Справа № 380/4376/21
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/4376/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2021 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Грень Н.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

24.03.2021 до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій позивач просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати позивачу до загального страхового стажу період роботи з 17.05.1979 по 15.01.1984 з дня звернення за призначенням пенсії, здійснити перерахунок пенсії та провести її доплату.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач безпідставно не зарахував до страхового стажу позивача період роботи з 17.05.1979 по 15.01.1984 у Виробничому об`єднанні транспорту «Львівьтранссільгосптехніка», записи про який містяться у трудовій книжці позивача. Причини відмови у такому зарахуванні відповідач у листах відповідях зазначає різні, як от: відсутність запису про звільнення позивача та неточність у записі №7, оскільки у графі 4 дописано дату наказу про прийняття на роботу. Вважає, що наведені обставини відмови є формальними та суперечливими відписками пенсійного органу, які порушили його конституційні права та гарантії на отримання належної йому пенсії, а отже потребують судового захисту. Просить позов задовольнити повністю.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області позов не визнало, у направленому на адресу суду відзиві на позовну заяву вказує на те, що відповідно до записів 7-8 трудової книжки заявник у період з 17.05.1979 (наказ №87к) по 15.01.1984 (відсутній наказ про звільнення) працював водієм третього класу у Виробничому об`єднанні транспорту «Львівтранссільгосптехніка». Однак в даті наказу про прийняття на роботу наявне дописування іншою ручкою, що суперечить Інструкції №58. У трудовій книжці відсутні відомості, що зазначені дописування здійснено власником або уповноваженим ним органом чи правонаступником підприємства, установи, організації, як це передбачено пунктами 2.6, 2.8 Інструкції №58. Крім того, відповідно до долученої довідки, виданої Державним архівом Львівської області, в документах ВО транспорту «Львівьтранссільгосптехніка» особових рахунків, наказів з особового складу на прізвище ОСОБА_1 з а1979 по 1983 не виявлено. Відповідач вважає, що з метою перегляду страхового стажу позивачу слід долучити інші документи, в т.ч. військовий квиток, диплом про навчання (в разі їх наявності). Враховуючи викладене, вважає, що розмір пенсії позивача обчислений правильно, відповідно до поданих документів про стаж та заробіток, згідно з чинним законодавством. А тому просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Ухвалою судді від 14.04.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, встановив наступне.

У травні 2020 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

05.12.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з заявою, в якій просив вказати періоди роботи, які включені до його трудового (страхового) стажу, та періоди роботи які пенсійним органом не було враховано при призначенні пенсії.

Листом від 05.01.2021 №420/В-52/8-1300/21 відповідач повідомив про те, що до страхового стажу позивача не врахований період роботи у Виробничому об`єднанні транспорту «Львівьтранссільгосптехніка» з 17.05.1979 по 15.01.1984, так як в трудовій книжці немає наказу про звільнення. Також Державним архівом Львівської області у довідці від 25.06.2020 №В-1201/07-12 вказано про те, що в документах ВО транспорту «Львівтранссільгосптехніка» особових рахунків, наказів з особового складу на прізвище позивача за 1979 по 1983 не виявлено.

Вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області протиправними, позивач звернувся зі скаргою від 21.01.2021 до Пенсійного фонду України та просив зарахувати до його трудового (страхового) стажу вказаний вище період роботи.

Листом від 23.02.2021 №5672-2638/В-03/8-2800/21 Пенсійний фонд України відмовив у задоволенні скарги, покликаючись при цьому на наявні в трудовій книжці позивача записи, що зроблені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, не вказавши при цьому, які саме вимоги порушені.

У подальшому, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 19.02.2021 №1719-695/В-52/8-1300/21 повідомило ОСОБА_1 про те, що період роботи 17.05.1979 по 15.01.1984 не зарахований останньому до загального трудового (страхового) стажу, оскільки в трудовій книжці містяться неточності, а саме у записі №7 у графі 4 дописано дату наказу про прийняття на роботу.

Вважаючи такі дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області протиправними та необґрунтованими, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

При вирішенні спору по суті суд керувався наступним.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Частиною 1 ст. 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV передбачено, що право на отримання пенсії мають право громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до ст. 26 України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV (зі змінами та доповненнями) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та за наявності страхового стажу, зокрема, в період з 01 січня 2020 по 31 грудня 2020 - не менше 27 років.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Разом з цим, постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Так, п. 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За правилами п. 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, і лише у разі відсутності в ній відповідних записів та наявності неточностей, особа, що звертається за призначенням пенсії, на підтвердження стажу роботи, повинна надати інші документи.

Порядок ведення трудових книжок працівників регулює Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників затверджена наказом Міністерства праці № 58 від 29.07.1993 (далі Інструкція № 58).

У п. 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць - двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до п. 2.6 Інструкції, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до абз. 2 п. 6.1 Інструкції № 58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Аналогічні вимоги щодо заповнення трудових книжок містила Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах, організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (зі змінами та доповненнями), чинна на час роботи позивача у ВО транспорту «Львівьтранссільгосптехніка»

З листа Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 05.01.2021 судом встановлено, що причиною відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду його роботи з 17.05.1979 по 15.01.1984 слугувало те, що в трудовій книжці немає наказу про звільнення. Крім того, відповідно до долученої позивачем довідки від 25.06.2020 №В-1201/07-12, виданої Державним архівом Львівської області, зазначено, що в документах ВО транспорту «Львівтранссільгосптехніка» особових рахунків, наказів з особового складу на прізвище позивача за 1979 по 1983 не виявлено.

Відповідно до листа відповідача від 19.02.2021 зазначений вище період не зарахований до загального страхового стажу, оскільки в трудовій книжці містяться неточні записи, а саме в записі №7 у графі 4 дописано дату наказу про прийняття на роботу.

З наведених листів суд вбачає, що відповідач вказує різні підстави не зарахування періоду роботи позивача з 17.05.1979 по 15.01.1984 до загального страхового стажу.

Дослідивши записи у трудовій книжці позивача суд встановив, що під №7 міститься запис про прийняття позивача водієм третього класу у Виробниче об`єднання транспорту «Львівтранссільгосптехніка» з 17.05.1979 на підставі наказу №87к від 17.05.1979.

За змістом вказаний запис відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах, організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, що буда чинною у вказаний період, оскільки всі графи трудової книжки заповнені правильно.

Суд вважає необґрунтованими покликання пенсійного органу на дописування дати прийняття наказу №87к, оскільки як номер наказу, так і дата його прийняття виконані кульковою ручкою чорним чорнилом, однаковим почерком, а темніший відтінок чорнила не є безумовним доказом дописування.

Крім того, п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній передбачає надання додаткових документів для підтвердження трудового стажу лише за умови, що в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Натомість запис №7 не містить неправильних чи неточних даних. А запис дати наказу кульковою ручкою чорним чорнилом темнішого відтінку пенсійний орган необґрунтовано ототожнює з виправленням неточного запису, про що власник або уповноважений ним орган повинен зазначити у трудовій книжці відповідно до вимог п.2.6 Інструкції №58.

Не відповідають вимогам законодавчих актів і покликання відповідача на відсутність наказу про звільнення позивача у спірний період.

Так, відповідно до п.2.13 Інструкції №162 переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформляється в тому ж порядку, що й прийняття на роботу, тобто із зазначенням всіх відомостей про дату, роботу, посаду, підставу переведення.

У випадку ж переведення з одного підприємства на інше у трудовій книжці здійснюється запис про звільнення у зв`язку з переведенням на інше підприємство (п.2.27 Інструкції №162).

Записами у трудовій книжці позивача №7 та №8 підтверджується, що переведення відбувалося в межах Виробничого об`єднання транспорту «Львівтранссільгосптехніка», а тому наказу про звільнення ОСОБА_1 у період з 17.05.1979 по 15.01.1984 не могло бути.

З приводу довідки від 25.06.2020 №В-1201/07-12, виданої Державним архівом Львівської області, в якій зазначено про відсутність особових рахунків, наказів з особового складу на прізвище ОСОБА_1 за 1979 по 1983, то суд звертає увагу на те, що листом Державного архіву Львівської області від 24.11.2020 №В-2442/07-12, адресованим ОСОБА_1 , останнього повідомлено про те, що документи ВО «Львівтранссільгосптехніка» з особового складу на зберігання до Державного архіву Львівської області не надходили. Інформацією про місцезнаходження документів вказаного об`єднання архів не володіє.

А тому наведена вище архівна довідка, на переконання суду, не є доказом того, що позивач не працював у спірний період у ВО «Львівтранссільгосптехніка».

Частиною 5 ст. 242 КАС України передбачено, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постанові від 21.02 2020 у справі № 291/99/17 висловив думку, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

У той же час, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а звернув увагу, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

З огляду на викладене, суд дійшов переконання, що період роботи позивача з 17.05.1979 по 15.01.1984 підтверджений записом в його трудовій книжці та підлягає зарахуванню до загального страхового стажу, що у свою чергу свідчить про протиправність дій відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Всупереч встановленому ч. 1 ст. 77 КАС України обов`язку доказування, відповідач правомірності дій щодо не зарахування до загального страхового стажу позивача періоду з 17.05.1979 по 15.01.1984 не довів. Натомість, факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження в процесі судового розгляду.

Відтак, з метою відновлення прав, свобод та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати позивачу ОСОБА_1 до трудового (страхового) стажу період роботи з 17.05.1979 по 15.01.1984 у ВО «Львівтранссільгосптехніка» з дати звернення з заявою про призначення пенсії та провести перерахунок пенсії.

Разом з тим, вимога позивача про доплату пенсії не підлягає задоволенню, оскільки є передчасною.

Відповідно до ст. 139 КАС України судовий збір, сплачений позивачем при подані цього позову, належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 72, 73, 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

вирішив:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування до трудового (страхового) стажу ОСОБА_1 період роботи з 17.05.1979 по 15.01.1984 у Виробничому об`єднанні транспорту «Львівтранссільгосптехніка».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до трудового (страхового) стажу період роботи з 17.05.1979 по 15.01.1984 у Виробничому об`єднанні транспорту «Львівтранссільгосптехніка» з дати звернення з заявою про призначення пенсії та провести перерахунок пенсії.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Грень Н.М.