Справа № 360/3200/21
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2021-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

24 червня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3200/21

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Чернявської Т.І., розглянувши у письмовому провадженні заяву адвоката Циби Дмитрія Михайловича про забезпечення позову у справі № 360/3200/21 за позовною заявою адвоката Циби Дмитрія Михайловича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротранс СД» до Державної служби України з безпеки на транспорті «Укртрансбезпека» про скасування постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів,

ВСТАНОВИВ:

23 червня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Циби Дмитрія Михайловича (далі представник позивача) в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротранс СД» (далі - позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті «Укртрансбезпека» (далі відповідач), в якій представник позивача просить скасувати:

- постанову від 26 квітня 2021 року № 222674 про порушення 26 лютого 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротранс СД» законодавства про автомобільний транспорт та застосування адміністративного штрафу в сумі 34000,00 грн;

- постанову від 26 квітня 2021 року № 222675 про порушення 26 лютого 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротранс СД» законодавства про автомобільний транспорт та застосування адміністративного штрафу в сумі 8500,00 грн;

- постанову від 26 квітня 2021 року № 222676 про порушення 26 лютого 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротранс СД» законодавства про автомобільний транспорт та застосування адміністративного штрафу в сумі 34000,00 грн;

- постанову від 26 квітня 2021 року № 222677 про порушення 26 лютого 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротранс СД» законодавства про автомобільний транспорт та застосування адміністративного штрафу в сумі 34000,00 грн.

Разом з позовною заявою адвокатом Цибою Дмитрієм Михайловичем подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони Державній службі України з безпеки на транспорті «Укртрансбезпека» вчиняти певні дії, а саме: направляти на примусове виконання до органів виконавчої служби постанову від 26 квітня 2021 року № 222674 про порушення 26 лютого 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротранс СД» законодавства про автомобільний транспорт та застосування адміністративного штрафу в сумі 34000,00 грн; постанову від 26 квітня 2021 року № 222675 про порушення 26 лютого 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротранс СД» законодавства про автомобільний транспорт та застосування адміністративного штрафу в сумі 8500,00 грн; постанову від 26 квітня 2021 року № 222676 про порушення 26 лютого 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротранс СД» законодавства про автомобільний транспорт та застосування адміністративного штрафу в сумі 34000,00 грн; постанову від 26 квітня 2021 року № 222677 про порушення 26 лютого 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротранс СД» законодавства про автомобільний транспорт та застосування адміністративного штрафу в сумі 34000,00 грн.

В обґрунтування клопотання про забезпечення позову представник позивача зазначив, що оскаржувані постанови є виконавчими документами та відповідач має намір звернутися до органів державної виконавчої служби з заявою про примусове стягнення коштів за цими постановами.

Виконання постанов у примусовому порядку через органи державної виконавчої служби призведе до арешту коштів підприємства позивача, арешту всіх активів, що безперечно зупинить діяльність підприємства, та для підприємства настануть негативні наслідки.

Крім того, Закон України «Про виконавче провадження» при виконанні виконавчих документів передбачене стягнення виконавчого збору у розмірі 10 % від стягнутої суми, та у разі задоволення позову у суді, підприємство може понести додаткові витрати, що також негативно позначиться на господарській діяльності підприємства.

Представник позивача вважає, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав і інтересів підприємства позивача, за захистом яких останній звернувся до суду. Крім того, представник позивача вважає, що є очевидні ознаки протиправності рішення, дії суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням.

З урахуванням викладеного, представник позивача просить задовольнити заяву про забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи заяву по суті, суд виходить з такого.

Положеннями частини другої статті 150 КАС України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При цьому, заходи забезпечення позову повинні обиратися судом з урахуванням дотримання балансу між правами та інтересами позивача, за захистом яких він звернувся, та наслідками впливу таких заходів на права та свободи заінтересованих осіб.

Заявник обов`язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.

У свою чергу суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, яке допускається, якщо не вжиття цих заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини другої статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18, від 30 вересня 2019 року у справі № 826/10936/18, від 22 листопада 2019 року у справі № 640/18007/18, від 20 грудня 2019 року у справі № 640/9158/19.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, представник позивача її обґрунтовує ускладненням в майбутньому виконання судового рішення та докладанням значних зусиль для відновлення прав позивача.

Однак, позивачем не зазначено, які саме права позивача будуть порушені і їх неможливо буде поновити (необхідно буде докласти значних зусиль та витрат для захисту цих прав) в разі невжиття заходів забезпечення позову, адже положеннями частини другої статті 150 КАС України передбачено забезпечення позову не у випадку наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, а у випадку необхідності докладання значних зусиль та витрат для виконання рішення суду або в поновленні порушених прав, або якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Як слідує з позовної заяви, предметом розгляду у даній справі є постанови Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 26 квітня 2021 року №№ 222674, 222675, 222676, 222677 про застосування адміністративно-господарських штрафів, які наразі не пред`явлені стягувачем до примусового виконання.

Позивачем до заяви про забезпечення позову не додано належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів на підтвердження факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити подальше виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є безумовними підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Суд зазначає, що насамперед інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Посилання представника позивача на можливий арешт коштів та всіх активів, а також на можливість понесення додаткових витрат у вигляді стягнення виконавчого збору, що негативно позначиться на господарській діяльності підприємства, не є достатньою підставою для застосування заходів забезпечення позову у спосіб, про який просить заявник.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову шляхом заборони Державній службі України з безпеки на транспорті «Укртрансбезпека» вчиняти певні дії, а саме: направляти на примусове виконання до органів виконавчої служби постанову від 26 квітня 2021 року № 222674 про порушення 26 лютого 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротранс СД» законодавства про автомобільний транспорт та застосування адміністративного штрафу в сумі 34000,00 грн; постанову від 26 квітня 2021 року № 222675 про порушення 26 лютого 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротранс СД» законодавства про автомобільний транспорт та застосування адміністративного штрафу в сумі 8500,00 грн; постанову від 26 квітня 2021 року № 222676 про порушення 26 лютого 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротранс СД» законодавства про автомобільний транспорт та застосування адміністративного штрафу в сумі 34000,00 грн; постанову від 26 квітня 2021 року № 222677 про порушення 26 лютого 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротранс СД» законодавства про автомобільний транспорт та застосування адміністративного штрафу в сумі 34000,00 грн, через що, у задоволенні заяви позивачу слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні заяви, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на заявника.

Керуючись статтями 151, 154, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити адвокату Цибі Дмитрію Михайловичу у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі № 360/3200/21 за позовною заявою адвоката Циби Дмитрія Михайловича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротранс СД» до Державної служби України з безпеки на транспорті «Укртрансбезпека» про скасування постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів шляхом заборони Державній службі України з безпеки на транспорті «Укртрансбезпека» вчиняти певні дії, а саме: направляти на примусове виконання до органів виконавчої служби постанову від 26 квітня 2021 року № 222674 про порушення 26 лютого 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротранс СД» законодавства про автомобільний транспорт та застосування адміністративного штрафу в сумі 34000,00 грн; постанову від 26 квітня 2021 року № 222675 про порушення 26 лютого 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротранс СД» законодавства про автомобільний транспорт та застосування адміністративного штрафу в сумі 8500,00 грн; постанову від 26 квітня 2021 року № 222676 про порушення 26 лютого 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротранс СД» законодавства про автомобільний транспорт та застосування адміністративного штрафу в сумі 34000,00 грн; постанову від 26 квітня 2021 року № 222677 про порушення 26 лютого 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротранс СД» законодавства про автомобільний транспорт та застосування адміністративного штрафу в сумі 34000,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяТ.І. Чернявська