Справа № 583/2031/21
Суддя: Яценко Н. Г.
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 583/2031/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі :

головуючого судді Яценко Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання Артеменко О.С.,

позивачки ОСОБА_1 ,

її представника Бондаренко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Охтирка Сумської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Сумській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

встановив:

21.05.2021 позивачка звернулася до суду із зазначеним адміністративним позовом, згідно якого просить поновити строк для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення № 013844 від 29.03.2021, копію якої вона отримала 11.05.2021 та скасувати постанову старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Сумської області Державної екологічної інспекції у Сумській області Приходько І.О. від 29.03.2021 № 013844 про накладення на неї адміністративного стягнення за порушення вимог ст. 153 Кодексу України про адміністративні правопорушення України, а провадження по справі закрити. Вимоги вмотивовані тим, що постанова про накладення адміністративного стягнення № 013844 від 22.03.2021 є незаконною, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення № 013844 від 22.03.202, на підставі якого винесена оскаржувана постанова, не зазначено жодного документа, що підтверджував би факт встановлення особи щодо якої складено протокол. Також, у вказаному протоколі відсутні як її пояснення, так і інших осіб, а також відомості про речові докази, а саме схеми, відео-, аудіозаписи чи фотозйомки. Позивачка зазначає, що приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення № 013844 від 29.03.2021 відповідач допустив неповноту і однобічність при з`ясуванні всіх обставин справи, оскільки правопорушення вона не вчиняла, докази її вини відсутні, а отже склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 153 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відсутній.

25.05.2021 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі, призначено судове засідання. Відповідачу роз`яснено право подати відзив на позовну заяву в строк до 01.06.2021.

Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з наведених в позовній заяві мотивів, просили їх задовольнити.

Представник Державної екологічної інспекції у Сумській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що 10.02.2021 до Державної екологічної інспекції у Сумській області надійшло звернення ОСОБА_2 про те, що в м. Охтирка в охоронній зоні в кінці пров. Василя Сухомлинського зранку 10.02.2021 без дозволу спиляно 2 неаварійних дерева та просив вжити заходів в межах компетенції. Інспекцією з виїздом на місце події, було проведено обстеження вказаної території, за результатом якого встановлено, що земельна ділянка, на якій здійснено спилювання вказаних дерев, перебуває у приватній власності ОСОБА_1 , про що вона й повідомила, а тому порушення вимог природоохоронного законодавства під час видалення дерев на приватній ділянці не встановлено. Проте, 02.03.2021 ОСОБА_2 повторно звернувся до Державної екологічної інспекції у Сумській області та вказав, що Інспекції було надано недостовірну інформацію, адже спиляні дерева знаходяться поза межами приватної земельної ділянки позивачки та просив повторно провести перевірку вказаного факту порубу дерев. 22.03.2021 інспекцією повторно проведено обстеження вказаної земельної ділянки та встановлено, що дійсно 10.02.2021 мешканка АДРЕСА_1 ОСОБА_1 самовільно, без оформлення відповідних дозвільних документів в порушення вимог ст. 28 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів», спиляла 2 (два) сироростучі дерева породи «верба» із середнім діаметром біля шийки кореня 58 см. та 103 см. на землях комунальної власності АДРЕСА_1 ). В той же день в присутності позивачки (підтверджується її підписом про отримання екземпляру протоколу) складено протокол про адміністративне правопорушення №013844 від 22.03.2021 за ст. 153 КУпАП. Позивачка від підпису у протоколі та надання пояснень відмовилась, що зафіксовано у відповідній графі вказаного протоколу. Розгляд справи про адміністративне правопорушення призначено на 29.03.2021, про час та місце розгляду справи позивачка повідомлена належним чином, але на розгляд вказаної справи не з`явилась, тому 29.03.2021 Державним інспектором з ОНПС Сумської області Приходьком І.О. винесена оскаржувана постанова, якою позивачку визнано винною у самовільному зрізі вказаних дерев, відповідальність за вказане правопорушення передбачена статтею 153 КУпАП. Твердження позивачки про те, що нібито вона не причетна до даної події, на думку представника відповідача, є безпідставним з огляду на відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та зверненнях громадян. З урахуванням вищевикладеного, представник відповідача вважав, що постанова про накладення адміністративного стягнення №013844 від 29 березня 2021 року є правомірною та такою, що підлягає виконанню.

Крім того, представник відповідача подав заяву про залишення позовної заяви без руху, мотивуючи вимоги тим, що позивачка звернулась до суду із пропуском десятиденного строку, а тому наявні підстави для надання строку позивачці на усунення зазначених недоліків.

Допитана як свідок, ОСОБА_1 суду пояснила, що зазначені верби росли на землях загального користування поряд з її земельною ділянкою і взимку вони були спиляні. ОСОБА_1 невідомо, хто саме спиляв ці дерева, оскільки в той день вона була відсутня вдома. На її думку, сусід вважає, що оскільки її земельна ділянка знаходиться поряд з цими деревами, то саме вона і спиляла їх, тому і звернувся з відповідною заявою до екологічної інспекції. За результатами поданого звернення сусіда виїздили працівники екологічної служби та склали відносно неї протокол про адміністративне правопорушення, хоча вона не причетна до спилювання цих дерев, свідки цієї події також відсутні.

Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 22.03.2021 старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції Сумської області Приходько І.О. відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 013844 за ст. 153 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з порушенням нею ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів, а саме за те, що 10.02.2021 вона самовільно без відповідного дозволу зрізала дві сироростущі верби 112х94 см та 68х48 см у прибережній смузі р. Ворскла поблизу своєї садиби на землях комунальної власності. Цього ж дня ОСОБА_1 отримала вказаний протокол, що підтверджується її особистим підписом (а.с. 6).

Старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції Сумської області Приходько І.О. 29.03.2021 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії № 013844, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ст. 153 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн (а.с. 7).

Згідно вказаної постанови 10.02.2021 ОСОБА_1 , поблизу своєї садиби по АДРЕСА_1 у прибережній смузі р. Ворскла на землях комунальної власності, без відповідного дозволу, зрізала дві сироростучі верби середнім діаметром 58,0 см та 103,0 см.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами абз. 2, 4 п. «а» ч. 2 ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про використання та охорону земель про охорону атмосферного повітря.

Положеннями ч. 1 ст. 10 Закону України «Про рослинний світ» передбачено, що спеціальне використання природних рослинних ресурсів здійснюється за дозволом юридичними або фізичними особами для задоволення їх виробничих та наукових потреб, а також з метою отримання прибутку від реалізації цих ресурсів або продуктів їх переробки.

Згідно вимог п. 3 ч. 2 ст. 40 Закону України «Про рослинний світ» відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні у, зокрема, протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу.

В ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» охороні та відновленню підлягають усі зелені насадження в межах населених пунктів під час проведення будь-якої діяльності, крім зелених насаджень, які висаджені або виросли самосівом в охоронних зонах повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв. Охорона, утримання та відновлення зелених насаджень на об`єктах благоустрою, а також видалення дерев, які виросли самосівом, здійснюються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів залежно від підпорядкування об`єкта благоустрою, а на земельних ділянках, переданих у власність, наданих у постійне користування або в оренду, - за рахунок коштів їх власників або користувачів відповідно до нормативів, затверджених у встановленому порядку. Видалення дерев, кущів, газонів і квітників здійснюється в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України .

Відповідно до п. 3 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 № 1045, видалення зелених насаджень на території населеного пункту здійснюється за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради (далі - компетентний орган) на підставі ордера (крім випадків, передбачених пунктами 7-10 цього Порядку); на підставі одного з документів, визначених частиною першою статті 35-37 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", до прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

Таким чином, ордер не потрібен у випадках, передбачених пп. 7-10 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 № 1045, а саме видалення аварійних, сухостійних і фаутних дерев на об`єкті благоустрою здійснює балансоутримувач на підставі акта, що складається відповідно до п. 4 цього Порядку; у процесі ліквідації наслідків стихійного лиха, аварійної та надзвичайної ситуації, а також у разі, коли стан зелених насаджень загрожує життю, здоров`ю громадян чи майну громадян та/або юридичних осіб, видалення зелених насаджень здійснюється негайно з подальшим оформленням акта відповідно до пункту 4 цього Порядку; видалення зелених насаджень на території меморіального комплексу та кладовищі здійснюється за рішенням балансоутримувача без сплати їх відновної вартості ; видалення зелених насаджень на земельній ділянці, яка перебуває у приватній власності, та на присадибній ділянці здійснюється за рішенням власника (користувача) земельної ділянки без сплати їх відновної вартості.

Згідно п. 4 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 № 1045, підставою для прийняття рішення компетентним органом є заява про видалення зелених насаджень, подана юридичною чи фізичною особою (далі - заявник). Після надходження заяви компетентний орган утворює комісію з питань визначення стану зелених насаджень та їх відновної вартості (далі - комісія), до складу якої входять представники заявника, власника земельної ділянки (користувача), компетентного органу, територіального органу Держекоінспекції, а у разі потреби - балансоутримувача території та комунального підприємства, що здійснює утримання зелених насаджень. Під час формування складу комісії компетентний орган протягом двох днів після надходження заяви надсилає запити до територіального органу Держекоінспекції, власника земельної ділянки (користувача), балансоутримувача території та комунального підприємства, що здійснює утримання зелених насаджень, щодо можливості їх участі в роботі комісії.

Територіальний орган Держекоінспекції та заінтересовані організації у п`ятиденний строк після надходження запиту надсилають компетентному органу в письмовій формі повідомлення про включення свого представника до складу комісії.

