Справа № 640/12250/20
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2021-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2021 року м. Київ № 640/12250/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної судової адміністрації України (01021, м.Київ, Липська, 18/5, ) про визнання протиправним та скасування наказу,

встановив:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі також - позивач) до Державної судової адміністрації України (надалі також - відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу ДСА України від 28.01.2020 №36 в частині встановлення плати за виготовлення цифрових копій документів шляхом сканування. Встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Ухвалою від 09.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляд та відкрито провадження у даній адміністративній справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем надіслано до розпорядника інформації, відповідача, запит про надання інформації шляхом скан-копії або ж текст Правил користування системою «Кадри-WEB». Однак, відповідачем надано відповідь, згідно якої Правила користування системою, а саме «Керівництво користувача» є складовою Системи, розміщується в окремому розділі «Довідка» та складаються з 296 аркушів. Пославшись на ч.2 ст.21 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та Інструкцію про порядок відшкодування фактичних витрат на копіювання або друк документів, які надаються запитувачам інформації, затвердженої Наказом ДСА від 07.06.2012 №69, відповідачем надіслано позивачу 10 скан-копій аркушів з Керівництва. Для отримання інших аркушів ДСА пред`явило рахунок №5 від 13.05.2020, яким запропонувала позивачу сплатити 600,60 грн. для отримання інших 286 сторінок.

15.05.2020 позивач вдруге звернувся із запитом до ДСА України та просив надати нормативно-правовий акт, яким встановлено розмір відшкодування за сканування/копіювання документів (з розрахунку фактичних витрат). На що отримав скан-копію Наказів від 07.06.2012 №69 та від 28.01.2020 №36. Останнім внесено зміни до першого та затверджено розмір фактичних витрат на виготовлення цифрових копій документів шляхом сканування у розмірі 0,1% розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за одну сторінку.

Позивач зазначає, що спірний наказ обмежує його право на доступ до публічної інформації, оскільки встановлює оплату за сканування документів, яка не передбачена Законом України «Про доступ до публічної інформації, у зв`язку з чим звернулося до суду з даним позовом.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому заперечує щодо заявлених позовних вимог, а також зазначає про те, що відповідно до ст.21 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що у разі задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більше як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. У зв`язку з чим у позивача виникло право на відшкодування витрат пов`язаних із копіюванням та друком запитуваної інформації.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Так, звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач стверджує, що Законом України "Про доступ до публічної інформації" дійсно передбачено фактичні витрати за надання копій документів, але це не стосується сканування, про що він вимагав у своїх запитах.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право на доступ до публічної інформації є конституційним правом людини, передбаченим і гарантованим ст. 34 Конституції України, яка, у свою чергу, ґрунтується на положеннях ст. 10 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, ст. 19 Загальної декларації прав людини, ст. 18 та 19 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Відносини, пов`язані з розглядом запитів до публічної інформації, регулюються Конституцією України, Законом України "Про доступ до публічної інформації", іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Відповідно до ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про інформацію" основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя.

Закон України "Про доступ до публічної інформації", визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до ст. 1 Закон України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Під запитом на інформацію розуміється, прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (ст. 19 Закон України "Про доступ до публічної інформації").

Згідно ст. 5 Закон України "Про доступ до публічної інформації", доступ до інформації забезпечується шляхом: систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на інформаційних стендах, будь-яким іншим способом; надання інформації за запитами на інформацію.

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що запит на інформацію є одним із видів забезпечення доступу до публічної інформації.

Згідно ст. 12 Закон України "Про доступ до публічної інформації" суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у ст. 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до ст. 13 Закон України "Про доступ до публічної інформації" розпорядниками є суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 14 Закон України "Про доступ до публічної інформації", розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до ст. 20 Закон України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту. Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно ч.1 ст. 21 Закон України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною 2 ст. 21 Закон України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що у разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк.

Відповідно до ч.3 ст. 21 Закон України "Про доступ до публічної інформації" розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно.

Постановою КМУ від 13.07.201 №740 встановлено граничні розміри відшкодування витрат на копіювання та друк документів, що надаються розпорядниками на запити на публічну інформацію.

Постановою КМУ від 15.01.2020 №4 «Про внесення змін до граничних норм витрат на копіювання або друк документів що надаються за запитом на інформацію» внесено зміни до постанови №740, а саме: до переліку послуг додано виготовлення цифрових копій документів шляхом сканування та встановлено для неї граничні норми витрат не більше ніж 0,1 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за сканування однієї сторінки.

Таким чином, наказу ДСА України від 28.01.2020 №36 «Про внесення змін до наказу ДСА України від 07.06.2012 №69» щодо інформації про розрахунки фактичних витрат на скасування однієї сторінки паперового документа на основі яких затверджено вартість сканування однієї сторінки, прийнято відповідачем на виконання вимог постанови КМУ №4 та вимог ст.21 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

З матеріалів справи вбачається, що в запиті позивача від 07.05.2020 зазначено про те, що відповідь він просив надати шляхом надсилання листа на електронну адресу позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто позивачем вказано про можливість направлення лише електронного листа, який не потребує витрат на виготовлення копій шляхом здійснення друку.

Відповідач, у свою чергу, повинен здійснити сканування витребуваних у запиті документів, але після сплати запитувачем коштів за певні дії у розмірі, встановленому КМУ.

Інформація надається запитувачу у строки визначені законодавством про доступ до публічної інформації. Відповідь на запит на інформацію обсягом більше як 10 сторінок (починаючи з 11 сторінки) не надається у разі відмови запитувача від оплати витрат, пов`язаних із наданням такої відповіді. Відмовою вважається ненадходження протягом 20 днів від дати видачі рахунку коштів на реєстраційний рахунок ДСА України.

Як встановлено судом, вказана відповідь на запит не була направлена на електронну адресу позивача, оскільки останнім не було виконано вимоги в частині сплати за скановані копії запитуваних документів. А тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, спірний наказ прийнято відповідачем в цій частині є обґрунтованим.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до статті 139 КАС України підстави для стягнення судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст.139, 244-250, 255, 262, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної судової адміністрації України (01021, м.Київ, Липська, 18/5, ) про визнання протиправним та скасування наказу, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій