Справа № 640/32574/20
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2021-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2021 року м. Київ № 640/32574/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Державної служби України з безпеки на транспорті

до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання протиправними дій, скасування постанов, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Державна служба України з безпеки на транспорті звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просить:

- визнати протиправними дії щодо накладення штрафу на позивача,

- скасувати постанов від 03.03.2020 та від 17.09.2020 про накладення штрафі у виконавчому провадженні № 60350771,

- зобов`язати відповідача сформувати та подати заяву про заміну боржника у виконавчому провадженні № 60350771.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2021 відкрито спрощене провадження у справі з викликом сторін. У судовому засіданні суд ухвалив продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем самовільно визначено Державну служба України з безпеки на транспорті боржником у виконавчому провадженні, оскільки відповідачем та боржником за виконавчим документом визначено Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні, оскільки заявником не надано жодних доказів вибуття Державної служби України з безпеки на транспорті як сторони виконавчого провадження.

Під час судового розгляду справи судом встановлено наступне.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 60350771 щодо примусового виконання виконавчого листа від 24.09.2019, виданого Львівським окружним адміністративним судом у справі № 813/9291/13-а, щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Львівській області з 04.02.2010.

Стягувачем у виконавчому листі зазначений ОСОБА_1 , боржником - Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті ().

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашової Алли Миколаївни відкрито виконавче провадження № 60350771.

Стягувачем у виконавчому провадженні визначено ОСОБА_1 , боржником - Державну службу України з безпеки на транспорті ().

20.11.2019 на адресу Державної служби України з безпеки на транспорті направлено вимогу державного виконавця про повне та фактичне виконання рішення суду.

У зв`язку з невиконанням рішення суду зобов`язального характеру у примусовому порядку державним виконавцем прийнято постанови про накладення штрафу від 06.02.2020 та від 17.09.2020 у розмірі 5 100,00 гривень та 10 200,00 гривень відповідно.

Вважаючи постанови відповідача від про накладення штрафу протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 вказаного Закону встановлено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках н підставі судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 18 наведеного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 26 вказаного Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Згідно з частиною третьою статті 18 Закону № 1404-VІІІ, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин першої-другої статті 63 Закону № 1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону № 1404-VІІІ визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, постанова про накладення штрафу виноситься державним виконавцем стосовно боржника, у разі невиконання без поважних причин останнім рішення суду.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що постановою Верховного Суду від 05.08.2019 в адміністративній справі № 813/9291/13-а адміністративний позов ОСОБА_2 до Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, треті особи - Профспілка працівників Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, перший заступник начальника Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Балін В.А., начальник територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Дума І.М. , Державне казначейство України про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Львівській області з 04 лютого 2010 року.

На підставі зазначеного рішення суду Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист, де зазначено боржником Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті (), оскільки саме Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті є відповідачем у справі.

Згідно з частиною першою статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 10.08.2014 № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Державну служби України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті та підпорядкувавши Службі, що утворилася Державну спеціальну службу транспорту.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 № 592 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» установлено, що правонаступником майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті, що ліквідуються згідно пунктом 1 цієї постанови є державна служба України з безпеки на транспорті.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 103 (далі - Положення), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з пунктом 8 Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені норми, суд відзначає, що Міністерство інфраструктури України не є правонаступником Державної інспекції України на наземному транспорті та Головної державної інспекції на автомобільному транспорті.

Щодо тверджень позивача, що він не є належним боржником у виконавчому провадженні, то суд зазначає, що у виконавчому документі та рішення суду, на підставі якого видано такий виконавчий документ, а саме постановою Верховного Суду від 05.08.2019, у даній справі визнано відповідачем саме Державну службу України з безпеки на транспорті, як правонаступника, а тому остання є належним відповідачем.

Крім того, суд зазначає, що питання щодо заміни сторони виконавчого провадження вже розглядалось судом, який видав виконавчий документ, за заявою Державної служби України з безпеки на транспорті.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 в адміністративній справі № 813/9291/13-а у задоволенні заяви Державної служби України з безпеки на транспорті про заміну сторони виконавчого провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, треті особи: Профспілка працівників Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, Перший заступник начальника Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Балін В.А., Начальник територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Дума І.М. , Державне казначейство України про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено повністю.

У зазначеному рішенні судом було зауважено, що Державна служби України з безпеки на транспорті є належним відповідачем у справі № 813/9291/13-а та, відповідно, належним боржником, у виконавчому провадженні щодо примусового виконання рішення суду, ухваленого у зазначеній справі.

Отже, з огляду на наведені обставини суд дійшов висновку, що позивачем рішення суду, з приводу якого розпочалось виконавче провадження, фактично не було виконано у належний спосіб, а обставини невиконання рішення суду, які наводить позивач, не є поважними.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 241, 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, пр. Перемоги, 14, ) до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) про визнання протиправними дій, скасування постанов та зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 295-297. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П. Огурцов