Справа № 380/10146/20
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 червня 2021 року

м. Київ

справа № 380/10146/20

адміністративне провадження № К/9901/21932/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Шарапи В.М., суддів Стародуба О.П., Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.01.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2021 у справі №380/10146/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Управління Державної казначейської служби України у Франківському районі м.Львова, про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Управління державної казначейської служби України у Франківському районі м. Львова, про зобов`язання сформувати подання про повернення йому сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1 % з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 4742,90 грн згідно квитанції №ПН3414 від 17.03.2020, стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на його користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 гривень, стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на його користь 840,80 гривень сплаченого судового збору.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.01.2021, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2021, позов задоволено повністю. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області сформувати до Управління Державної казначейської служби України у Франківському районі м. Львова Львівської області подання про повернення ОСОБА_1 сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна в сумі 4742,90 грн відповідно до квитанції №ПН 3414 від 17.03.2020. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп. У задоволенні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 3500,00 грн витрат на правничу допомогу відмовлено.

На адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій скаржник просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.01.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2021 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу.

За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з наступних підстав.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини 5 зазначеної норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Встановлено, що суд першої інстанції розглянув дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.

При цьому, позивач обґрунтовує необхідність прийняття цієї касаційної скарги фундаментальним значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів вважає, що посилання скаржника на положення підпункту "а" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України є необґрунтованими, оскільки аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанції обставинами та наданою їм правовою оцінкою не дають підстав для висновку про наявність в даному випадку обставин, наведених у підпункті "а" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Інші обґрунтовані посилання на існування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, у касаційній скарзі відсутні.

Водночас доводи, викладені скаржником у касаційній скарзі, щодо незастосування судами попередніх інстанцій висновків викладених у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зводяться до переоцінки доказів, наданих судами першої та апеляційної інстанції та ґрунтуються на незгоді з висновками судів попередніх інстанцій щодо їхньої оцінки. Своєю чергою колегія суддів зазначає, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає справи, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів», а тому не може здійснювати повторну оцінку доказів, належно досліджених судом апеляційної інстанції, та/або переоцінювати їх.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 КАС України

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.01.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2021 у справі №380/10146/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Управління Державної казначейської служби України у Франківському районі м.Львова, про зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Шарапа

Судді О.П. Стародуб

С.М. Чиркін