Справа № 140/4319/21
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року ЛуцькСправа № 140/4319/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (далі ГУ Держгеокадастру у Волинській області) про визнання протиправним та скасування наказу від 30 березня 2021 року №97-к «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлення на посаді державного кадастрового реєстратора відділу у Луцькому районі ГУ Держгеокадастру Волинської області; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, 26 лютого 2021 року відповідач ознайомив її з попередженням про наступне звільнення із займаної посади державного кадастрового реєстратора відділу у Луцькому районі ГУ Держгеокадастру у Волинській облаті. У попередженні було зазначено, що відповідно до статті 87 Закону України «Про державну службу», постанов Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2020 року №1118 «Питання функціонування територіальних органів Державної служби з питань України з питань, геодезії, картографії та кадастру», від 20 жовтня 2011 року №1074 «Про затвердження Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади», наказу Держгеокадастру від 24 листопада 2020 року №2-лк «Про затвердження Плану заходів щодо ліквідації ГУ Держгеокадастру у Волинській області» ГУ Держгеокадастру у Волинській області ліквідовується як юридична особа публічного права. Строк дії попередження про її звільнення з посади у зв`язку із ліквідацією ГУ Держгеокадастру у Волинській області (30 календарних днів з моменту ознайомлення з цим попередженням) з урахуванням положень частини п`ятої статті 254 Цивільного кодексу України закінчився 29 березня 2021 року та 30 березня 2021 року відповідач видав наказ №97-к, яким звільнив її із займаної посади відповідно до пункту 1-1 статті 87 Закону України «Про державну службу». Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2021 року №301 «Питання функціонування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» відмінено рішення про ліквідацію як юридичних осіб публічного права територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком. Цією постановою відмінено, зокрема і рішення про ліквідацію ГУ Держгеокадастру у Волинській області.

Позивач вважає, що оскільки її було звільнено у зв`язку з ліквідацією ГУ Держгеокадастру у Волинській області, але фактичної ліквідації управління не відбулося з підстав відміни Кабінетом Міністрів України рішення про ліквідацію територіальних управлінь, зокрема, і ГУ Держгеокадастру у Волинській області, то наказ ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 30 березня 2021 року №96-к порушує її право на працю та як протиправний підлягає скасуванню з одночасним поновленням її на посаді, з якої вона була звільнена, та із виплатою їй середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З урахуванням наведеного позивач просила позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідач подав заяву про визнання позову (а.с.22-23). Поряд з тим відповідач при вирішенні питання про стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу просив врахувати, що позивачу при звільненні відповідно до частини четвертої статті 87 Закону України «Про державну службу» виплачено вихідну допомогу у розмірі двох середньомісячних заробітних плат у сумі 16637,39 грн, тобто, фактично виплачено заробітну плату за два місяці після звільнення.

Перевіривши доводи позивача у позовній заяві та заяву про визнання позову письмовими доказами, суд встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 26 лютого 2021 року ознайомлена з попередженням про наступне звільнення з посади державного кадастрового реєстратора відділу у Луцькому районі ГУ Держгеокадастру у Волинській області; строк дії попередження становить 30 календарних днів з моменту ознайомлення із ним (а.с.11). У попередженні зазначено про ліквідацію ГУ Держгеокадастру у Волинській області як юридичної особи публічного права згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2020 року №1118 «Питання функціонування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру», від 20 жовтня 2011 року №1074 «Про затвердження Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади», наказу Держгеокадастру від 24 листопада 2020 року №504 «Про ліквідацію та утворення територіальних органів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру», наказу ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 02 грудня 2020 року №2-лк «Про затвердження Плану заходів щодо ліквідації Головного управління Держгеокадастру у Волинській області».

30 березня 2021 року ГУ Держгеокадастру у Волинській області прийнято наказ від №97-к «Про звільнення ОСОБА_1 », яким ОСОБА_1 відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» звільнено 30 березня 2021 року з посади державного кадастрового реєстратора відділу у Луцькому районі ГУ Держгеокадастру у Волинській області у зв`язку з ліквідацією як юридичної особи публічного права ГУ Держгеокадастру у Волинській області; одночасно ОСОБА_1 відповідно до частини четвертої статті 87 Закону України «Про державну службу» виплачено вихідну допомогу у розмірі двох середньомісячних заробітних плат (а.с.14).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами спору, суд враховує таке.

Відповідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (частини перша, шоста статті 43 Конституції України).

Правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» (далі Закон №889-VIII).

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема, ліквідація державного органу (пункт 1-1 частини першої статті 87 Закону №889-VIII).

Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 87 Закону №889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

У разі звільнення з державної служби на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі двох середньомісячних заробітних плат (частина четверта статті 87 Закону №889-VIII).

Як свідчать матеріали справи, 26 лютого 2021 року ОСОБА_1 попереджена про наступне звільнення у зв`язку із ліквідацією ГУ Держгеокадастру у Волинській області.

Судом встановлено, що 16 листопада 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №1118 «Питання функціонування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» (далі Постанова №1118), пунктом 1 якої встановлено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком 1, зокрема, ГУ Держгеокадастру у Волинській області.

Відповідно до пункту 3 Постанови №1118 установлено, що здійснення заходів, пов`язаних з ліквідацією територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру згідно з пунктом 1 цієї постанови та утворенням її територіальних органів згідно з пунктом 2 цієї постанови, покладається на Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру; правонаступником майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, що ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, є Державна служба з питань геодезії, картографії та кадастру; територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення структурних підрозділів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру згідно з пунктом 2 цієї постанови.

24 листопада 2020 року Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру прийняла наказ №505 «Про затвердження Плану заходів щодо реалізації постанови Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2020 року №1118 «Питання функціонування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру». Пунктом 4 Плану заходів щодо реалізації постанови Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2020 року № 1118 «Питання функціонування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» (далі План заходів) визначено попередити про наступне можливе звільнення у зв`язку з ліквідацією головних управлінь - не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованої дати звільнення для державних службовців, не пізніше ніж за два місяці до запланованої дати звільнення для інших працівників, вручення повідомлень протягом двох місяців після внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань запису про прийняття рішення про ліквідацію головних управлінь, але не раніше виконання пункту 10 Плану заходів.

Пунктом 2 наказу Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру від 02 березня 2021 року №132 «Про внесення змін до деяких наказів Держгеокадастру» викладено в новій редакції План заходів. Так пунктом 2 Плану заходів (в редакції наказу №132) встановлено попередити працівників головних управлінь Держгеокадастру в областях і місті Києві про наступне звільнення (вивільнення) у зв`язку з ліквідацією цих головних управлінь не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованого звільнення (вивільнення) державних службовців, не пізніше ніж за два місяці інших працівників. Подати звіт до Департаменту управління персоналом про повне виконання цього пункту Плану заходів до 12 березня 2021 року.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2021 року №301 «Питання функціонування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» (далі Постанова №301) відмінено рішення про ліквідацію як юридичних осіб публічного права територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком, зокрема, ГУ Держгеокадастру у Волинській області. Одночасно визнано такою, що втратила чинність, постанову Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2020 року №1118 «Питання функціонування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 94, ст. 3048).

Отже, встановлені у справі обставини свідчать про те, що фактично позивач звільнена із займаної посади з підстав ліквідації юридичної особи ГУ Держгеокадастру у Волинській області. Рішення про ліквідацію територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру прийняв Кабінет Міністрів України 16 листопада 2020 року (Постанова №1118). Однак таке рішення відмінено Кабінетом Міністрів України 05 квітня 2021 року (Постанова №301).

У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про припиненя юридичної особи ГУ Держгеокадастру у Волинській області відсутні (а.с.15, 38).

За таких обставин позивача звільнено з державної служби з ініціативи суб`єкта призначення без будь-якого сенсу та цьому слугували непослідовні рішення органів влади, які відповідальні перед людиною за державну діяльність. Внаслідок таких рішень порушено право позивача на працю.

Статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як встановлено частиною четвертою статті 47 КАС України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов повністю або частково, подати відзив на позовну заяву.

Суд не приймає відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем і не визнає умов примирення сторін, якщо ці дії суперечать закону або порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси (частина шоста статті 47 КАС України).

Аналогічні за змістом норми містить стаття 189 КАС України: позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві (частина перша зазначеної статті); суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси (частина п`ята); суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє (частина шоста).

Згідно з частиною четвертою статті 189 КАС України у разі визнання позову відповідачем повністю або частково суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог.

На думку суду, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує чиї-небудь права, свободи або інтереси, а тому заяву відповідача про визнання позову необхідно прийняти та позов в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 30 березня 2021 року №96-к «Про звільнення ОСОБА_1 » задовольнити.

При вирішенні інших позовних вимог суд враховує, що відповідно до частини третьої статті 5 Закону №889-VIII дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/202 при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосовувати норми Кодексу законів про працю України, у якому визначено основні трудові права працівників.

Отже, у спірних правовідносинах підлягають застосуванню загальні норми Кодексу законів про працю України (КЗпП України).

Відповідно до частин першої, другої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України Про запобігання корупції іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

У розглядуваному випадку судом встановлено безпідставність звільнення позивача у зв`язку із ліквідацією юридичної особи, якої фактично не відбулося (ліквідація відмінена), а тому повне відновлення порушених трудових прав позивача неможливе без поновлення на державній службі на посаді, з якої її було звільнено.

За змістом положень статті 241-1 КЗпП України й пункту 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110, днем звільнення вважається останній день роботи.

Оскільки наказом ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 30 березня 2021 року №96-к визначено днем звільнення 30 березня 2021 року, то позивач підлягає поновленню на посаді з 31 березня 2021 року (перший робочий день).

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі Порядок №100),

Згідно з підпунктом 3 пункту 1 розділу І Порядку №100, він підлягає застосуванню для розрахунку середньої заробітної плати і у випадку вимушеного прогулу.

Відповідно до абзаців першого, третього-четвертого, шостого пункту 2 розділу ІІ Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.

За правилами пункту 5 розділу IV Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до пункту 8 розділу IV Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні 2 календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, установленим із дотриманням вимог законодавства.

З довідки відповідача від 17 травня 2021 року №51 (а.с.25) видно, що за останні два місяці перед звільненням позивача, що мало місце 30 березня 2021 року, ОСОБА_1 нараховано заробітну плату у січні 2021 року 3865,20 грн за 10 робочих днів, у лютому 2021 року заробітна плата позивачу не нараховувалася та не виплачувалася.

У додаткових поясненнях (а.с.31-32) щодо нарахованої заробітної плати позивача за лютий 2021 року відповідач зазначив, що наказом ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 29 січня 2021 року №28-к ОСОБА_1 з 29 січня 2021 року відсторонено від виконання обов`язків державного кадастрового реєстратора відділу у Луцькому районі ГУ Держгеокадастру у Волинській області до закінчення часу дисциплінарного провадження. Відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 22 березня 2021 року №6-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » їй оголошено догану (а.с.35-36), у зв`язку з чим відповідно до частини четвертої статті 72 Закону України «Про державну службу» не виплачувалася заробітна плата за час відсторонення від виконання посадових обов`язків.

З урахуванням наведеного середньоденна заробітна плата позивача становить 386,52 грн (3865,20 грн : 10).

Час вимушеного прогулу за період з 31 березня 2021 року (день звільнення є останнім робочим днем) по 22 червня 2021 року (до дня ухвалення рішення у справі) становить 55 робочих днів (1 робочий день у березні, 22 дні у квітні, 18 днів у травні, 14 днів у червні). При цьому судом враховано лист Міністерства соціальної політики від 12 серпня 2020 року №3501-06/219 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021 рік».

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 21258,60 грн (386,52 грн х 55 днів) без обрахування податків і зборів.

Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку №100 визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

За правилами підпункту «в» абзацу першого пункту 4 розділу ІІІ Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховуються: одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).

Суд також звертає увагу, що виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу. Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі №6-511цс16 та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року у справі №826/808/16 не знайшла підстав для відступлення від цього правового висновку. У постанові Верховного Суду 18 березня 2021 року у справі №825/3399/14 також підтримано цей висновок.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15 лютого 2019 року у справі №826/6583/14, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Отже, на користь позивача належить стягнути 21258,60 грн, з яких відповідач відрахує загальнообов`язкові податки та збори.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

З урахуванням цих положень рішення підлягає негайному виконанню в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, що становить 7537,14 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 189, 243-246, 255, 295, 371 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (43021, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, 67, ідентифікаційний код юридичної особи 39767861) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 30 березня 2021 року №97-к «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновити ОСОБА_1 на посаді державного кадастрового реєстратора відділу у Луцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області з 31 березня 2021 року.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 21258,60 грн (двадцять одна тисяча двісті п`ятдесят вісім грн 60 коп.) з наступним відрахуванням податків і зборів.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді державного кадастрового реєстратора відділу у Луцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області з 31 березня 2021 року та в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць - 7537,14 грн (сім тисяч п`ятсот тридцять сім грн 14 коп.) з відрахуванням податків і зборів підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк