Справа № 820/1394/17
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 червня 2021 р.Справа № 820/1394/17

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: ОСОБА_2,

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про відвід суддів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у справі № 820/1394/17

за позовом ОСОБА_1

до Секретаря Вченої ради Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого Лейби Людмили Василівни

про визнання незаконною бездіяльності, визнання неправомірними дій, скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, в якій просив суд скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.09.2017 року у справі № 820/1394/17 та визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо невжиття всіх, передбачених чинним законодавством України заходів з підготовки, проведення засідання вченої ради НЮУ ім. Ярослава Мудрого від 03 листопада 2016 року; визнати неправомірною діяльність секретаря вченої ради НЮУ ім. Ярослава Мудрого Лейба Л.В. щодо свідомого включення до протоколу підсумків проведення конкурсу на заміщення усіх оголошених військових вакантних посад командування та науково-педагогічних працівників військово-юридичного факультету НЮУ ім. Ярослава Мудрого від 03 листопада 2016 року, проведеного на підставі неіснуючих висновків конкурсної комісії НЮУ ім. Ярослава Мудрого, протоколу засідання, якого не складалося; визнати неправомірним підготовлений відповідачем наказ ректора НЮУ ім. Ярослава Мудрого від 04 листопада 2016 року № 234 "Про затвердження положень", як такий, що не відповідає діючому законодавству України та ухвалити нове судове рішення, яким повністю задовольнити вимоги позивача у зв`язку з переглядом справи за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по справі № 820/1394/17 за позовом ОСОБА_1 до секретаря вченої ради Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого Лейби Людмили Василівни про визнання незаконною бездіяльності, визнання неправомірними дій, скасування наказу - відмовлено. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.09.2017 у справі № 820/1394/17 - залишено без змін.

На зазначену ухвалу суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду на 16.06.2021 11:20 у відкритому судовому засіданні в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у залі судових засідань №4.

11 червня 2021 року ОСОБА_1 подано до суду заяву про відвід суддів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

В обґрунтування заяви позивачем зазначено, що судді ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не виконали у повному обсязі вимоги ст. 306 КАС України, а саме: не з`ясовано, які обставини визнаються та які заперечуються учасниками справи (не отримано відзив відповідача та заперечення на відзив позивача та ін); не запропоновано учасникам справи подати нові докази, на які вони посилаються, не витребувано їх ні з власної ініціативи, ні навіть за клопотанням особи, яка звернулась до суду із скаргою, яка містить таки клопотання; не вирішено питання щодо поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції; за клопотанням учасників справи не вирішені питання про виклик свідків, призначення експертизи, судових доручень щодо збирання доказів, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача; не вирішені інші клопотання учасників справи, які можуть бути письмово заявлені на першому судовому засіданні.

Вважаючи наявними підстави сумніватися в неупередженості колегії суддів, ОСОБА_1 посилається на положення п.2 та п.4 ч. 1 ст. 36 КАС України, згідно яких суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.06.2021 визнано необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід суддів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у справі № 820/1394/17.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.06.2021 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 по справі №820/1394/17 - відмовлено.

25 червня 2021 року ОСОБА_1 вдруге подано до суду заяву про відвід суддів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

В обґрунтування заяви позивачем зазначено, що 23.06.2021, на черговому судовому засіданні, колегією суддів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 знову були здійснені відверті упереджені дії, що дозволило позивачу зафіксувати низку фактів, які підтверджуюсь наміри колегії суддів діяти упереджено на користь відповідача. Зазначає, що 23.06.2021 позивачем надані клопотання про витребування посадових обов`язків відповідача, оскільки визначити, як діяла посадова особа - відповідач, правомірно чи неправомірно без посадових обов`язків цієї посадової особи неможливо, оскільки втрачається юридичний зміст судового розгляду. Колегія суддів відклала прийняття рішення по цьому клопотанню, мотивуючи його передчасністю та можливістю задовільнити його пізніше, якщо виникне така необхідність під час розгляду справи по суті. Заявник вважає, що судді колегії суддів по справі №820/1394/17 навмисно не виконали вимоги КАС України, саме на підготовчій стадії розгляду вони були зобов`язані прийняти рішення відносно витребування необхідних доказів.

Також, на думку заявника, суд не виконав вимоги п.4 ст.9 КАС України, не вжив передбачених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Зазначає, що судді колегії суддів по справі №820/1394/17, розглядаючи клопотання позивача про витребування доказів відмовляли всім клопотанням позивача (у тому числі і з допиту свідків) впевнено, свідомо, що суперечить вимогам законодавства України. Відмовляючи позивачу у витребуванні доказів, ухвал належним чином не постановляли, не виконували вимоги п.3 ст. 80 КАС України.

В обґрунтування заяви позивачем також зазначено, що 23.06.2021 головуючий суддя ОСОБА_2 не дотримувався існуючих норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду. Під час викладення позивачем клопотань та своєї правової позиції, головуючий суддя ОСОБА_2 постійно перебивав, переривав позивача, скорочував особисто зміст його клопотань, нагадував про необхідність прискорення розгляду справи у зв`язку з значним навантаженням суддів та потребою розглядати інші справи.

Також, заявник вказує на наявність підстав притягнення судді ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності за незаконну відмову в доступі до правосуддя, порушення засад рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, допущення суддею поведінки, що порочить звання суддів або підриває авторитет правосуддя, дотримання інших норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду.

Таким чином, апелянт вважає, що оскільки виникли сумніви у неупередженості або об`єктивності суду під час вирішення справи №820/1394/17, тому заявлений відвід слід задовольнити.

Заява про відвід, відповідно до вимог ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), розглядається в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши вказану заяву вважає, що вона є необґрунтованою з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до вимог ч.7 ст.56 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя зобов`язаний, зокрема, своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, а також дотримуватися правил суддівської етики.

Так, серед Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року (Схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН 27 липня 2006 року №2006/23), які мають на меті встановлення стандартів етичної поведінки суддів, зазначено об"єктивність судді, яка є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів встановлено, що на застосування принципу об`єктивності, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи, зокрема в тому випадку, коли у сторони могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Вищенаведене узгоджується зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність судді є презумпцією, поки не надано доказів протилежного.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Практика цього Суду свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин, сумнівів у неупередженості конкретного судді (пункті 45-50 рішення ЄСПЛ у справі "Морель проти Франції"; пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі "Пескадор Валеро проти Іспанії") або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (пункт 40 рішення ЄСПЛ у справі "Лука проти Румунії"), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (пункт 44 рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії"; пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі "Пабла Кю проти Фінляндії"; пункт 96 рішення ЄСПЛ у справі "Мікалефф проти Мальти").

ЄСПЛ в пункті 49 рішення у справі "Білуха проти України" вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію цей суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52 рішення у справі "Білуха проти України").

При цьому, не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 про відвід суддів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, підставою для відводу є незгода заявника з вирішенням судом процесуальних питань під час розгляду справи - відмова у задовленні його клопотань у вказаній справі, не витребування доказів необхідних, на його думку, для розгляду справи, у зв`язку з чим в нього наявні сумніви в об`єктивності та неупередженості суддів під час розгляду справи № 820/1394/17.

Отже, наведені позивачем у заяві про відвід суддів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 обставини не можуть слугувати підставами для відведення суддів як такі, що викликають сумнів у їх неупередженості, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Крім того, позивачем не наведено інших підстав для відводу суддів, передбачених ст. 36 та ст. 37 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також заявником не надано будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість суддів у результаті розгляду цієї справи, або наявність обставин, які викликають сумнів у їх неупередженості при розгляді даної справи, із матеріалів справи та доводів заяви не встановлено.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що викладені позивачем підстави для відводу суддів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 є необґрунтованими, з огляду на що заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Згідно із ч. 4 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Керуючись ст. 36, 37, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід суддів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у справі № 820/1394/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4