Справа № 280/3417/21
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

24 червня 2021 року Справа № 280/3417/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 )

до Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради (КУ «ОЦМСЕ» ЗОР) (69063, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.44, )

Обласної медико-соціальної експертної комісії №3 Комунальної установи «Обласний центр медико- соціальної експертизи» Запорізької обласної ради (69063, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.44)

Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» (04053, м.Київ, вул. В.Коцюбинського, 9, )

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

27.04.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) до Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради (далі по тексту відповідач 1), Обласної медико-соціальної експертної комісії №3 Комунальної установи «Обласний центр медико- соціальної експертизи» Запорізької обласної ради (далі по тексту відповідач 2), Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» (далі по тексту відповідач 3), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Обласної медико-соціальної експертної комісії №3 Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради у формі довідки від 19.01.2021 року про невизнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі огляду від 19.01.2021 року;

зобов`язати Обласну медико-соціальну експертну комісію №3 Комунальної установи "Обласний центр медико-соціальної експертизи" Запорізької обласної ради встановити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інвалідність, на ступінь вище визначених законодавством критеріїв встановлення групи інвалідності (II групу інвалідності безстроково) відповідно до положень частини тринадцятої статті 7 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" (в редакції Закону України №2318 від 13 березня 2018 року);

зобов`язати Обласну медико-соціальну експертну комісію №3 Комунальної установи "Обласний центр медико-соціальної експертизи" Запорізької обласної ради встановити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , II групу інвалідності безстроково з дня його огляду та встановлення йому інвалідності Обласною медико-соціальною експертною комісією №3 Комунальної установи "Обласний центр медико-соціальної експертизи" Запорізької обласної ради, тобто з 19.01.2021 року відповідно до положень частини тринадцятої статті 7 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" (в редакції Закону України №2318 від 13 березня 2018року).

Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач вважає безпідставною відмову у встановленні інвалідності, у зв`язку з тим, що за період часу з січня 2018 року по грудень 2020 року ОСОБА_1 неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, але після отриманого лікування у нього стадія клінічної ремісії не досягнута, або взагалі його стан не змінювався. Однак не дивлячись на вищевказані медичні висновки, під час огляду МСЕК №3 19.01.2021 року ОСОБА_1 видана довідка про невизнання інвалідом. Просить позов задовольнити.

Відповідач заперечив, зокрема зазначив, що позивач був оглянутий медико-соціальною експертною комісією (далі МСЕК), якою встановлено основний діагноз, були досліджені всі необхідні документи, проаналізовані нормативні акти, надана оцінка встановленим діагнозам на підставі чого позивачу було відмовлено у встановленні інвалідності. Таким чином, всі рішення та дії МСЕК були вчинені у відповідності до вимог Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317, «Інструкції про встановлення груп інвалідності», затвердженої. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою суду від 29.04.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно із ч.5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

З 20.05.2015 року ОСОБА_1 брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою №2524 від 13.07.2015 року та 23.11.2015 року отримав посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_2 .

З 18.08.2015 року по 21.08.2015 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні та 28.08.2015 року його прооперовано, про що зазначено в медичній характеристиці на ОСОБА_1 .

07.12.2015 року ОСОБА_1 направили на медичний огляд військово-лікарської комісії ГУМВС України в Запорізькій області з метою визначення придатності та подальшого проходження військової служби, про що свідчить направлення №4557 від 07.12.2015 року.

22.12.2015 року складено акт про нещасний випадок невиробничого характеру та акт №29 від 22.12.2015 року форми Н-5 в яких зазначено, що причини нещасного випадку невизначені у зв`язку з відсутністю підтверджуючих матеріалів щодо отримання травми в зоні проведення АТО, виданих компетентними органами, тому висновок комісії: нещасний випадок стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

21.01.2016 року ОСОБА_1 виключили зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення за станом здоров`я.

Обласною МСЕК №3 КУ «ОЦМСЕ» ЗОР на підставі акту огляду МСЕК №19 від 25.01.2016 ОСОБА_1 була встановлена III група інвалідності, з причини: травма, отримана внаслідок нещасного випадку, так, пов`язана з проходженням військової служби. Інвалідність встановлена на строк до 01.02.2017. Позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності одноразово.

Обласною МСЕК №3 КУ «ОЦМСЕ» ЗОР на підставі акту огляду МСЕК №23 від 24.01.2017, за результатами повторного огляду, ОСОБА_1 була встановлена III група інвалідності, з причини: травма, отримана внаслідок нещасного випадку, так, пов`язана з проходженням військової служби. Інвалідність встановлена на строк до 01.02.2018.

Обласною МСЕК №3 КУ «ОЦМСЕ» ЗОР на підставі акту огляду МСЕК №29 від 22.01.2018, за результатами повторного огляду, ОСОБА_1 була встановлена III група інвалідності, з причини: травма, отримана внаслідок нещасного випадку, так, пов`язана з проходженням військової служби. Інвалідність встановлена на строк до 01.02.2019р.

Обласною МСЕК №3 КУ «ОЦМСЕ» ЗОР на підставі акту огляду МСЕК №46 від 06.02.2019, за результатами повторного огляду, ОСОБА_1 була встановлена III група інвалідності, з причини: травма, отримана внаслідок нещасного випадку, так, пов`язана з проходженням військової служби. Інвалідність встановлена на строк до 01.03.2021.

Обласною МСЕК №3 КУ «ОЦМСЕ» ЗОР на підставі акту огляду МСЕК №1 від 19.01.2021, за результатами повторного огляду, група інвалідності ОСОБА_1 не встановлена.

У зв`язку з незгодою ОСОБА_1 з рішенням обласної МСЕК №3 від 19.01.2021, за його заявою медико-експертна справа була направлена до ДЗ «Центральна МСЕК МОЗ України».

На засіданні ЦМСЕК МОЗ України в порядку оскарження, заочно (карантин) розглянуто медико-експертну справу громадянина ОСОБА_1 з питання відновлення групи інвалідності. При вивченні медичних документів комісія дійшла висновку, що функціональні порушення з боку опорно-рухового апарату внаслідок отриманої травми, пов`язаної з проходженням військової служби на момент розгляду мед справи не відповідають критеріям встановлення групи інвалідності. Рішення обласної МСЕК залишено без змін, згідно до постанов КМУ від 03.12.2009 №1317, від 25.12.2013 №975, наказу МОЗ України №561 від 05.09.2011 При змінах в стані здоров`я та наданні нових медичних документів запропоновано МСЕК повернутися до питання, порушеного хворим.

Позивач не погоджуючись з висновком щодо відмови у встановленні інвалідності звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Норми матеріального права, в цій справі, Верховний Суд застосовує в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, які регулюються, зокрема, Законом України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" від 6 жовтня 2005 року № 2961-IV (далі - Закон № 2961-IV), Положенням про медико-соціальну експертизу та Положенням про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України «Питання медико-соціальної експертизи» від 3 грудня 2009 року № 1317 (далі- Положення №1317), Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 5 вересня 2011 року № 561.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06.10.2005 року № 2961-IV (надалі Закон № 2961-IV) медико - соціальна експертиза - це визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров`я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи Інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров`я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

Статтею 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 2.03.1991 року № 875-ХІІ (надалі Закон № 875-ХІІ) визначено інвалідність як міру втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських організацій осіб з інвалідністю.

Порядок огляду інвалідів з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначений Положенням про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317 (далі - Положення про МСЕК № 1317).

Пунктом 3 Положення про МСЕК № 1317 встановлено, що медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально - профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

За змістом пункту 4 Положення про МСЕК № 1317 Міністерство охорони здоров`я (далі - МОЗ) утворює Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ, яку очолює головний лікар.

Приписами пункту 10 вказаного Положення про МСЕК № 1317 обумовлено, що залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються комісії загального та спеціалізованого профілів. До складу комісії входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог.

В силу вимог п. 12 Положення, до повноважень Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії віднесено надання лікарям комісій консультаційної допомоги з питань проведення медико-соціальної експертизи: проведення у складних випадках огляду осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленнями районних, міжрайонних, міських комісій.

Згідно з пунктом 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення Інвалідності, особі, що визнана інвалідом, залежно від ступеня розлад функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється І, II чи III група інвалідності.

Згідно з пунктом 1.10 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05 вересня 2011 року № 561 (надалі Інструкція №561), при огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем Організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії.

Тобто, рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення необхідних досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичної документації, яка обов`язково включає направлення на МСЕК, та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.

В особливо складних випадках Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ, обласна, центральна міська комісія та МОЗ можуть направляти осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, для проведення медико-соціального експертного обстеження до клініки Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпро) та Науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів (м. Вінниця). Після обстеження зазначені науково-дослідні установи складають консультативні висновки, які для комісії мають рекомендаційний характер.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ ( надалі - Закон № 2011- XII), Соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 1-2 Закону, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону, дія цього Закону поширюється на: військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них, визначений в Законі України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551-ХІІ).

Разом з тим відповідно до п.2.5 Інструкції №561 повторний огляд інвалідів проводиться згідно з пунктом 22 Положення про МСЕК № 1317, а саме повторний огляд осіб з інвалідністю з нестійкими, оборотними змінами та порушеннями функцій організму з метою визначення ефективності реабілітаційних заходів, стану здоров`я і ступеня соціальної адаптації проводиться раз на один - три роки. Повторний огляд осіб з інвалідністю, а також осіб, інвалідність яких встановлено без зазначення строку проведення повторного огляду, проводиться раніше зазначеного строку за заявою такої особи з інвалідністю, інших заінтересованих осіб у разі настання змін у стані здоров`я і працездатності або за рішенням суду.

Відповідно до п.23-25 Положення Про МСЕК № 1317 - «У разі незгоди з рішенням районної, міжрайонної, міської комісії хворий, потерпілий від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання або особа з інвалідністю має право подати протягом місяця після одержання висновку комісії і письмову заяву до Кримської республіканської, обласної, Київської та Севастопольської центральних міських комісій або до комісії, в якій він проходив огляд, чи до відповідного управління охорони здоров`я. Комісія, що проводила огляд, або управління охорони здоров`я надсилає у триденний строк після надходження відповідного запиту всі наявні документи на розгляд Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії, яка протягом місяця з дня подання зазначених документів проводить повторний огляд заявника і приймає відповідне рішення. Рішення Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії може бути оскаржене до МОЗ. МОЗ за наявності фактів порушення законодавства про медико-соціальну експертизу доручає Центральній медико-соціальній експертній комісії МОЗ або Кримській республіканській, Київській та Севастопольській міським або обласній комісії іншої області повторно розглянути з урахуванням усіх наявних обставин питання, з якого оскаржується рішення, а також вживає інших заходів впливу для забезпечення дотримання законодавства під час проведення медико - соціальної експертизи.

Рішення комісії може бути оскаржене до суду в установленому законодавством порядку.

Відповідно до абзацу третього пункту 22 Положення Про МСЕК №1317, особам, що звертаються для встановлення інвалідності, група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду у разі: наявності вроджених вад розумового чи фізичного розвитку, анатомічних дефектів, стійких необоротних морфологічних змін та розладу функцій органів і систем організму, неефективності реабілітаційних заходів, неможливості відновлення соціальної адаптації, несприятливого прогнозу відновлення працездатності з урахуванням реальних соціально-економічних обставин у місці проживання особи з інвалідністю, а також особам з інвалідністю, у яких строк переогляду настає після досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про і загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частиною тринадцятою статті 7 Закону № 2961-IV встановлено , що (...) особам, які внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, отримали ушкодження, які призвели до необоротної втрати (у тому числі ампутації) верхніх та/або нижніх кінцівок (їх частин), необоротної втрати іншого органу або повної стійкої втрати органом його функцій, що призвело до інвалідності, група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду (безстроково) та на ступінь вище визначених законодавством критеріїв встановлення групи інвалідності, але не вище I групи. Переогляд з метою підвищення групи інвалідності таким особам відбувається на підставі особистої заяви особи з інвалідністю або її законного представника у разі настання змін у стані здоров`я і працездатності особи з інвалідністю або за рішенням суду.

При цьому, в розділу III Інструкції №561 зазначений перелік захворювань, дефектів, необоротних морфологічних станів, порушень функцій органів та систем організму, при яких група інвалідності встановлюється без строку переогляду.

Крім того, відповідно до п.26 «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності», затвердженого постановою КМУ від 03.12.2009 №1317, особі, що визнана особою з інвалідністю, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється І, II чи III група інвалідності. І група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я особи з інвалідністю та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді.

Згідно п.27 «Положення про порядок, умови та критерії встановлення Інвалідності», затвердженого постановою КМУ від 03.12.2009 №1317, критеріями встановлення групи інвалідності є ступінь здатності обмеження до самообслуговування, обмеження здатності до самостійного пересування, обмеження здатності до навчання, обмеження здатності до трудової діяльності, обмеження здатності до орієнтації, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку, тощо.

З огляду на викладене, суд погоджується з правовою позицією відповідача, що частина 13 ст.7 Закону № 2961-IV не зобов`язує встановлювати особі вищу групу інвалідності, а лише зазначає, що ... група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду (безстроково) та на ступінь вище визначених законодавством критеріїв встановлення групи інвалідності, що не є тотожнім поняттю «на групу вище». При цьому, при вирішенні відповідного питання мають враховуватися ступені всіх вище перелічених критеріїв в сукупності, а не окремо взяті.

Як встановлено судом, під час огляду МСЕК у позивача відсутні захворювання, для встановлення 2 групи інвалідності.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичних документів та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.

Суд при вирішенні справи по суті враховує правову позицію Верховного Суду у постанові від 17 березня 2020 року у справі № 240/7133/19, в якій спір виник у зв`язку із незгодою позивача із висновком щодо настання інвалідності позивача, Верховний Суд висловив правову позицію, згідно з якою суди вправі перевірити законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку, яка встановлена Інструкцією про встановлення груп інвалідності, Положенням про медико-соціальну експертизу та Положенням про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності. Суди позбавлені можливості оцінювати підставність прийняття певного висновку, так як суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального та процесуального права.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 20.11.2020 по справі № 200/14695/19-а, зазначив що при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення МСЕК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

З огляду на предмет спору та аналіз нормативно-правових актів, суд зазначає, що позивачем дотримання процедури прийняття медичною установою висновку не оспорюється, а предметом розгляду у цій справі є оцінка підставності висновку МСЕК, так як суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі дослідження в контексті застосування норм матеріального та процесуального права. Крім того, суд звертає увагу, що позивачем не було надано доказів порушення відповідачем процедури прийняття оскарженого висновку МСЕК, тому суд робить висновок, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Враховуючи те, що позивач є особою, яка звільнена від сплати судового збору, в силу приписів пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради (КУ «ОЦМСЕ» ЗОР) (69063, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.44, ), Обласної медико-соціальної експертної комісії №3 Комунальної установи «Обласний центр медико- соціальної експертизи» Запорізької обласної ради (69063, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.44), Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» (04053, м.Київ, вул. В.Коцюбинського, 9, ) - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 24.06.2021.

Суддя О.В. Конишева