Справа № 520/17783/2020
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2021-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Сагайдак В.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2021 р. Справа № 520/17783/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Чалого І.С.,

суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2021, м. Харків, повний текст складено 02.03.21 по справі № 520/17783/2020

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року; стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року; стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у вигляді правничої допомоги у розмірі - 6000,00 грн. (шість тисячі гривень).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2021 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 у відношенні до ОСОБА_1 щодо не нарахування та не виплати у повному обсязі індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 (одну тисячу) гривень.

Позивач не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позову та прийняти нову постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що суд першої інстанції оминув питання визначення суми індексації грошового забезпечення та базового місяця для здійснення такого нарахування. Звертає увагу на те, що базовим місяцем для нарахування індексації є січень 2008 року, оскільки в період з 01.01.2008 по 01.03.2018 вбачається незмінність посадових окладів військовослужбовців. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що у спірний період відповідачем індексація грошового забезпечення позивача не проводилась та заборгованість не виникла, що позбавляє суд можливості надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при виконанні свого обов`язку, у тому числі - щодо обрахунку належних сум та застосування показників базового періоду під час індексування доходу, адже підставою для відмови слугувала відповідь відповідача провести нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року. Отже, вважає, що в межах спірних правовідносин відсутні підстави для висновку про передчасність позовних вимог. Щодо визначення суми, яка підлягає стягненню за надання правової допомоги, зазначає, що судом безпідставно самостійно зменшено витрати на правову допомогу, які пред`являлись до стягнення за відсутності клопотання відповідача про зменшення розміру таких витрат. При цьому позивачем надано всі докази на підтвердження понесених витрат.

Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з тим, що судом першої інстанції оскаржуване рішення ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач проходив військову службу в Збройних силах України у в/ч НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №240 від 06.11.2019 позивача звільнено в запас.

На день виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 позивач зазначає з ним не було проведено повний розрахунок, а саме не виплачено йому індексацію грошового забезпечення.

З метою вирішення питання отримання індексації позивач звернувся з відповідною письмовою заявою до військової частини НОМЕР_1 .

Листом від 30.10.2020 № 10/1760 командир військової частини НОМЕР_1 відмовив позивачу у виплаті індексації грошового забезпечення, посилаючись на те, що з 01 січня 2016 року грошове забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України відповідно до протокольного рішення Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року було значно збільшено за рахунок збільшення розмірів їх преміювання, тому відповідно до статті 5 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", пункту 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок), індексація грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. Тобто, беручи до уваги викладене індексація не є обов`язковою складовою грошового забезпечення, вона не входить до його складу і здійснюється у випадках передбачених законом та згідно з Порядком затвердженим Кабінетом Міністрів України. Також повідомлено, що індексація грошового забезпечення виплачувалася до 01.12.2015 року та продовжилася виплачуватись після 01.03.2018 року. Стосовно визначення базового місяця виплати за 2008 рік, повідомлено, що базовим місяцем вважається місяць зарахування до списків особового складу військової частини.

Не погодившись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із вимогами про нарахування та виплату індексації.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано суду доказів того, що у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується Військова частина НОМЕР_1 , кошти на індексацію грошового забезпечення відсутні. У зв`язку з цим, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправну бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 по 28.02.2018.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 по 28.02.2018 - січень 2008 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що на момент звернення до суду з даним позовом порушене виключно право позивача на отримання індексації, відповідач взагалі заперечує обов`язок нараховувати індексацію, отже спір щодо суми індексації та порядку її визначення між сторонами не виник.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог не оскаржується, а позивач оскаржує рішення суду виключно в частині відмови в задоволенні позовних вимог, у зв`язку з цим судом апеляційної інстанції рішення суду в частині задоволення вимог позову не переглядається.

Відповідно до частин 2, 3 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" (далі - Закон № 1282-ХІІ).

Відповідно до статті 1 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За приписами статті 2 Закону № 1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди. Заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника.

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 4 Закону № 1282-ХІІ передбачено підстави для проведення індексації, зокрема, індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (частина 2 статті 5 Закону № 1282-ХІІ).

При цьому, Порядком проведення індексації грошових доходів населення затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 (далі - Порядок № 1078) визначено правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню - підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розмір оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Отже, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці (грошового забезпечення). За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку із зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, законності та обґрунтованості рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог, колегія суддів в контексті спірних правовідносин не погоджується з висновками суду першої інстанції про передчасність позовних вимог з огляду на таке.

Вважаючи передчасними вимоги про виплату індексації із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року з підстав того, що позивачу індексація взагалі не нараховувалася, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в матеріалах справи наявні докази виплати в добровільному порядку індексації за період служби позивача в військовій частині (а.с. 13-16). Крім того, судом першої інстанції проігноровано ту обставину, що листом від 20.10.2020 № 10/1760 командир військової частини НОМЕР_1 відмовив позивачу у виплаті індексації грошового забезпечення та у зв`язку з цим заперечував проти визначення базового місяця виплати за січень 2008 року, стверджуючи про те, що базовим місяцем слід вважати місяць зарахування до списків особового складу військової частини.

Отже, на момент звернення до суду із позовом між сторонами виникли спірні правовідносини не тільки з приводу правомірності не виплати індексації за період з 01.12.2015 по 28.02.2020, а також з приводу того, який базовий місяць (місяць підвищення доходів) має застосовуватися під час виплати індексації. При цьому, заперечуючи в листі від 30.10.2020 № 10/1760 стосовно визначення базового місяця виплати за 2008 рік, відповідач висловив власну правову позицію, вказавши про те, що вважає базовим місяцем виключно місяць зарахування до списків особового складу військової частини, яка в подальшому послідовно підтримана у відзиві на позовну заяву.

Враховуючи викладене, предметом дослідження у вказаній справі слід вважати не тільки спірні правовідносини, що виникли з приводу не виплати індексації, але й правовідносини щодо неправильного визначення базового місяця, які також є спірними та вже були такими станом на момент звернення до суду першої інстанції.

Ігнорування таких спірних правовідносин та не надання їм оцінки в межах розгляду цієї справи призведе виключно до того, що позивач в подальшому вимушений буде повторно звертатися до суду за захистом порушених прав.

Отже, колегія суддів уважає помилковими висновки суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог з підстав їх передчасності та відсутності об`єкту порушеного права.

Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги щодо помилковості тверджень відповідача про визначення базовим місяцем місяць зарахування до списків особового складу військової частини колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до п.5 Порядку №1078 (в редакції від 15.12.2015 року у відповідності до змін внесених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення заробітної плати перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення заробітної плати.

Якщо розмір підвищення заробітної плати не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення заробітної плати, сума індексації у цьому місяці розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення заробітної плати.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Тобто, з урахуванням наведених вище норм, вбачається, що фактично місяць в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців.

Колегія суддів звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 (яка набрала чинність 01.01.2008 та була чинна до 01.03.2018) були підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені Додатком №1 до вказаної постанови.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до пункту 14 Порядку №1078 роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики.

Мінсоцполітики в листі від 28.04.2016 № 201/10/1.37-16 надало роз`яснення щодо індексації заробітної плати, яке полягає в наступному.

Відповідно до пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. N 1078 (із змінами, зокрема внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. N 1013) (далі - Порядок), передбачено, що значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків у місяці, в якому відбувається підвищення тарифних ставок (окладів). Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифних ставок (окладів). Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення заробітної плати перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення заробітної плати. Якщо розмір підвищення заробітної плати не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення заробітної плати, сума індексації у цьому місяці розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення заробітної плати. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. Пунктом 102 Порядку визначено, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окотивована тим, що суд першої інстанції о

Отже, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації починаючи з грудня 2015 року здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що в даному випадку зміст листа Мінсоцполітики від 28.04.2016 № 201/10/1.37-16 відповідає законодавству чинному на час його видання.

