Справа № 380/7068/21
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року справа №380/7068/21

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лунь З.І. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії.

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79000, м.Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ), в якому просить суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії у розмірі, передбаченому п. «а» ч.1 ст.36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із урахуванням всіх надбавок, передбачених членам сім`ї загиблого, інваліда 2 групи загального захворювання.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що є членом сім`ї військовослужбовця - старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_2 , 1987 року народження, який помер від травми, отриманої у м. Львові, в червні 2015, під час проходження військової служби. Позивачка 05.03.2021 звернулась до відповідача із заявою щодо призначення її пенсії у зв`язку з втратою годувальника як члену сім`ї військовослужбовця, який загинув внаслідок травми, одержаної в результаті нещасного випадку і причина смерті, пов`язана з проходженням військової служби. Проте, листом відповідача від 01.04.2021 №3539-2596/Т-52/8-1300/21 позивачка була повідомлена, про те, що пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» призначена їй та виплачується згідно з вимогами чинного законодавства. Позивач вважає, що оскільки її померлий син безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції як військовослужбовець, отже, причина смерті була пов`язані із виконанням обов`язків військової служби, тому на спірні правовідносини щодо отримання нею пенсії у зв`язку з втратою годувальника повинні поширюватися положення ст.36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі Закон № 2262-ХІІ) щодо визначення її пенсії в розмірі 70 % грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника ОСОБА_2 . Просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою від 30.04.2021 відкрито провадження у справі за даним позовом, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує проти позову та в його задоволенні просить відмовити. Вказує, що відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм № 3066 від 18.08.2015 травма ОСОБА_2 , одержана в результаті нещасного випадку і причина смерті, так, пов`язана з проходженням військової служби. У зв`язку з тим, що причина смерті ОСОБА_2 пов`язана з проходженням служби, та не пов`язана із поранення, контузії або каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи або виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях та підпільних організаціях і групах, визнаних такими законодавством України, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи участю у бойових діях у мирний час, як це передбачено п. «а» ст.36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», позивачу призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно з п. «б» ст.36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 30% від відповідних сум грошового забезпечення померлого годувальника. Відповідач підкреслює, що оскільки позивачу призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно з п. «б» ст.36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тому правових підстав для визначення розміру пенсійної виплати відповідно до Закону № 2262, а саме 70% грошового забезпечення, в Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області області не має. З урахуванням вищенаведеного відповідач вважає, що діяв правомірно, а тому вимоги адміністративного позову просить відхилити як безпідставно заявлені.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 , 1987 року народження в період з 14.01.2015 по 24.02.2015, з 05.03.2015 по 11.04.2015 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичній операції, що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_2 від 15.05.2015 №1765 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Відповідно до витягу з протоколу № 3066 від 18.08.2015 засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, травма «ушкодження внаслідок падіння, намір невизначений», старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_2 , 1987 року народження, яка, згідно з лікарським свідоцтвом про смерть №65/15 від 23.06.2015, виданого Львівським обласним бюро судово-медичної експертизи та свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 від 23.06.2015, виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, послужила причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , одержана в результаті нещасного випадку і причина смерті, так, пов`язана з проходженням військової служби.
Стронами не заперечується факт того, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 .

12.11.2020 Шевченківський відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради видав ОСОБА_1 посвідчення про право користування пільгами, які встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

05.03.2021 позивачка звернулася із відповідною заявою до відповідача, в якій вказала на те, що її звернення стосувалось питання призначення пенсії по втраті годувальника як матері померлого військовослужбовця, у зв`язку з чим розмір призначеної пенсії мав визначатися, виходячи не з 30 % пенсії за віком померлого сина у відповідності до «б» ст. 36 Закону № 2262, а з розрахунку 70 % його грошового забезпечення (заробітної плати) згідно з положеннями п. «а» ст. 36 Закону № 2262-ХІІ. У зв`язку з цим просила надати детальну інформацію щодо здійсненого розрахунку її пенсії.

