Справа № 460/7324/20
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/7324/20 пров. № А/857/6521/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Затолочного В.С., Качмара В.Я.

з участю секретаря судового засідання Квітовської Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області до Приватного акціонерного товариства «Дубенський завод гумово-технічних виробів» про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Дубенський завод гумово-технічних виробів» на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року (суддя першої інстанції Друзенко Н.В., м. Рівне, повний текст складено 17.12.2020)

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Дубенський завод гумово-технічних виробів» про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах в сумі 52 297,02 грн.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Дубенський завод гумово-технічних виробів» на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за липень 2020 року в сумі 52297,02 грн.

Не погодившись із рішенням, вважаючи таке незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неповним дослідженням доказів і встановленням обставин у справі, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, Приватне акціонерне товариство «Дубенський завод гумово-технічних виробів» оскаржило його в апеляційному порядку. Просить скасувати оскаржене рішення суду від 08 грудня 2020 року та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що позивач немає достатніх повноважень на подачу позову про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат па виплату га доставку пільгових пенсій. Порядок сплати фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», жодним із законів чи підзаконних нормативно-правових актів не визначено. Вказує на те, що на час звернення до суду із вказаним позовом порядок стягнення заборгованості по сплаті збору на обов`язкове державне пенсійне страхування зі страхувальників визначений лише п.8 Інструкції №21-1. Відповідно до пп.8.2 Інструкції №21-1, органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках: а) якщо дані документальних перевірок результатів діяльності страхувальника свідчать про донарахування сум страхових внесків; б) якщо страхувальник має на кінець звіяного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків; в) якщо страхувальник має на кінець звітного періоду борги зі сплати фінансових санкцій (штрафів) та пені. У випадку «а» вимога надсилається одночасно з актом документальної перевірки. У випадках, визначених підпунктами «б» та/або «в» цього пункту, вимога надсилається протягом п`яти робочих днів, наступних за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати страхових внесків (заборгованість зі сплати фінансових санкцій (штрафів) та пені). Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Іншого порядку стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, в тому числі наведених вище витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у разі несплати їх страхувальниками у добровільному порядку до 25-го числа поточного місяця, чинним законодавством не визначено. Також апелянт стверджує, що станом на час звернення позивача до суду із вказаним позовом ані Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ані Законом №400/97-ВР не визначено право Пенсійного фонду України звертатись до суду з позовом про стягнення витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Відтак, позовні вимоги позивача заявлені поза межами наданих йому повноважень.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Учасники справи у судове засідання повторно не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи.

Так, позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду шляхом надіслання судової повістки на офіційну електронну адресу, судова повістка одержана позивачем 02.06.2021 о 12:05 год, що підтверджено звітом про доставку електронного листа.

Позивач подав заяву про розгляд справи без участі його представника.

Відповідачу повістка була надіслана засобами поштового зв`язку. Згідно з інформацією, що міститься на онлайн-сервісі відстеження поштових відправлень на офіційному сайті Публічного акціонерного товариства «Укрпошта», рекомендоване поштове відправлення з штриховим кодовим ідентифікатором 263, яким відповідачу було надіслано повістку, вручене останньому 09.06.2021.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у Приватному акціонерному товаристві «Дубенський завод гумово-технічних виробів» на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, що віднесені до списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України та на посадах, які дають право на вихід на пенсію на пільгових умовах працювало ряд працівників, які вийшли на пенсію на пільгових умовах за пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XI від 05.11.1991.

За даними податкового обліку відповідач не є платником єдиного податку четвертої групи (https://cabinet.sfs.gov.ua/registers/edpod).

Також встановлено, що позивач надсилав на адресу відповідача розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій підтверджується наявність у відповідача зобов`язання по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій пенсіонерам за липень 2020 рок в сумі 52297,02 грн.

Факт виплати пільгових пенсій підтверджений витягами із списків на зарахування пенсій на поточні рахунки пенсіонерів в банківських установах (а.с.31-51).

У добровільному порядку фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій за липень 2020 року в сумі 52297,02 грн. відповідачем сплачені не були.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок щодо відшкодування відповідних витрат покладено на ПАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів» законодавством, при цьому позивачем на адресу відповідача направлялись розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, що підтверджується документально, копії яких наявні в матеріалах справи, водночас, суму заборгованості товариством добровільно не сплачено, у зв`язку з чим така підлягає стягненню в судовому порядку.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XI від 05.11.1991 на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з пунктом «б» цієї статті до таких категорій віднесено працівників, що зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

У редакції до 17.02.2000 вказана стаття крім визначення категорій працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, регулювала порядок внесення підприємствами та організаціями плати до Пенсійного фонду, що покривала витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до підпунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XI від 05.11.1991.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України» №1461-III від 17.02.2000 порядок внесення плати на покриття фактичних витрат на виплату і доставку пенсій змінено шляхом виключення зі статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XI від 05.11.1991 відповідної регулюючої норми, а порядок покриття витрат на виплату та доставку пільгових пенсій було врегульовано шляхом введення окремого виду збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у Закон України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» №400/97-ВР від 26.06.1997.

Відповідно до абзацу 4 пункту 1 статті 2 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» №400/97-ВР від 26.06.1997 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Закон №400/97-ВР) для платників збору, визначених пунктами 1 і 2 частини першої статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» відповідно до пунктів «б» -«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та призначених після дня набрання чинності зазначеним Законом відповідно до пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у період до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктами 1 і 2 частини першої статті 1 Закону №400/97-ВР платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є: 1) суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників; 2) філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку, зазначених у пункті 1 цієї статті, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник збору, територіальної громади.

Згідно пункту 2 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та призначених відповідно до частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку:

- підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком;

- за рахунок коштів Державного бюджету України пенсії, призначені особам відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (стосовно осіб, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України ) та відповідно до статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" та після цієї дати відповідно до пунктів 2-8 частини другої статті 114 цього Закону (стосовно осіб, які працювали у сільськогосподарських товаровиробників, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) та частини третьої статті 114 цього Закону.

У разі недостатності зазначених коштів фінансування суми, якої не вистачає для повного покриття витрат на виплату та доставку таких пенсій, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах (пункт 1); працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах (пункт 2).

Отже, пенсії на пільгових умовах, які призначались відповідно до пунктів «а» та «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XI від 05.11.1991, до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII від 03.10.2017, після набрання ним чинності призначаються відповідно до пунктів 1 та 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003.

При цьому пунктом 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 визначено, що підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, призначених на пільгових умовах, за раніше діючим порядком.

Процедура відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах визначена в Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1.

Пунктом 6.2. цієї Інструкції передбачено, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи.

Згідно з пунктами 6.4., 6.7. Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 2Прикінцевих положень» Закону, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, позивач надсилав на адресу відповідача розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, складені з дотриманням вимог Інструкції №21-1, що підтверджено документально (а.с.3-6). Розмір сум відшкодування фактичних витрат на витрату та доставку пенсій визначено позивачем з дотриманням вимог Закону України №1058-IV та Інструкції №21-1.

Вказаними розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій підтверджено наявність у відповідача зобов`язання по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій пенсіонерам за липень 2020 рок в сумі 52297,02 грн.

При цьому факт виплати пільгових пенсій підтверджено витягами із списків на зарахування пенсій на поточні рахунки пенсіонерів в банківських установах (а.с.31-51).

Фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій за липень 2020 року в сумі 52297,02 грн. відповідачем в добровільному порядку сплачені не були.

Що стосується покликання відповідача на відсутність вимоги про сплату боргу, то суд апеляційної інстанції зазначає, що надіслання такої вимоги може мати місце лише у випадку наявності заборгованості із сплати внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та сум штрафних санкцій, натомість, стягнення заборгованості з витрат на виплату і доставку пільгових пенсій здійснюється за самостійною процедурою, визначеною розділом 6 Інструкції № 21-1, без надіслання вимоги про сплату боргу.

Доводи апелянта щодо відсутності у позивача повноважень на стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, суд відхиляє, адже підпунктом 3 пункту 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2 (далі Положення), Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань організовує роботу управлінь Фонду щодо стягнення у передбаченому законодавством порядку своєчасно не нарахованих та/або не сплачених сум страхових внесків та інших платежів.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області наділене повноваженнями щодо звернення до суду з адміністративним позовом про стягнення витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Враховуючи викладене, а також те, що суму заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, призначених на пільгових умовах за липень 2020 року у розмірі 52297,02 грн, відповідач у встановлені законодавством строки не сплатив, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягнення з відповідача на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області вказаної заборгованості.

При цьому відповідачем не наведено жодного процесуального порушення, яке є обов`язковою підставою для скасування судового рішення на підставі положень статті 317 КАС України.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, при цьому судом були повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи ), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Дубенський завод гумово-технічних виробів» залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. С. Затолочний
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 29.06.2021.