Крім того, згідно особистих карток грошового забезпечення позивача за 2015, 2016, 2017, 2018 р.р. вбачається, що за період з 01.12.2015 по 01.03.2018 розмір посадового окладу позивача складав 530 грн (а.с. 13-16).

Отже, в даному випадку базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення позивача є саме січень 2008 року, тобто місяць в якому постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 (яка була чинна до 01.03.2018 року) були встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців.

При цьому, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 відповідач обґрунтовує тим, що базовим місяцем вважається місяць зарахування до списків особового складу військової частини.

Разом з тим, колегія суддів вважає такі обґрунтування відповідача помилковими, оскільки при проведенні індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.12.2015 по 28.02.2018, з урахуванням вимог ст.58 Конституції України, застосуванню підлягає законодавство, яке діяло на час (період) проведення такої індексації, яке передбачало, що для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації починаючи з грудня 2015 року здійснюється від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник. Тобто нараховуючи індексації за грудень 2015 та наступні місяці, підлягає застосуванню законодавство, яке діяло на цей час. Це законодавство передбачає застосування здійснення індексації з урахуванням останнього перегляду тарифної ставки (окладу).

З урахуванням наведеного, в даному випадку базовим місяцем для нарахування індексації позивачу є січень 2008 року.

Таким чином, викладені у відзиві на позов заперечення відповідача щодо застосування до спірних правовідносин, а саме до вимог позивача за період з 01.12.2015 по 28.02.2018, редакції Порядку №1078 до внесення до нього змін постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 (ці зміни набрали чинності 15.12.2015 р.) є помилковими.

На думку колегії суддів відповідач помилково застосовує ст.58 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно - правових актів).

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що позиція відповідача на те, що базовим місяцем слід вважати місяць зарахування позивача до списків особового складу ґрунтується на нормах Порядку № 1078, який діяв в редакції до 01.12.2015. Зокрема, згідно Порядку № 1078 в редакції до 01.12.2015 обчислення індексу споживчих цін розпочиналося з місяця прийняття на роботу, тому умовно базовим місяцем слід було вважати місяць, що передує місяцю прийняття на роботу. В той же час після внесення змін до Порядку № 1078 згідно новими правилами виплати індексації, що закріплені в п. 10-2 цього Порядку, орієнтиром для індексації заробітної плати (грошового забезпечення військовослужбовця) слід вважати місяць останнього підвищення посадового окладу за займаною посадою та не залежить від часу прийняття на роботу (зарахування до списків військової частини).

Отже, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації починаючи з грудня 2015 року здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду посадового окладу за посадою, яку займає працівник на момент проведення індексації.

Та обставина, що посадовий оклад за посадою, що обіймав позивач на день зарахування до військової частини в останній раз було підвищено в січні 2008 року не дає підстави вважати, що до спірних правовідносин слід застосовувати норми Порядку № 1078 в редакції до 01.12.2015, адже в даному випадку починаючи з 01.12.2015 було змінено механізм нарахування індексації та дата підвищення посадового окладу є його складовою частиною про розрахунку сум індексації.

З урахуванням наведеного вище, відповідні доводи відповідача про те, що базовим місяцем вважається місяць зарахування до списків особового складу військової частини є необґрунтованими.

Колегія суддів приймаючи рішення по суті, вважає, що в даному випадку для обчислення індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 повинен застосовуватися базовий місяць січень 2008 року.

За таких обставин дії відповідача щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.12.2015 по 28.02.2020 з встановленням базового місяця іншого ніж січень 2008 року порушують гарантії щодо грошового забезпечення військовослужбовця, відтак право позивача щодо отримання індексації грошового забезпечення у встановленому розмірі підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2020 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

Також в апеляційній скарзі позивач посилається на те, що судом безпідставно самостійно зменшено витрати на правову допомогу, які пред`являлись до стягнення за відсутності клопотання відповідача про зменшення розміру таких витрат. При цьому позивачем надано всі докази на підтвердження понесених витрат.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач просив стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн, проте судом першої інстанції стягнуто на його користь суму витрат у розмірі 1000 грн у зв`язку з частковим задоволенням позову.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що правила розподілу судових витрат визначено статтею 139 КАС України та вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що позов задоволено частково, що кореспондує обов`язку суду розподілити судові витрати пропорційно від задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2ст. 317 КАС України не правильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, та не враховано приписи пункту абзац 4 пункту 5 та 10-2 Порядку № 1078, які мають бути застосовані до спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог з прийняттям нової по задоволення позову з обранням такого способу захисту порушених прав як зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2020 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

В той же час, відповідно до частини шостої цієї статті КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з приписами пункту 4 частини першої статті 322 КАС України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Наведеними нормами процесуального закону суд апеляційної інстанції наділено повноваженнями здійснювати новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

З огляди на матеріали справи, на підтвердження понесених витрат представником позивача надані до суду копії: договору про надання правничої допомоги № 11/19-10 від 19.10.2020 між позивачем та Адвокатським об`єднанням "МОДУМ"; ордер на надання правової допомоги, згідно з яким адвокат Буряк О.М. була уповноважена керівником Адвокатського об`єднання "МОДУМ" на представництво у даній справі; засвідчену копію прибуткового касового ордеру від 07.12.2020, б/н про оплату позивачем за надання правових послуг Адвокатському об`єднанню "МОДУМ" в сумі 6000,00 грн; додаткову угоду №1 складену до договору про надання правничої допомоги № 11/19-10 від 19.10.2020; засвідчену копію акту виконаних послуг від 07.12.2020, складеного до договору про надання правничої допомоги № 11/19-10 від 19.10.2020.

В акті виконаних послуг від 07.12.2020 визначено, що на виконання умов Договору про надання правової допомоги надані наступні послуги:1. надання консультацій та узгодження правової позиції 0,5 год.; 2. опрацювання нормативно-правових актів з приводу соціального і правового захисту військовослужбовців 0,5 год.; 3. здійснення математичних розрахунків невиплаченої індексації грошового забезпечення Клієнта 1 год.; 4. складання позовної заяви про стягнення індексації грошового забезпечення військовослужбовця, а також завірення додатків для суду та сторін 1 година.

Розрахунок, здійснений відповідно до розміру погодинної ставки за надані послуги, що становить: вартість 1 години 2000 грн., 3 год. х 2000 грн. = 6000 грн.

Слушним в контексті спірних правовідносин є посилання автора апеляційної скарги, зокрема, на постанови Верховного Суду від 24 квітня 2020 року (справа № 400/478/19), від 22 квітня 2020 року у справі № 440/1757/19, в якій цей суд зробив висновок, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В той же час чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість, саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів.

Ураховуючи наведені норми процесуального закону, правові висновки Верховного Суду, відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката під час розгляду справи в суді першої інстанції, а також те, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони - суб`єкта владних повноважень, колегія суддів дійшла висновку, що надані позивачем докази в повній мірі підтверджують понесення позивачем витрат на правничу допомогу та її обгрунтованість і співмірність.

Отже, враховуючи задоволення основних вимог позову, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити розподіл судових витрат у вигляді сплати витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн шляхом стягнення на користь позивача судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

З огляду на результат апеляційного розгляду та звільненням позивача від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, відсутністю документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, судові витрати на цій стадії розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2021 по справі № 520/17783/2020 скасувати в частин і відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати у повному обсязі індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 по 28.02.2018 - січень 2008 року; стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 12.08.2017 по 28.02.2018 - січень 2008 року; змінити в частині розподілу судових витрат.

Прийняти нову постанову, якою в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 в повному обсязі індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 по 28.02.2020 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2020 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 (шість тисяч) грн 00 коп.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2021 у справі № 520/17783/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.С. Чалий
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко