:

постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №184747 від 24 січня 2020 року про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000, 00 грн. за порушення, передбачене ч. 1 абз. 15 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт";

постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №184724 від 24 січня 2020 року про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000, 00 грн. за порушення, передбачене ч. 1 абз. 15 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт";

постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №184737 від 24 січня 2020 року про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000, 00 грн. за порушення, передбачене ч. 1 абз. 15 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт";

постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №184749 від 24 січня 2020 року про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000, 00 грн. за порушення, передбачене ч. 1 абз. 15 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Ухвалою суду від 08 травня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

Обґрунтування позовних вимог

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що оскаржені постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу є протиправними, оскільки відповідачем при вирішенні питання про накладення штрафу неповно з`ясовано обставини справи. Доводи позивача щодо протиправності вказаних постанов мотивовані наступним:

- в порушення п.п. 25-26 Порядку №1567 ТОВ "СПМК-17" не було повідомлено про розгляд справи про порушення та справу про порушення Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області було розглянуто без його участі;

- на момент здійснення перевірки ТОВ "СПМК-17" не знаходилось в статусі перевізника. Між ТОВ "СПМК-17" та ПП "Південьдортех" було укладено Договори оренди транспортних засобів №02/20-О/8696 від 02 грудня 2019 року, №02/19-О/6287 від 02 грудня 2019 року, №02/20-О/2318 від 02 грудня 2019 року. Згідно умов цих Договорів, Орендодавець (ТОВ "СПМК-17") передав Орендареві (ПП "Південьдортех"), а Орендар прийняв у платне користування т/з MERCEDES-BENZ ACTROS 2641, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом SCHMITZ SKI 24, номерний знак НОМЕР_2 ; т/з MERCEDES-BENZ ACTROS 2641 НОМЕР_3 , з напівпричепом SCHMITZ SKI 24, номерний знак НОМЕР_4 ; т/з ВАРЗ МБ4141 К-20, номерний знак НОМЕР_5 ; т/з MERCEDES-BENZ ACTROS 2641, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом SCHMITZ SKI 24, номерний знак НОМЕР_2 .

Отже, перевізником є Приватне підприємство "Південьдортех", а не позивач.

На підставі викладеного, позивач вважає, що ТОВ "СПМК-17" не є суб`єктом відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт при наданні послуг з перевезення вантажу, оскільки згідно з абз. 3, 13-16 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" адміністративно-господарські штрафи застосовуються виключно до автомобільних перевізників.

- в порушення пункту 18 Порядку № 879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті відповідачем не було видано водієві довідку про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення; жодного документа (чека або талона зважування, квитанції, тощо), на підставі якого було визначено вагу транспортних засобів та навантаження на осі, водієві також не було надано.

- Управління Укртрансбезпеки не надало свідоцтва про перевірку ваг чи свідоцтва про їх державну метрологічну атестацію, чим унеможливила перевірку відповідності стану вимірювального і зважувального обладнання метрологічним вимогам, як того вимагає п. 12 Порядку №879. Таким чином, на переконання позивача, достовірність та правильність результатів вимірювань при здійсненні зважування транспортного засобу та визначенні навантажень на осі транспортного засобу та його загальної ваги підлягає сумніву.

За наведених обставин, позивач вважає висновки відповідача про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт при наданні послуг з перевезення вантажу передчасними та обґрунтованими, а прийняті постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу протиправними.

Позиція відповідача

01 липня 2020 через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву з додатковими доказами (а.с. 101-134, том 1).

Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує, з позовними вимогами не погоджується, вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

Так, відповідач зазначає про дотримання Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою КМУ від 08 листопада 2006 р. № 1567, а саме стверджує, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Рейдові перевірки можуть проводитися із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки, та власників (балансоутримувачів) пунктів габаритно-вагового контролю (за погодженням з їх керівниками).

Підпункт 4 пункту 2 Порядку №879 визначає, що габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідно до пункту 22.1 Правил дорожнього руху, маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Відповідач посилається на пункт 22.5 Правил дорожнього руху, відповідно до якого за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Як зазначає відповідач, у ході проведення рейдової перевірки, працівниками Укртрансбезпеки зупинені транспортні засоби, які належать позивачу і використовуються ним для надання послуг з перевезення вантажу, про що свідчать товарно-транспортні накладні, та здійснено габаритно-вагові вимірювання, на підставі яких виявлені порушення та складені Акти проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт та зафіксовано перевищення нормативно-вагових параметрів.

