Справа № 676/2335/21
Суддя: Семенюк В. В.
Дата ухвалення: 2021-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/676/41/20
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м УК Р А Ї Н И

10 червня 2021 року. м. Кам`янець- Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Семенюк В.В.

за участю секретаря судового засідання Костецької І.В.

справа № 676/2335/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Атаманова Руслана Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопоушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 2 батальону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Атаманова Руслана Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за ч.1 ст.126 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН № 4043238 від 09.04.2021 року.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги , вказує, що 09.04.2021 року інспектором патрульної поліції Атамановим Р.І. було винесено Постанову серії ЕАН № 4043238 про те, що він 09.04.2021 року о 16 год 19 хв., рухаючись по автодорозі АДНОЗ 288 км. на автомобілі ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , керував транспортним засобом без поліса обов`язкового страхування, чим порушив п.2.1 Г ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП і накладено штраф в розмірі 425,00 грн.

Вважає, що п.2.1.Г ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення), він не порушував, оскільки пред`явив інспектору посвідчення учасника бойових дій, відповідно до якого він звільнений від обов`язку мати при собі поліс обов`язкового страхування.

Вважає оскаржувану постанову , винесену з порушенням його прав та діючого законодавства, незаконною та не обґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідач звернувся до суду із відзивом, в якому просить у позові відмовити, оскільки вважає, що позивач порушив п. 2.1. Г ПДР України, оскільки керував транспортним засобом із посвідченням учасника бойових дій, який не належить ОСОБА_1 на праві власності, без чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності , позов підтримує в повному обсязі .

Відповідач - інспектор роти №2 батальйону УПП в Хмельницькій області Атаманов Р.І. у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, позов не визнає та просить в його задоволенні відмовити.

Суд розглядає справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України .

Дослідивши матеріали справи в цілому, суд встановив наступне .

Із матеріалів справи вбачається, що 09.04.2021 року о 16 год 19 хв., ОСОБА_1 , рухаючись по автодорозі Н03 «Житомир-Чернівці» на 288 км. на автомобілі ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , керував транспортним засобом із посвідченням учасника бойових дій, який не належить йому на праві власності, без поліса обов`язкового страхування, чим порушив п.2.1. Г ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, внаслідок чого було накладено штраф в розмірі 425,00 грн

На місці інспектором роти № 2 батальону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Атамановим Русланом Івановичем було винесено Постанову серії ЕАН № 4043238 від 09.04.2021 року та накладено на ОСОБА_2 штраф в розмірі 425,00 грн. за ч.1 ст.126 КУпАП.

Диспозиція ч.1, ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього руху, а саме: керуванням транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач вважає, що вимоги п.2.1 Г ПДР України - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на лектронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення), він не порушував, оскільки пред`явив інспектору посвідчення учасника бойових дій, відповідно до якого той звільнений від обов`язку мати при собі поліс обов`язкового страхування.

Положеннями статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року за № 1961-ІУ( пункт 13.1 статті 13 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2443-VIII від 22.05.2018, Офіційне тлумачення положень пункту 13.1 статті 13 у Рішенні Конституційного Суду № 7-рп/2014 від 23.12.2014 передбачено - Учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Під «транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій» слід розуміти такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті (протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції), уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Зазначені норми права вказують на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП виноситься на місці вчинення правопорушення. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами , встановленими розділом IV КУпАП.

Таким чином, за наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення та притягнення до відповідальності на місці вчинення правопорушення , не передбачено складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення , надання особі строку для підготовки до розгляду справи , розгляд будь-яких клопотань , у т.ч. щодо забезпечення участі захисника під час винесення постанови.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у справі № 753/4366/17 від 17.05.2018 року.

Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В ст.7 КУпАП вказано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Орган (посадова особа), а поліцейський, який виносив оскаржувану постанову є саме такою особою, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Отже, одним із принципів, яким має відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень має уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, має бути мотивованим.

Тому, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суб`єкт владних повноважень, яким є поліцейський, зобов`язаний системно застосовувати положення законодавства та конкретних обставин кожної справи.

Стаття 280 КупАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правоопрушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні..

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що порушення ПДР, за що передбачена відповідальнсть Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватись відповідними доказами, невичерпний перелік яких наведений у ст. 251 Кодексу.

Суд не приймає до уваги, наданий відповідачем відеозапис вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки інспектором не дотримано вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото, відеозапису, затвердженого наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, та застосовано для фіксування порушення нагрудну відеокамеру без номера файлу, за допомогою якого здійснено відеозапис, тому вказана відеофіксація не може вважатись належним та допустим доказом адмінправопорушення.

Крім того, відеофіксація вказаного правопорушення не здійснювалась, на DVD-R диску з відеозаписом зафіксовано лише транспортний засіб.

Тому, відповідно до статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року за № 1961-ІУ( пункт 13.1 статті 13 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2443-VIII від 22.05.2018» ОСОБА_1 , при керуванні транспортним засобом на любій підставі, звільнений від обов`язку мати при собі страховий поліс і надавати його працівникам поліції на їх вимогу, тільки необхідно постійно мати з собою посвідчення УБД, яке ОСОБА_1 пред`явив інспектору патрульної поліції Атаманову Р.І..

Тому, оскільки позивач стверджує, що зазначеного у постанові правопорушення не скоював, а відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, суд приходить до висновку, що відповідач неправомірно притягнув позивача до адмінвідповідальності і наклав на нього штраф за ч.1 ст.126 КУпАП, що є прямим порушенням принципу законності, встановленого ст.7 КУпАП, тому суд не вбачає підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а його позовні вимоги, щодо скасування постанови та закриття справи, підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.5. ст. 139 КАС України, якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 19, 72-77, 241-245, 286 КАС України, ст. ст. ч.1.ст.126, 251, 276, 283, 284, 287-289 КУпАП України, ЗУ "Про національну поліцію", суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Атаманова Руслана Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопоушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1 ст.126 КУпАП, серії ЕАН № 4043238 від 09.04.2021 року та закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутності події і складу адміністративного правопорушення - задовольнити.

Скасувати Постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за ч.1.ст.126 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1 ст.126 КУпАП, серії ЕАН №4043238 від 09.04.2021 року, винесену інспектором роти № 2 батальону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Атамановим Русланом Івановичем, а провадження по адміністративній справі закрити.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення може бути оскаржено сторонами в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду: Семенюк В.В.