Справа № 208/2282/20(2-а/208/79/20)
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2021-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2021 року м. Дніпросправа № 208/2282/20(2-а/208/79/20)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Мельника В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 19.10.2020, ухвалене суддею Нельге Д.В., по справі за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, Головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Кукоти Романа Олеговича про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень,-

в с т а н о в и В:

У квітні 2020 року позивач звернувся до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська із даним адміністративним позовом, в якому просив суд визнати дії інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Кукоти Романа Олеговича незаконними; скасувати постанову серії ІД № 00077467 від 28.02.2020р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП; зобов`язати Інспекцію з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради видалити інформацію про правопорушення з Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване 30 грудня 2019 року о 09.43 год. автомобілем марки Hyundai Tucson, д/№ НОМЕР_1 .

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 19.10.20 адміністративний позов задоволено.

Рішення суду обгрунтовано тим, що на час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, позивач мав право на безоплатне паркування, дає підстави суду дійти висновку про те, що, застосування до позивача положення частини першої ст.152-1 КУпАП є неправомірним, а оскаржувана постанова є такою, що підлягає скасуванню.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить прийняти нове рішення , яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Апеляційна скарга обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо неправомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Скаржник вказує на те, що вищевказані висновки суду є помилковими, адже порушення позивачем правил паркування було зафіксоване ним за допомогою фотофіксації, відповідно до вимог ст.ст.14-2, 279-1 КУпАП, тому надані ним фотознімки є належним та допустимим доказом. При цьому, в оскаржуваній постанові зазначено всі необхідні дані щодо технічного засобу, за допомогою якого було здійснено фотофіксацію адміністративного правопорушення. Крім того, оскільки автомобіль позивача не містив відповідного знаку, зокрема зображення «водій з інвалідністю», та, водночас, був розміщений не на спеціально відведеному (позначеному) на майданчику місці для безоплатного користування майданчиком, він, відповідач, не мав підстав для не притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, згідно постанови про накладення адміністративного стягнення серія ІД № 00077467 від 28.02.2020р., відповідач ОСОБА_2 , керуючись ст.ст.279-1 - 279-4 КУпАП, притягнув позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП, оскільки встановив, що, 30.12.2019р. о 09.43 год. за адресою: м.Дніпро, вул. Андрія Фабра в районі буд.№5-7, транспортним засобом Hyundai Tucson, д/№ НОМЕР_1 , здійснено адміністративне правопорушення, а саме: неоплата вартості послуг користування майданчиком для платного паркування, чим порушено абз.2 п.26 Правил паркування транспортного засобу.

Водночас, в оскаржуваній постанові зазначено про те, що, фотозйомку здійснено за допомогою технічного засобу LOGIC INSTRUMENT FIELDBOOK K80V2.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи із наступного.

Частиною 1 ст. 152-1 КУпАП передбачено, що порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, - тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.

Згідно з ч. 6 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування забезпечують виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю. Водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі на транспортних засобах, що належать підприємствам, установам, організаціям, які здійснюють діяльність у сфері соціального захисту населення, та громадським організаціям осіб з інвалідністю, мають право на встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» та під час перевезення осіб з інвалідністю користуються всіма перевагами, що надаються водіям з інвалідністю. Водії, які керують транспортними засобами, на яких встановлений розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю», повинні мати при собі документи, що підтверджують інвалідність водія або одного з пасажирів. Кількість місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, становить не менше 10 відсотків загальної кількості місць на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування, але не менше одного місця з позначенням таких місць відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.

З матеріалів справи встановлено, що згідно пенсійного посвідчення позивача, останній є інвалідом 3-ї групи, та, на час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, згідно ч.6, 7 статті 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", мав право на безоплатне паркування.

Вищевказана обставина не була встановлена відповідачем при прийнятті оскаржувана рішення, оскільки порушення зафіксовано відповідачем в автоматичному режимі.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що позивача безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.152-1 КУпАП , а тому, постанова серії ІД № 00077467 від 28.02.2020 у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а провадження підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Решта тверджень та посилань в апеляційній скарзі колегією суддів не приймається до уваги через їх необгрунтованість та непідтвердженість матеріалами справи. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи та обгрунтування апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради -залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 19.10.2020 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова

суддя В.В. Мельник