У свою чергу, перевищення вказаних параметрів є підставою для застосування штрафу, передбаченого ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

На підставі викладеного відповідач стверджує, що підставою застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу стали обставини, зафіксовані в актах перевірки та актах про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, відповідно до яких при проведення зважування встановлено перевищення допустимого навантаження.

Відповідач зазначає, що на розгляд справи про порушення законодавства, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, позивач не з`явився, заперечень чи пояснень не надав, відтак спірні постанови про накладення штрафу прийнято за його відсутності, що не порушує вимог Порядку №1567.

Що стосується доводів позивача стосовно того, що на момент здійснення перевірки ТОВ "СПМК-17" не знаходився в статусі перевізника, оскільки передав транспортний засіб в оренду ПП "Південьдортех", відповідач зауважив, що таким чином позивач намагається уникнути відповідальності. На підтвердження вказаних доводів відповідач вказує, що водіями транспортного засобів не надавалося перевіряючим, а Позивачем, на обґрунтування своєї позиції щодо передачі автомобіля іншій особі, не наведено доказів оформлення тимчасового Реєстраційного талона (тимчасового технічного паспорта) на всі автомобілі, якими здійснювалися перевезення за спірними правовідносинами.

Окрім того, відповідач зазначив, що надані позивачем договори оренди складенні з порушенням вимог ЦК та ГК України.

Відповідач також зазначив, що статус позивача як перевізника підтверджується товарно-транспортними накладними на вантаж.

Щодо перевезення сипучого вантажу, відповідач заперечив доводам позивача тим, що згідно п. 12.5 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 № 363, для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Отже, відповідач покладає відповідальність за зміщення сипучого вантажу при перевезені, що може призвести до похибки при зважуванні, виключно на позивача.

Таким чином, відповідач вважає, що оскільки ним виконано усі вимоги законодавства щодо здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, а позивачем допущені порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм, підстави для задоволення позову відсутні.

Інші заяви по суті справи

03 березня 2021 року позивачем через канцелярію суду подано відповідь на відзив на позовну заяву.

Згідно цих пояснень позивач наполягає на своїх позовних вимогах, з огляду на таке. Так, позивач стверджує, що на момент здійснення перевірки та прийняття оскаржуваних постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу, ТОВ "СПМК-17" не перебувало в статусі перевізника, що підтверджується наявними у матеріалах справи Договорами оренди транспортних засобів, укладеними між ТОВ "СПМК-17" та ПП "Південьдортех". На підставі викладеного, позивач вважає, що ТОВ "СПМК-17" не є суб`єктом відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт при наданні послуг з перевезення вантажу.

Також позивач послався на відсутність доказів направлення йому запрошення на розгляд справи про порушення.

31 травня 2021 року відповідачем через канцелярію суду подані додаткові письмові пояснення.

31 травня 2021 року від позивача через канцелярію суду також надійшли додаткові письмові пояснення.

Пояснення третьої особи

15 березня 2021 року від третьої особи через канцелярію суду надійшли письмові пояснення по справі з додатковими доказами (а.с. 210-217, том 1).

Згідно наданих пояснень, третя особа підтримує позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" до Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки.

Третя особа пояснює, що ПП "Південьдортех" орендує у позивача транспортні засоби, а також інші транспортні механізми, які в подальшому використовуються для перевезення різних вантажів, у тому числі тих, які належать підприємству.

На підставі укладених між ПП «Південьдортех» та ТОВ «СПМК-17» договорів оренди транспортних засобів та механізмів від 02.12.2019 року №02/20-0/8696, №02/20-0/6287, №02/20-0/8697, №02/20-0/2318 в орендному користуванні ПП «Південьдортех» перебували вказані у п.1.1 договорів оренди транспортні засоби та механізми, які були передані в користування за актами приймання-передачі. Тому, автомобілі та напівпричепи за реєстраційними номерами: НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_2 , НОМЕР_7 , НОМЕР_4 , НОМЕР_6 , НОМЕР_2 використовувались ПП «Південьдортех» у своїй діяльності, у тому числі 04.12.2019 року, 05.12.2019 року, 07.12.2019 року, 16.12.2019 року, що також підтверджується товарно-транспортними накладними від 05.12.2019 № 35, від 07.12.2019 №39, від 16.12.2019 № 47, від 04.12.2019 № 33.

Згідно вказаних товарно-транспортних накладних ПП «Південьдортех» як автомобільний перевізник перевозив вказаними транспортними засобами власний вантаж -щебеневу та асфальтну суміші, інші будівельні матеріали.

Процесуальний рух справи

Ухвалою суду від 08 травня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою від 02 червня 2020 року судом залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватне підприємство "Південьдортех" (; 67832, Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, вул. Радісна, 11). Продовжено шістдесятидений строк проведення підготовчого провадження у справі № 420/3482/20 на 30 днів.

Ухвалою суду від 01 липня 2020 року задоволено клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі. Зупинено провадження у справі № 420/3482/20 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватне підприємство "Південьдортех", про визнання протиправними та скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу, - до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

21 січня 2021 року через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, обґрунтоване значною тривалістю карантину.

Ухвалою суду від 01 лютого 2021 року задоволено клопотання представника позивача, поновлено провадження у справі № 420/3482/20 та призначено підготовче засідання на 22 лютого 2021 року о 10 годині 00 хвилин.

Ухвалою від 22 лютого 2021 року суд допустив заміну відповідача по справі з Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті (65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4) на Південне міжрегіональне Управління Укртрансбезпеки (65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4), у зв`язку з реорганізацією.

Також ухвалою від 22 лютого 2021 року суд витребував від приватного підприємства "Південьдортех" товарно-транспортну документацію щодо здійснення перевезень транспортними засобами, орендованими у товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17", у період виявлення порушень, а саме: 04.12.2019 року, 05.12.2019 року, 07.12.2019 року, 16.12.2019 року.

Ухвалою суду від 19 квітня 2021 року закрито підготовче провадження в адміністративній справі № 420/3482/20 та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 15 червня 2021 року, учасники справи не з`явились про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином та своєчасно.

Від представника позивача 15 червня 2021 року через канцелярію суду засобами електронного зв`язку надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача 15 червня 2021 року надав до суду через канцелярію клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи причини неявки не повідомив, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З урахуванням вищенаведеного, справу розглянуто за наявними у ній матеріалами за відсутності учасників справи.

Розглянувши подані учасниками справи заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлені наступні обставини та факти.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "СПМК-17", , 31.12.1998 зареєстрований у якості юридичної особи, запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: дата запису: 14.09.2011, номер запису: 0042516.

Місцезнаходження юридичної особи: Україна, 65025, Одеська обл., Комінтернівський р-н(п), 21-Й КМ СТАРОКИЇВСЬКОГО ШОСЕ, будинок 30А.

Основним видом економічної діяльності підприємства є: 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний).

1. 05 грудня 2019 року інспекторами Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки здійснено перевірку вантажного транспортного засобу марки ВАРЗ МБ, реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням водія - ОСОБА_1 .

За результатами проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу встановлено перевезення вантажу із перевищенням допустимих навантажень; загальна маса транспортного засобу фактично 45,75 т при нормативно допустимій нормі - 40 т.

За результатами контролю складено Акт №040558 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 05 грудня 2019 року. (а.с. 112, том 1).

В Акті №040558 від 05 грудня 2019 року вказані наступні результати габаритного контролю транспортного засобу, навантаження на осі, тон: 1) 16,00; 2) 33,35, - при нормативно допустимій 16,00.

За результатами вказаних заходів габаритно-вагового контролю посадовими особами Укртрансбезпеки складено Акт №198442 від 05 грудня 2019 року проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом, дата та час перевірки 05.12.2019 - 16 год. 00 хв., транспортний засіб ВАРЗ, реєстраційний номер НОМЕР_5 , що належить ТОВ "СПМК-17", під керуванням водія - ОСОБА_1 (а.с. 111, том 1).

В акті зафіксовано, що під час перевірки виявлено порушення п. 22.5 ПДР, а саме: навантаження на здвоєну вісь 33,35 т при допустимому 16 т; повна маса т/з 45,75 т при допустимій нормі 40 т, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: абз. 15 ч. 1 - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу (а.с. 111, том 1).

На підставі Акта №198442 від 05 грудня 2019 року, 24 січня 2020 року посадовою особою відповідача за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", прийнято постанову №184747 про застосування до ТОВ "СПМК-17" адміністративно-господарського штрафу у сумі 17 000, 00 грн. (а.с. 114, том 1).

Вказану постанову позивач вважає протиправною та оскаржує у цьому позові.

2. 07 грудня 2019 року інспекторами Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки здійснено перевірку вантажного транспортного засобу MERCEDES-BENZ ACTROS 2641, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом SCHMITZ SKI 24, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія - ОСОБА_2 .

За результатами проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу встановлено перевезення вантажу із перевищенням допустимих навантажень; загальна маса транспортного засобу фактично 46,95 т при нормативно допустимій нормі - 40 т.

За результатами контролю складено Акт №040590 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 07 грудня 2019 року. (а.с. 116, том 1).

В Акті №040590 вказані наступні результати габаритного контролю транспортного засобу, навантаження на осі, тон: 1) 6,6 при нормативно допустимій 11,00; 2) 12,5 при нормативно допустимій 16,00; 3) 27, 85 при нормативно допустимій 22.

За результатами вказаних заходів габаритно-вагового контролю посадовими особами Укртрансбезпеки складено Акт №198445 від 07 грудня 2019 року проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом, дата та час перевірки 07.12.2019 - 14 год. 50 хв., транспортний засіб MERCEDES-BENZ ACTROS 2641, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом SCHMITZ SKI 24, номерний знак НОМЕР_2 , що належить ТОВ "СПМК-17", під керуванням водія - ОСОБА_2 .

В акті зафіксовано, що під час перевірки виявлено порушення п. 22.5 ПДР, а саме: навантаження на здвоєну вісь 27850 кг; повна маса т/з 46950 кг при допустимій нормі 40000 кг, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: абз. 15 ч. 1 - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 % але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу (а.с. 115, том 1).

На підставі Акта №198445 від 07 грудня 2019 року, 24 січня 2020 року посадовою особою відповідача за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", прийнято постанову №184737 про застосування до ТОВ "СПМК-17" адміністративно-господарського штрафу у сумі 17 000, 00 грн. (а.с. 118, том 1).

Вказану постанову позивач вважає протиправною та оскаржує у цьому позові.

3. 16 грудня 2019 року інспекторами Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки здійснено перевірку вантажного транспортного засобу MERCEDES-BENZ ACTROS 2641 НОМЕР_3 , з напівпричепом SCHMITZ SKI 24, номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням водія - ОСОБА_3 .

За результатами проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу встановлено перевезення вантажу із перевищенням допустимих навантажень; загальна маса транспортного засобу фактично 44, 55 т при нормативно допустимій нормі - 40 т.

За результатами контролю складено Акт №040625 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 16 грудня 2019 року. (а.с. 120, том 1).

В Акті №040625 від 16 грудня 2019 року вказані наступні результати габаритного контролю транспортного засобу, навантаження на осі, тон: 1) 30,3 при нормативно допустимій 22.

За результатами вказаних заходів габаритно-вагового контролю посадовими особами Укртрансбезпеки складено Акт №198491 від 16 грудня 2019 року проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом.

В акті зафіксовано, що під час перевірки виявлено порушення п. 22.5 ПДР, а саме: навантаження на здвоєну вісь 30300 кг; повна маса т/з 44500 кг при допустимій нормі 40000 кг, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: абз. 15 ч. 1 - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 % але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу (а.с. 119, том 1).

На підставі Акта №198491 від 16 грудня 2019 року, 24 січня 2020 року посадовою особою відповідача за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", прийнято постанову №184724 про застосування до ТОВ "СПМК-17" адміністративно-господарського штрафу у сумі 17 000, 00 грн. (а.с. 122, том 1).

Вказану постанову позивач вважає протиправною та оскаржує у цьому позові.

4. 04 грудня 2019 року інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Миколаївський області здійснено перевірку вантажного транспортного засобу MERCEDES-BENZ ACTROS 2641, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом SCHMITZ SKI 24, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія - ОСОБА_2 .

За результатами проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу встановлено перевезення вантажу із перевищенням допустимих навантажень; загальна маса транспортного засобу фактично 46,7 т при нормативно допустимій нормі - 40 т.

За результатами контролю складено Акт №0006984 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 04 грудня 2019 року. (а.с. 124, том 1).

В Акті №0006984 від 04 грудня 2019 року вказані наступні результати габаритного контролю транспортного засобу, навантаження на осі, тон: 1) 26,25 при нормативно допустимій 22.

За результатами вказаних заходів габаритно-вагового контролю посадовими особами Укртрансбезпеки складено Акт №183392 від 04 грудня 2019 року проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом.

В акті зафіксовано, що під час перевірки виявлено порушення п. 22.5 ПДР, а саме: навантаження на здвоєну вісь 26,25т; повна маса т/з 46,70 т при допустимій нормі 40,0 т, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: абз. 15 ч. 1 - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 % але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу (а.с. 123, том 1).

На підставі Акта №183392 від 04 грудня 2019 року, 24 січня 2020 року посадовою особою відповідача за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", прийнято постанову №184749 про застосування до ТОВ "СПМК-17" адміністративно-господарського штрафу у сумі 17 000, 00 грн. (а.с. 126, том 1).

Вказану постанову позивач вважає протиправною та оскаржує у цьому позові.

Вирішуючи спірні правовідносини, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 5 квітня 2001 року № 2344-III "Про автомобільний транспорт".

Згідно з ч. 12 ст. 6 цього Закону, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Щодо процедури здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, її визначає Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року №1567 (надалі - Порядок №1567).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно з пунктом 3 Порядку №1567, органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Пунктом 4 Порядку №1567 регламентовано, що контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до п. 14 Порядку №1567, рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Пунктом 16 Порядку №1567 передбачено, зокрема, що під час проведення рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до пункту 21 Порядку №1567, у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 2 статті 29 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII "Про дорожній рух" з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила №30) транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 4 Правил №30, рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно з п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879 (далі - Порядок №879).

Відповідно до пп. 2-4, 9 п. 1 Порядку №879, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології; великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки; габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; пересувний пункт габаритно-вагового контролю (далі - пересувний пункт) - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками.

Відповідно до пункту 28 Порядку № 879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Перевізник має право на відшкодування вантажовідправником чи замовником коштів, внесених у рахунок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.

Методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту визначено пунктом 30 Порядку № 879.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 879, режим роботи пересувного пункту встановлюється Укртрансбезпекою за погодженням з відповідним підрозділом МВС, що забезпечує безпеку дорожнього руху. Забороняється експлуатація пересувних пунктів у темну пору доби, крім випадків, коли такий пункт розташовано на освітлених ділянках автомобільних доріг, у морських, річкових портах, вантажних терміналах, місцях формування вантажопотоків.

Пунктом 12 Порядку № 879 передбачено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

За приписами пункту 13 Порядку № 879 під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

У відповідності до пункту 18 Порядку № 879 за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 879, за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Водії під час перебування в зоні стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю повинні виконувати законні вимоги посадових осіб та/або працівників Укртрансбезпеки, її територіальних органів та поліцейських.

Пунктом 21 Порядку 879 визначено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Згідно з пунктом 23 Порядку № 879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

У відповідності з пунктом 24 Порядку № 879, після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Судом було встановлено, що з метою перевіркою габаритно-вагових параметрів транспортних засобів:

ВАРЗ, реєстраційний номер НОМЕР_5 , яка проводилася 05 грудня 2019 року;

MERCEDES-BENZ ACTROS 2641, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом SCHMITZ SKI 24, номерний знак НОМЕР_2 , яка проводилася 07 грудня 2019 року;

MERCEDES-BENZ ACTROS 2641 НОМЕР_8 , з напівпричепом SCHMITZ SKI 24, номерний знак НОМЕР_4 , яка проводилася 16 грудня 2019 року;

MERCEDES-BENZ ACTROS 2641, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом SCHMITZ SKI 24, номерний знак НОМЕР_2 , яка проводилася 04 грудня 2019 року, - встановлено перевезення вантажу із перевищенням нормативно допустимих навантажень.

Позивач зазначає, що не був перевізником під час проведення габаритно-вагового контролю вказаних транспортних засобів, оскільки їх передано в оренду ПП "Південьдортех".

Натоміть відповідач стверджує, що перевізником за даними правовідносинами, тобто перевізником вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, є саме позивач, який має нести відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Отже, для правильного вирішення спору в межах даної справи необхідно встановити, чи є ТОВ "СПМК-17" перевізником в розумінні положень Закону України "Про автомобільний транспорт".

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Зокрема, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Таким чином, законодавство зобов`язує перевізників та водіїв мати при собі документи, на підставі яких здійснюються відповідні перевезення.

Стаття 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачає, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Абзацом 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачена відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів підлягають саме перевізники.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 33 вищевказаного закону визначено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, суд зазначає, що відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів встановлена саме для перевізників, які здійснюють вантажні перевезення, а не власники транспортних засобів за умови, що вони не використовують транспортний засіб, а лише володіють майновими правами на нього, у відповідності до ст.1 Правил дорожнього руху України.

До матеріалів справи позивачем надано копії Договорів оренди транспортних засобів, укладених між ТОВ "СПМК-17" (Орендодавець) та ПП "Південьдортех" (Орендар), а саме:

№02/19-О/6287 від 02 грудня 2019 року, відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов`язується передати орендареві у платне користування транспортні засоби, а саме вантажний самоскид ВАРЗ МБ-4141К-20, державний номер НОМЕР_5 (а.с. 10-13, том 1);

№02/20-О/2318 від 02 грудня 2019 року, відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов`язується передати орендареві у платне користування транспортні засоби, а саме MERCEDES-BENZ ACTROS 2641 НОМЕР_3 , з напівпричепом SCHMITZ SKI 24, номерний знак НОМЕР_4 (а.с. 14-17, том 1);

№02/20-О/8696 від 02 грудня 2019 року, відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов`язується передати орендареві у платне користування транспортні засоби, а саме MERCEDES-BENZ ACTROS 2641, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом SCHMITZ SKI 24, номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 18-21, том 1).

До вказаних Договорів підписані Акти приймання-передачі транспортних засобів.

Статтею 50 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Істотними умовами договору є: найменування та місцезнаходження сторін; найменування та кількість вантажу, його пакування; умови та термін перевезення; місце та час навантаження і розвантаження; вартість перевезення; інші умови, узгоджені сторонами.

Так, відповідно ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

До матеріалів справи разом із поясненнями ПП "Південьдортех", як третьої особи у справі, надано копії товарно-транспортних накладних, а саме:

1) № 35 від 05 грудня 2019 року, оформлену на здійснення перевезення автомобілем ВАРЗ МБ-4141К-20, державний номер НОМЕР_5 , автомобільний перевізник: ПП "Південьдортех", замовник: ПП "Південьдортех", вантажовідправник: ТОВ "МИКОЛАЇВБУДЦЕНТР", вантажоодержувач: ПП "Південьдортех", пункт навантаження: с. Горохівка, Вітовський район, Миколаївська область, пункт розвантаження: м. Очаків Первомайський район, Миколаївська область; маса брутто: 39 т, водій: ОСОБА_1 (а.с. 211-212, том 1).

Проте, відповідач разом із відзивом надав до суду іншу товарно-транспорту накладну від 05.12.2019 року, яку отримав від водія під час проведення перевірки.

Згідно копії вказаної товарно-транспортної накладної, ТОВ "СПМК-17" є автомобільним перевізником, замовник ПП "Південьдортех", водій ОСОБА_1 (а.с. 113, том 1).

2) № 39 від 07 грудня 2019 року, оформлену на здійснення перевезення автомобілем MERCEDES-BENZ ACTROS 2641, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом SCHMITZ SKI 24, номерний знак НОМЕР_2 , автомобільний перевізник: ПП "Південьдортех", замовник: ПП "Південьдортех", вантажовідправник: ТОВ "МИКОЛАЇВБУДЦЕНТР", вантажоодержувач: ПП "Південьдортех", пункт навантаження: с. Горохівка, Вітовський район, Миколаївська область, пункт розвантаження: с. Шестірня, Дніпропетровська область; маса брутто: 43 т, водій: ОСОБА_2 (а.с. 212-213, том 1).

Проте, відповідач разом із відзивом надав до суду іншу товарно-транспорту накладну від 07.12.2019 року, яку отримав від водія під час проведення перевірки.

Згідно копії вказаної товарно-транспортної накладної, ТОВ "СПМК-17" є автомобільним перевізником, замовник ТОВ "Дорлідер", водій ОСОБА_2 (а.с. 117, том 1).

3) № 47 від 16 грудня 2019 року, оформлену на здійснення перевезення автомобілем MERCEDES-BENZ ACTROS 2641 НОМЕР_8 , з напівпричепом SCHMITZ SKI 24, номерний знак НОМЕР_4 , автомобільний перевізник: ПП "Південьдортех", замовник: ПП "Південьдортех", вантажовідправник: ТОВ "МИКОЛАЇВБУДЦЕНТР", вантажоодержувач: ПП "Південьдортех", пункт навантаження: с. Горохівка, Вітовський район, Миколаївська область, пункт розвантаження: с. Шестірня, Дніпропетровська область; маса брутто: 37 т, водій: ОСОБА_3 (а.с. 213-214, том 1).

Проте, відповідач разом із відзивом надав до суду іншу товарно-транспорту накладну від 16.12.2019 року, яку отримав від водія під час проведення перевірки.

Згідно копії вказаної товарно-транспортної накладної, ТОВ "СПМК-17" є автомобільним перевізником, замовник ТОВ "Дорлідер", водій ОСОБА_3 (а.с. 121, том 1).

3) № 33 від 04 грудня 2019 року, оформлену на здійснення перевезення автомобілем MERCEDES-BENZ ACTROS 2641, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом SCHMITZ SKI 24, номерний знак НОМЕР_2 , автомобільний перевізник: ПП "Південьдортех", замовник: ПП "Південьдортех", вантажовідправник: ТОВ "МИКОЛАЇВБУДЦЕНТР", вантажоодержувач: ПП "Південьдортех", пункт навантаження: с. Мигія, Первомайський район, Миколаївська область, пункт розвантаження: с. Горохівка, Вітовський район, Миколаївська область; маса брутто: 41 т, водій: ОСОБА_2 (а.с. 214-215, том 1).

Відповідач разом із відзивом надав Розрахунок від 04.12.2019, складений на адресу платника ТОВ "СПМК-17", водій ОСОБА_2 (а.с. 125, том 1).

Надаючи оцінку наведеним обставинам справи, суд зазначає таке:

- як вбачається з матеріалів справи та не спростовано позивачем та третьою особою, під час проведення перевірки водії транспортних засобів не повідомляли інспекторів Укртрансбезпеки про наявність Договорів оренди транспортних засобі та інформацію про перевізника вантажу;

- на підтвердження реальності виконання вищевказаних Договорів оренди транспортних засобів, укладених строком на один місяць, позивач, враховуючи наявність вказаного спору та заперечення відповідача щодо реальності цих договорів, окрім договору та акту передачі, не надав до суду будь-яких доказів (докази сплати орендної плати, тощо);

- товарно-транспортні накладні, які були надані водіями під час перевірки суттєво відрізняється від товарно-транспортних, які пізніше надані до суду третьою особою (а.с. 212-215, том 1);

- згідно з товарно-транспортними накладними, які було надано при проведенні перевірки, автомобільним перевізником зазначено саме "СПМК-17".

З огляду на вищевикладене, суд не бере до уваги ТТН, які надані до суду третьою особою під час розгляду справи, щодо здійснення перевезення вантажу (щебеневої суміші) саме ПП "Південьдортех", оскільки вказані матеріали суперечать змісту товарно-транспортних накладних, отриманих відповідачем від водіїв значно раніше, та які не містять відомостей про те, що перевізником є ПП "Південьдортех".

За таких обставин, суд дійшов висновку, що уповноважені посадові особи Укртрансбезпеки обґрунтовано склали матеріали перевірки відносно позивача, як автомобільного перевізника вантажу.

Відповідно до пункту 28 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Перевізник має право на відшкодування вантажовідправником чи замовником коштів, внесених у рахунок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.

Таким чином, саме позивач як власник великогабаритного транспортного засобу має сплатити визначену відповідачем суму плати за проїзд автомобільними дорогами транспортного засобу, вагові параметри якого перевищують нормативні, оскільки саме його транспортний засіб завдає шкоди автомобільним дорогам внаслідок такого перевищення.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 03 липня 2019 року по справі №819/1381/16 (провадження №К/9901/24562/18).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що ТОВ "СПМК-17" в даній справі виступав перевізником.

Доводи позивача про те, що ТОВ "СПМК-17" не є власником, а відтак, і перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт" є безпідставними та спростовані дослідженими судом доказами, а тому суд не приймає посилання позивача на договори оренди транспортних засобів №02/19-О/6287 від 02 грудня 2019 року, №02/20-О/2318 від 02 грудня 2019 року, №02/20-О/8696 від 02 грудня 2019 року, як на беззаперечний доказ того, що ТОВ "СПМК-17" не був перевізником.

Вказані Договори не були надані позивачем до Укртрансбезпеки на розгляд справ, а надані до суду вже під судового розгляду справи.

При цьому, суд зазначає, що питання щодо нікчемності договору оренди транспортних засобів не є предметом розгляду цієї справи, однак, в силу положень ч. 2ст. 2 КАС України, суд перевіряє, чи прийнято оскаржувану постанову обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, навантаження на здвоєну вісь перевищувало нормативно допустимі норми, що підтверджується актами про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

При цьому, загальна маса транспортного засобу також перевищувала норму, визначену у Правилах дорожнього руху.

Пунктом 12.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363, передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

У даному випадку суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що перевозився сипучий вантаж, який є рухомим під час кожної зміни напрямків руху чи швидкості автомобіля, тому його маса не є сталою у різних точках під час руху, оскільки вказані доводи не виключають відповідальності за виявлені порушення за умови перевищення загальної маси транспортного засобу.

Також суд звертає увагу на те, що єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром "Інститут Метрології", свідоцтво про атестацію № 02-84-08.

Разом із тим, вказана методика не розповсюджується на транспорті засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі.

Суд враховує виключення пункту 19 Порядку №879 на підставі постанови КМ України від 30.08.2017 року №671, який визначав необхідність наявності Методики проведення габаритно-вагового контролю, затвердженої Мінекономрозвитку, якою під час проведення такого контролю повинні керуватись Укртрансбезпека або її територіальні органи.

Разом з тим суд зазначає, що вимоги відносно визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, які проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, наявні в підпункті 2 пункту 2 Порядку №879, який є чинним.

Суд зазначає, що виключення пункту 19 Порядку №879 свідчить лише про те, що Кабінетом Міністрів України усунуто вимогу про використання двох різних методик, затверджених різними центральними органами виконавчої влади, а не про те, що ним прийнято рішення про відсутність необхідності у застосуванні взагалі будь-якої методики при здійсненні габаритно-вагового контролю.

Суд вважає необґрунтованими доводи позивача щодо неналежного проведення габаритно-вагового контролю, зокрема, за відсутності спеціально визначеної методики, адже відсутність такої методики не позбавляє спеціально уповноважені органи проводити такий контроль.

При цьому, суд зауважує, що вантаж, який перевозився (асфальт) не є досить рідким або сипучим вантажем, що постійно переміщується під час руху транспортного засобу. Тому доводи позивача про переміщення вантажу під час зважування суд вважає безпідставними та необґрунтованими.

Стосовно доводів позивача про те, що за наявності перевищення автомобілем вагових параметрів відповідач повинен був заборонити рух транспортного засобу, однак цього не зробив, суд зазначає, що Порядком №879 не передбачено право відповідача забороняти рух транспортного засобу і, крім того, вказана обставина не впливає на сам факт порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт та притягнення його до відповідальності.

Отже, матеріалами справи підтверджено перевищення позивачем габаритно-вагових норм понад 10% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, що є складом правопорушення, за який абз. 15 ч. 1 ст. 60 Законом України "Про автомобільний транспорт" передбачена відповідальність у вигляді штрафу.

Згідно п.25 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Відповідно до пункту 26 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Згідно п.27 Порядку №1567 у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Позивач заперечує щодо отримання Запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, однак суд вважає, що доводи позивача про неотримання ним Запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, у даному випадку, не є беззаперечною підставою для скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У рішення по справі "Звежинський проти Польщі" (Заява N34049/96) від 19.06.2001 року Європейський суд з прав людини підкреслив, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (див. цит. вище рішення у справі "Беєлер проти Італії"). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (пункт 73).

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази, які є у справі, суд дійшов висновку, що оскаржені постанови Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про застосування адміністративно-господарського штрафу є правомірними, тому підстави для їх скасування та задоволення позовних вимог відсутні.

У зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову, розподіл судових витрат на користь позивача не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74, 76-77, 90, 194, 205, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" до Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватне підприємство "Південьдортех", про визнання протиправними та скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" (; 65025, Одеська область, Комінтернівський район, 21 км Старокиївського шосе, 30А).

Відповідач - Південне міжрегіональне Управління Укртрансбезпеки (; 65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватне підприємство "Південьдортех" (; 67832, Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, вул. Радісна, 11).

Повний текст рішення складений 25 червня 2021 року.

Суддя О.В. Глуханчук

.