Після надходження повідомлень компетентний орган протягом трьох днів затверджує склад комісії. У разі надходження повідомлень про відмову від участі представників територіального органу Держекоінспекції та заінтересованих організацій склад комісії затверджується без таких представників.

У процесі визначення стану зелених насаджень та відновної вартості зелених насаджень, які видаляються на підставі одного з документів, визначених статтями 35-37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», до складу комісії включається представник фізичної або юридичної особи, яка має намір щодо забудови території.

Комісія у п`ятиденний строк після її затвердження визначає стан зелених насаджень, розташованих на земельній ділянці, і їх відновну вартість та складає акт обстеження тих насаджень, що підлягають видаленню (далі - акт), за формою, затвердженою Мінрегіоном.

За приписами п. 8 ч. 1 ст. 42 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягаються особи, винні у знищенні або пошкодженні зелених насаджень чи інших об`єктів озеленення населених пунктів, крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону.

Диспозицією ст. 153 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за знищення або пошкодження зелених насаджень, окремих дерев, чагарників, газонів, квітників та інших об`єктів озеленення в межах населених пунктів, невжиття заходів для їх охорони, а також самовільне перенесення в інші місця під час забудови окремих ділянок, зайнятих об`єктами озеленення; пошкодження дерев і чагарників за межами населених пунктів, що не віднесені до лісового фонду, або їх незаконна порубка.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка посилається на те, що докази її вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 153 Кодексу України про адміністративні правопорушення України відсутні, а сам факт його вчинення вона категорично заперечує.

З матеріалів справи вбачається, що в якості підтвердження факту вчинення правопорушення відповідач не надав суду доказів складання постанови про адміністративне правопорушення від 29.03.2021 серії № 013844 за участі позивачки, а також інших доказів на підтвердження зрізу такої кількості дерев безпосередньо ОСОБА_1 , а також будь-якого належного та допустимого доказу, яким було б зафіксовано наявність вказаних дерев на спірному місці та їх знищення чи пошкодження.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення та винесена на його підставі постанова самі по собі не є абсолютним та достатнім доказом винуватості особи, оскільки відображають подію та кваліфікацію правопорушення з точки зору посадової особи, яка їх складає.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення від 22.03.2021 серії № 013844 відсутні відомості про здійснення замірів довжини зрізаних дерев, їх загальної висоти, здійснення фото чи відеофіксації з масштабом, що свідчить про недоведеність належними доказами висновків про категорію пошкодження зелених насаджень.

Разом з тим, надаючи правову оцінку законності оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення серії № 013844 від 29.03.2021 суд приходить до висновку, що вона прийнята відповідачем з порушенням принципу безсторонності, визначеного п. 4 ч. 2 ст. 2 КАС України.

Так, з матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення та постанова про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 винесені однією посадовою особою старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції Сумської області Приходько І.О.

Суд зазначає, що вказані дії державного інспектора свідчать про порушення ним принципу безсторонності при прийнятті рішення, оскільки його обов`язок передати (надіслати) протокол про адміністративне правопорушення органу (посадовій особі), уповноваженій розглядати справу про адміністративне правопорушення прямо передбачений п.2.14. Інструкції з оформлення органами Державної екологічної інспекції України та її територіальними органами матеріалів про адміністративні правопорушення затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05.07.2004 № 264.

Згідно п.п. 3.1., 3.2. вказаної Інструкції з оформлення органами Державної екологічної інспекції України та її територіальними органами матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05.07.2004 № 264, при підготовці справи про адміністративне правопорушення до розгляду посадова особа Мінприроди обов`язково вирішує питання, визначені статтею 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у даному випадку старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції Сумської області Приходько І.О., який безпосередньо склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , при розгляді справи про правопорушення надавав правову оцінку та перевіряв правильність складення матеріалів справи про правопорушення, які ним же і оформлено, що, на думку суду викликає сумніви в його неупередженості.

Щодо поновлення стоку звернення до суду із вказаним позовом, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, враховуючи, що копія оскаржуваної постанови отримана ОСОБА_1 11.05.2021, встановлений законом строк для звернення до суду нею пропущено не було, а отже і відсутні підстави у його поновленні.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

В ст. 70 КАС України зазначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно вимог ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги те, що відповідачем під час розгляду справи не доведено факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до позивачки санкції, передбаченої ст. 153 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оцінюючи надані в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні, виходячи з принципів рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 153 КУпАП, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Щодо вимоги про стягнення судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно вимог ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачкою за подання позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн (а.с. 3), які підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції у Сумській областіна її користь.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 132, 139, 229, 242-246, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Сумській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 29.03.2021 серії № 013844, винесенустаршим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції Сумської області Приходько Ігорем Олександровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 153 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн, а провадження по справі закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 908,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції у Сумській області.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Державна екологічна інспекція у Сумській області, місцезнаходження вул.Першотравнева, 29 м. Суми, .

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Н.Г. Яценко