У відповідь на дане звернення ГУ ПФУ у Львівській області листом від 01.04.2021 №3539-2596/Т-52/8-1300/21 повідомило позивачку про те, що пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» позивачу призначена та виплачується згідно з вимогами чинного законодавства. Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм № 3066 від 18.08.2015 травма ОСОБА_2 , одержана в результаті нещасного випадку і причина смерті, так, пов`язана з проходженням військової служби. У зв`язку з тим, що причина смерті ОСОБА_2 пов`язана з проходженням служби, та не пов`язана із пораненням, контузією або каліцтвом, одержаних при захисті Батьківщини, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи або виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях та підпільних організаціях і групах, визнаних такими законодавством України, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи участю у бойових діях у мирний час, як це передбачено п. «а» ст.36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», позивачу призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно з п. «б» ст.36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 30% від відповідних сум грошового забезпечення померлого годувальника, тому у відповідача відсутні підстави для визначення пенсійної виплати позивачу в розмірі 70 % грошового забезпечення відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Спірним питанням у даній справі є те, чи розповсюджується дія п. «а» ст.36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в частині права на пенсійне забезпечення) на померлого сина позивачки, та, як наслідок, чи має право позивачка на отримання пенсії по втраті годувальника в розмірах, визначених даною нормою Законом.

Саттею 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії в разі втрати годувальника призначаються в таких розмірах:

а) членам сімей військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи або виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях та підпільних організаціях і групах, визнаних такими законодавством України, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи участю у бойових діях у мирний час, які є непрацездатними та перебували на утриманні загиблого (померлого) годувальника (при цьому дітям та іншим особам, зазначеним в абзаці другому статті 30 цього Закону, незалежно від того, чи перебували вони на утриманні загиблого (померлого) годувальника), - 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї. Якщо на утриманні загиблого (померлого) годувальника перебували двоє і більше членів сім`ї, пенсія призначається у розмірі 90 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника, що розподіляється між ними рівними частками, але не менше ніж 40 процентів на кожного непрацездатного члена сім`ї. У таких самих розмірах, незалежно від причини смерті годувальника, обчислюються пенсії членам сімей померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей, до складу яких входять діти, які втратили обох батьків;

б) сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які померли внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, - 30 процентів заробітку годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї.

Норми зазначених пунктів передбачають, що розмір призначення пенсії в разі втрати годувальника залежить від того, що стало причиною смерті військовослужбовця та обставин, за яких особа померла.

З матеріалів справи видно, що померлий ОСОБА_2 , 1987 року народження в період з 14.01.2015 по 24.02.2015, з 05.03.2015 по 11.04.2015 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичній операції.

При цьому, витягом із протоколу № 3066 від 18.08.2015 засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв підтверджено, що причиною смерті ОСОБА_2 є травма, одержана 22.06.2015 в результаті нещасного випадку і причина смерті, так, пов`язана з проходженням військової служби.

Сторонами визнається та обставина, що на ОСОБА_2 поширюється дія Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

У зв`язку із тим, що ОСОБА_2 на час смерті був військовослужбовцем, відтак отримана ним травма, що спричинила його смерть, є такою, що пов`язана із проходженням служби.

Водночас, суд встановив, що причиною смерті ОСОБА_2 стала травма, отримана ним не безпосередньо під час його участі в антитерористичній операції.

Як видно з лікарського свідоцтва про смерть №65/15 від 23.06.2015 причиною смерті стало ушкодження внаслідок падіння, намір невизначений, смерть настала вдома.

Отже, отримана ОСОБА_2 травма, хоча і мала місце під час проходження ним військової служби, однак не була безпосереднім наслідком такої служби, тобто не була спричинена пораненням, контузією або каліцтвом, що одержані при захисті Батьківщини.

Доказів того, що така травма стала наслідком виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків) позивачка суду не надала.

Тому доводи відповідача, що позивачці призначено пенсію в разі втрати годувальника відповідно до п. «б» ст.36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є обґрунтованими.

Згідно із ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, застосовуючи визначені ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України критерії правомірності рішень суб`єкта владних повноважень , суд вважає, що відповідач діяв правомірно, прийнявши обґрунтоване, з урахуванням усіх обставин, рішення про призначення позивачці пенсії у разі врати годувальника на підставі п. «б» ст.36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно з вимогами частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Закону, що і було зроблено позивачем.

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень покладений на нього обов`язок доказування виконав.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи не встановлено, питання про розподіл судових витрат у цій справі не вирішується.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79000, м.Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) про зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із урахуванням п.п.15.5 п.15 Р.VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Лунь З.І.