Справа № 495/1636/20
Суддя: Шевчук Ю. В.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/1636/20
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

30 червня 2021 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді Шевчук Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання - Бучка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Саратського ВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції Донченко Дмитра Олеговича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача: Саратський ВП ГУНП в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

17.03.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського СРПП Саратського ВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції Донченко Дмитра Олеговича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача: Саратський ВП ГУНП в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 12.03.2020 року він рухався на автомобілі Renault Logan, державний номер НОМЕР_1 , по вулиці Осипенко в смт Сарата, де його зупинив співробітник поліції та повідомив йому, що він порушив Правила дорожнього руху, а саме не зупинився перед дорожнім знаком 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено». Як зазначає позивач, не заслухавши його пояснень, без свідків та відповідних доказів на нього співробітником поліції було складено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2233480 за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 255,00 грн. Оскільки позивач ОСОБА_1 вважає зазначену вище постанову такою, що є незаконною та винесеною з порушеннями діючого законодавства, згідно заявлених позовних вимог він просить її скасувати та закрити провадження по справі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте надав на адресу суду заяву, згідно з якою просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

В судове засідання поліцейський СРПП Саратського ВП ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції Донченко Дмитро Олегович, не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача: Саратський ВП ГУНП в Одеській області не з`явився, проте надав на адресу суду відеозапис, де зафіксовано вчинення позивачем ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст.205 КАС України).

З урахуванням ч.1 ст.205 КАС України, строків розгляду даної категорії справ, за наявності заяви про розгляд справи без участі позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, сповіщених належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 12.03.2020 року поліцейським СРПП Саратського ВП ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Донченко Дмитром Олеговичем було складено відносно позивача ОСОБА_1 Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2233480 за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 255,00 грн. У зазначеній вище постанові зазначено: «12.03.2020 року об 11:15:18 в смт Сарата вул. Осипенко, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault Logan, державний номер НОМЕР_1 в смт Сарата по вул. Осипенко не виконав вимогу дорожнього знаку «Проїзд без зупинки заборонений», а саме здійснив проїзд без зупинки, чим порушив п.8.4. ПДР - Порушення вимог дорожніх знаків».

На наданому представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача - Саратський ВП ГУНП в Одеській області відеозаписі зафіксований проїзд перехрестя автомобілем позивача ОСОБА_1 , однак на наданому до суду відеозаписі не зафіксований сам дорожній знак «Проїзд без зупинки заборонений», а тому даний відеозапис не є належним та допустими доказом вчинення позивачем ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, адже з наданого відеозапису не вбачається навіть наявність даного дорожнього знаку на перехресті, повз який проїхав автомобіль позивача.

У відповідності до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, статтею 7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У відповідності до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Так, як вбачається зі змісту постанови серії ЕАК №2233480 від 12.03.2020 року, 12.03.2020 року об 11:15:18 в смт Сарата вул. Осипенко, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault Logan, державний номер НОМЕР_1 в смт Сарата по вул. Осипенко не виконав вимогу дорожнього знаку «Проїзд без зупинки заборонений», а саме здійснив проїзд без зупинки, чим порушив п.8.4. ПДР - Порушення вимог дорожніх знаків». Відповідальність за інкриміноване позивачу ОСОБА_1 правопорушення передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Пункт 8.4.в ПДР передбачає, що дорожні знаки поділяються на групи: заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відтак, об`єктивною стороною порушення п. 8.4.в ПДР, адміністративна відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, є порушення вимог дорожніх знаків.

Суд, дослідивши наданий до суду представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача - Саратський ВП ГУНП в Одеській області відеозапис з зафіксованим проїздом перехрестя автомобілем позивача ОСОБА_1 , перевіривши його у сукупності з іншими матеріалами справи, приходить до обґрунтованого висновку, що з даного відеозапису не можливо ідентифікувати дорожній знак, на який водій здійснив проїзд, а отже даний відеозапис не є належним та допустимим доказом для притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

Отже, відповідачем відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених у постанові серії серії ЕАК №2233480 від 12.03.2020 року.

Вищезазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 15 листопада 2018 року (справа №524/5536/17 провадження № К/9901/1403/17) в якій, суд касаційної інстанції погодився із тим що суди попередніх інстанцій дійшли висновку про протиправність притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові.

Будь-яких інших доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 122 КУпАП, відповідачем, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України,до суду також не було надано.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 77 КАС України, суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Позивач надав докази на підтвердження своїх доводів, викладених у адміністративному позові.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що постанова серії ЕАК №2233480 від 12.03.2020 року, складена поліцейським СРПП Саратського ВП ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Донченко Дмитром Олеговичем про накладення на позивача ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 255,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1. ст. 122 КУпАП, є такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю і складу адміністративного правопорушення.

За правилами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Види судових витрат передбачені ст. 132 КАС України.

Так, згідно ч.ч.1, 2, 3 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

З матеріалів справи слідує, що позивач ОСОБА_1 був звільнений від сплати судового збору на підставі ст.288 КУпАП, отже витрати зі сплати судового збору слід віднести на рахунок держави.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що по справі наявні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 77, 139, 160-163, 241-246, 257-262, 286, 293, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Саратський ВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції Донченко Дмитра Олеговича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача: Саратський ВП ГУНП в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2233480, винесену старшим лейтенантом поліції Донченко Дмитром Олеговичем за ч.1 ст.122 КУпАП т відносно ОСОБА_1 та якою на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 255,00 грн. та закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30.06.2021 року.

Суддя