Справа № 462/3118/21
Суддя: Гедз Б. М.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/3118/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді - Гедз Б.М.,

за участю секретаря судових засідань - Дмитрук Р.-А.Р.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області, інспектора 2 роти батальйону 4 Управління патрульної поліції у Львівській області Бариляка Михайла Богдановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 01.05.2021 року серія ДПО18 № 992032 щодо ОСОБА_1 та стягнути понесені судові витрати. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 01.05.2021 року постановою серії ДПО18 № 992032 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Згідно вказаної постанови 01.05.2021 року у м. Львові на вул. Городоцька, 282 він рухався у населеному пункті із перевищенням швидкості. Вказує, що дану постанову прийнято інспектором із порушенням норм чинного законодавства України та без повного з`ясування обставин справи. Так, вимірювання швидкості руху автомобіля, яким він керував, здійснювалось приладом Тrucam 20/20ТС 0000660, який не був закріплений стаціонарно, а перебував в руках у поліцейського, наслідком чого може бути більша похибка, ніж така передбачена свідоцтвом про повірку. Крім того, постанова не містить доказу, яким би підтверджувались обставини щодо розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70» лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху, в тому числі і швидкісного режиму. Зазначив, що інспектором проігноровано його клопотання про надання його можливості скористатись правовою допомогою, чим грубо порушено його права. Оскільки постанова винесена із грубим порушенням норм матеріального і процесуального права та його фактично притягнуто до адміністративної відповідальності без наявності ознак адміністративного правопорушення, просить позов задоволити.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 07.05.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав наведених у такому та просить задовольнити його.

Відповідачі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явились, при цьому у відзиві на позовну заяву, представник відповідачів просить розгляд справи здійснювати за їх відсутності.

В силу вимог ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних у ній доказів.

11.06.2021 року представником відповідачів Пазин С.М. на електронну адресу суду подано відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що позивачем допущено порушення, швидкісного режиму за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 282, а саме, керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 , рухався із швидкістю 90 км/год, при дозволеному ліміті швидкості 50 км/год. Перевищення позивачем дозволеної швидкості руху зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості TrueCam LTI 20/20, який здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. З відстані у 350-450 м. поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний низького тону. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості. При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Тобто, коли стає розбірливим номерний знак авто і прилад зафіксував швидкість прилад автоматично здійснює фото цільового автомобіля. На спростування наведених позивачем у позовній заяві тверджень щодо допущення порушення норм чинного законодавства при фіксуванні швидкості, оскільки таке здійснювалось приладом, який не був закріплений стаціонарно, а з рук поліцейського відповідач вказує, що лазерний вимірювач TrueCam LTI 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Тому, крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач може бути встановлений на триногу. Зазначене підтверджується листом Державного Підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01.10.2019 року № 22-38/49 та інструкцією про порядок використання технічного приладу TrueCam TC000676. Щодо наявності на вказаній ділянці дорожнього знаку 5.70 «Фото, відеофіксування порушень» відповідач зазначив, що інспектор є посадовою особою Управління і під час прийняття рішень керується законами України, Правилами дорожнього руху та іншими нормативно-правовими актами і оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. Крім того, на офіційному сайті Департаменту патрульної поліції розміщена інформація про ділянки дороги, на яких розміщена інформація про ділянки дороги, на яких здійснюється вимірювання швидкості за допомогою приладу TrueCam та вказано, що зазначені ділянки дороги облаштовані відповідними дорожніми знаками, в тому числі на ділянці дороги у м. Львові на вул. Городоцькій. Вказана інформація доступна громадянам для ознайомлення за посиланням на інтернет ресурсі. Просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно дост. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідност. 5 КАС України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просить про їх захист.

Частиною 1ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч. 1ст. 2 КАС завданням адміністративного судочинства справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пункт 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно ч.1 ст.72, частин 1, 5 ст. 77 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В силу ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено судом з матеріалів справи постановою інспектора взводу 2 роти 2 батальйону 4 УПП у Львівській області ДПП ст. лт. поліції Бариляком М.Б. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18 № 992032 від 01.05.2021 року до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно вказаної постанови 01.05.2021 року о 12.11 год. у м. Львові на вул. Городоцька, 282 а водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 , у населеному пункті рухався зі швидкістю 90 км/год, при дозволеній швидкості 50 км/год, чим перевищив швидкість більше, ніж на 40 км/год. Швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості TrueCam LTI 20/20 TC000660, чим порушив вимоги п.п. 12.4. ПДР України.

Позивач, звертаючись до суду із позовом про визнання протиправною та скасування згаданої постанови, вказує на порушення норм чинного законодавства при винесенні такої, покликаючись на порушення норм чинного законодавства при винесенні такої, зокрема здійснення фіксації руху автомобіля за допомогою приладу не встановленого стаціонарно, а з використання його у ручному режимі та за на ділянці дороги, на якій відсутній знак 5.70 «Фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху».

Так, в ході судового розгляду судом встановлено, що фіксування швидкості руху автомобіля Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 , зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості TrueCam LTI 20/20, який здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Лазерний вимірювач TrueCam LTI 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач може бути встановлений на триногу. Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/20589 чинного до 08 грудня 2021 року за результатами повірки засіб вимірювальної техніки TrueCam LTI 20/20 № TC000660 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тієї обставини, що працівник поліції здійснював контроль швидкості руху в межах дії дорожнього знаку 5.70 Правил дорожнього руху. Так, у відзиві на позов відповідач вказує на розміщення такої інформації в загальному доступі для ознайомлення на інтернет ресурсі Департаменту патрульної поліції.

При цьому, згідно Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Згідно п.8.2-1ПДРУкраїни, дорожні знаки застосовуються відповідно до Правил дорожнього руху України і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху.

Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Так, із долучених відповідачем до матеріалів справи відеозаписів на DVD-дисках вбачається рух автомобіля з державним номерним знаком НОМЕР_1 та швидкість руху вказаного автомобіля зафіксовано приладом TrueCam, однак на даному носії відсутні відомості щодо руху вказаного автомобіля, яким керував позивач на вул. Городоцька, 282 а у м. Львові, в межах дії дорожнього знаку 5.70 ПДР.

Відтак, суд вважає встановленим наявність факту, яким обґрунтовуються вимоги позивача щодо відсутності інформації про розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку 5.70.

Згідно ч. 1 і ч. 3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Виходячи із наведеного та враховуючи, що судом не встановлено, а відповідачем не представлено доказів, які б спростовували доводи позивача щодо порушення вимог застосування приладу контролю швидкості руху автомобіля, яким керував позивач, в межах дії дорожнього знаку 5.70 ПДР, суд приходить до переконання, що позов в частині скасування спірної постанови слід задовольнити та провадження у справі закрити.

Відповідно до статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

При цьому, відповідно до приписів частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки даним порядком не передбачено визнання протиправною постанову, тому позовна вимога в цій частині не підлягає до задоволення.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що постанову інспектора взводу 2 роти 2 батальйону 4 УПП у Львівській області ДПП ст. лт. поліції Бариляка М.Б. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18 № 992032 від 01.05.2021 року у виді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП слід скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що судове рішення прийняте не на користь відповідача - суб`єкта владних повноважень, судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень на користь позивача.

Окрім того, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідачів витрат, понесених ним на правову допомогу при підготовці позовної заяви.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, а саме, відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує положення ч. 5 ст. 134 КАС України, за якими розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт(наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Порядок, умови та обставини, які суд має враховувати при розподілі судових витрат, передбачені ст.139 КАС України. Так, при вирішенні питання про розподіл судових витрат згідно з ч.9ст.139 КАС України суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). За таких обставин при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року №5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Однак, як вбачається із матеріалів справи позивачем, на підтвердження заявлених ним витрат на правову допомогу при підготовці позовної заяви, не долучено жодних належних та допустимих доказів понесення таких витрат у розмірі 3 000 грн., відтак вказана вимога не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 19, 62 Конституції України, ст. 2, 5, 9, 72, 77, 241-246, 257-263, 286, 293 КАС України, ст. 7, 9, 122, 245, 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області, інспектора 2 роти батальйону 4 Управління патрульної поліції у Львівській області Бариляка Михайла Богдановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задоволити частково.

Постанову інспектора взводу 2 роти 2 батальйону 4 УПП у Львівській області ДПП ст. лт. поліції Бариляка М.Б. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18 № 992032 від 01.05.2021 року у виді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень Управління патрульної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 454 /чотириста п`ятдесят чотири/.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_1

Відповідачі:

Управління патрульної поліції у Львівській області, місцезнаходження: м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Інспектор 2 роти батальйону 4 Управління патрульної поліції у Львівській області Бариляк Михайло Богданович.

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз