Справа № 818/1623/18
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 р.Справа № 818/1623/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції І.Г. Шевченко) від 21.09.2020 року по справі № 818/1623/18

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

доАкціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання"

простягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Сумське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області, звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах в загальному розмірі 2664094,16грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що оскільки відповідач, всупереч вимог діючого законодавства не відшкодував позивачу у передбачений строк та належному розмірі витрати на виплату та доставку пенсій за січень 2018р., призначених на пільгових умовах за Списком №1 в розмірі 1113814 грн. 32 коп. та за Списком № 2 в розмірі 1550279 грн. 84 коп., то вказані суми підлягають стягненню у судовому порядку.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 27.01.2020, постановленої без виходу до нарадчої кімнати, проведено заміну позивача - Сумське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області, на правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивача борг з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за січень 2018 року за Списком №1 у розмірі 1035112,91 грн. та за Списком №2 у розмірі 1361401,47 грн.

У задоволенні позовних вимог про стягнення боргу з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за січень 2018року за Списками №№1,2 у загальному розмірі 267579,78грн. відмовлено.

Позивач, не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є єдиним та основним доказом, який підтверджуєфактичні витрати позивача на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах в загальному розмірі 2664094,16грн. Натомість, відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог про стягнення боргу з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за січень 2018 р. за Списками №№ 1,2 у загальному розмірі 267579,78 грн., суд першої інстанціїпомилково взяв до уваги лише висновок експерта, в той час, як діючим законодавством не передбачено підтвердження таких витрат ні висновком експерта, ні органами Пенсійного фонду України.

Відповідач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині без змін.

Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

На адресу суду засобами електронного зв`язку надійшло клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи. Проте, вказаний файл не підписаний електронним цифровим підписом, що підтверджується довідкою головного спеціаліста відділу ІТЗ про відсутність ЕЦП.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 167Кодексу адміністративного судочинства України(далі -КАС України), будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Згідно з частинами сьомою, восьмою статті 44 КАС України, документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом. Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення форм процесуальних документів відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

У відповідності до положень частини десятої вищевказаної статті Кодексу, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

За приписами статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Згідно з частиною 2 статті 17 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронна взаємодія фізичних та юридичних осіб, яка потребує відправлення, отримання, використання та постійного зберігання за участю третіх осіб електронних даних, аналоги яких на паперових носіях повинні містити власноручний підпис відповідно до законодавства, а також автентифікація в складових частинах інформаційних систем, в яких здійснюється обробка таких електронних даних та володільцями інформації в яких є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної форми власності, повинні здійснюватися з використанням кваліфікованих електронних довірчих послуг, зокрема, кваліфікованого електронного підпису.

Отже, обов`язковою умовою для чинності електронного документу являється його підписання електронним-цифровим підписом.

Судом встановлено, що клопотання надійшло до суду засобами електронного зв`язку без використання електронного цифрового підпису.

При цьому, надсилання процесуальних документів в електронному вигляді передбачає використання сервісу Електронний суд, що розміщений: https://cabinet.court.gov.ua/login, відповідно з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) та з обов`язковим використанням власного електронного підпису.

Таким чином, альтернативою звернення учасників справи до суду із позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником, безумовно є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи через Електронний кабінет.

Вказана позиція узгоджується із позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 13.11.2019 року по справі № 160/7227/19 та від 25.11.2019 року по справі № 160/7439/19.

Враховуючи, що клопотання не містить електронного цифрового підпису, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для його прийняття.

Також, беручи до уваги, що розгляд справи вже відкладався, у т.ч. за клопотанням представника позивача, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, визначених КАС України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для відкладення розгляду справи.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, що АТ Сумське НВО, зареєстрований як юридична особа та включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (), відповідно до п.1 ч.1 ст. 14 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV (далі по тексту Закон №1058-ІV) є страхувальником та перебуває на обліку у позивача.

Позивачем направлено на адресу АТ Сумське НВО розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, в частині пенсій, призначених відповідно до п. а , п. б-з ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення для відшкодування сум фактичних витрат на виплату і доставку пенсій по списку № 1 (т.1, а.с.8-19) та списку № 2 (т.1, а.с.21-34).

Загальна сума фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах колишнім працівникам АТ Сумське НВО за списком № 1, яка підлягала відшкодуванню відповідачем органу Пенсійного фонду за січень 2018р., склала 1113814,32 грн. (т.1,а.с.7, 8), за списком № 2 за січень 2018р. 1550279,84 грн. (т.1, а.с.20,21).

Вказані суми відповідачем сплачені не були, внаслідок чого утворилася заборгованість за січень 2018р. в загальному розмірі 2664094,16 грн.

У зв`язку з несплатою суми по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в добровільному порядку, позивач звернувся до суду з цим позовом про їх стягнення.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем підтверджено понесення витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за січень 2018р. за списком № 1 у розмірі 1035112,91 грн. та за списком №2 у розмірі 1361401,47 грн., а тому, оскільки вказані суми відповідачем в добровільному порядку не відшкодовані, то вимоги щодо їх стягнення є обґрунтованими.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 3 ст. 308 КАС України).

З урахуванням положень ст. 308 КАС України, рішення суду в частині задоволених позовних вимог не підлягає апеляційному перегляду, оскільки не оскаржується жодною із сторін.

Натомість, відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах за списком № 1 у сумі 78701,41 грн. та списком № 2 на загальну суму 188878,37грн., суд дійшов висновку про їх необґрунтованість та недоведеність ані наданими позивачем доказами, ані висновками проведеної у справі експертизи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Статтею 13 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно частини 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України Про пенсійне забезпечення до набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій та призначених відповідно до частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку: підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України), до яких відноситься і відповідач, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком.

Розміри відшкодування витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено також пп.6.1 п.6 Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003, зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16.01.2006 року за № 64/8663 (далі - Інструкція № 21-1).

При цьому згідно пп.6.4, 6.5 Інструкції №21-1 розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

Підпункт 6.7. Інструкції №21-1 зазначає, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Отже, обов`язок з відшкодування повністю витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування , в частині пенсій призначених у порядку статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, покладений на підприємства.

При цьому, обов`язок визначення сум відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій покладено на позивача, відповідач зобов`язаний здійснити відшкодування зазначених витрат в розмірах визначених позивачем, підставою для відшкодування вказаних сум є розрахунки цих витрат, який надсилається підприємству.

Під час розгляду справи встановлено, що 19.01.2018 відповідачу вручені розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (відповідно до Списку № 1 та пункту а Закону України Про пенсійне забезпечення та відповідно до Списку №2 та п. п. б-з ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення), якими визначався розмір щомісячних внесків за 2018р.(т.1, а.с.8-19,21-34).

Згідно з вказаних розрахунків, сума фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій витрат за списком №1 склала 1113814,32грн., по списку №2 1550279,84грн.

При цьому, предметом стягнення по даній справі є відшкодування відповідачем АТ Сумське НВО саме фактично понесених органами Пенсійного фонду України витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за січень 2018р., а відповідач під час розгляду справи заперечував суми, визначені позивачем у вказаних розрахунках.

З метою підтвердження факту понесення цих витрат в розмірах, заявлених до стягнення, судом першої інстанції було призначено судову економічну експертизу, на вирішення якої було поставлено такі питання: чи підтверджується документально понесення Сумським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Сумської області витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за січень 2018 року за списком №1 у загальному розмірі 1113814,32грн.?; підтверджується документально понесення Сумським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Сумської області витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за січень 2018 року за списком №2 у загальному розмірі 1550279,84грн.?

Згідно висновку комісійної судової економічної експертизи №1615/1623/2212-2215 від 28.12.2019 (т.3, а.с.1-47), за результатами проведеного дослідження представлених документів визначено, що понесення Сумським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Сумської області фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за січень 2018р. за списком № 1 у загальному розмірі 1093297,04грн, підтверджується документально на суму 1035112,91грн. та не підтверджується документально на суму 38435,68грн., а також в обсязі представлених на дослідження документів не видається за можливе документально ні підтвердити, ні спростувати витрати на суму 19748,45грн.

Понесення витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за січень 2018р. за Списком № 1 на суму 20517,28грн. не можуть бути документально підтверджені Сумським об`єднаним управлінням ПФУ Сумської області, оскільки ці витрати є витратами інших територіальних органів Пенсійного фонду України і включаються до розрахунку на відшкодування АТ Сумське НВО згідно розрахунків цих територіальних органів Пенсійного фонду України на підставі вимог п. 6.8 Інструкції № 21-1.

Крім того, згідно з висновком експертизи, за результатами проведеного дослідження представлених документів визначено, що понесення Сумським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Сумської області фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за січень 2018р. за списком № 2 у загальному розмірі 1540264,74грн, підтверджується документально на суму 1361401,47грн. та не підтверджується документально на суму 56549,28грн., а також в обсязі представлених на дослідження документів не видається за можливе документально ні підтвердити, ні спростувати витрати на суму 122313,99грн.

Понесення витрат на виплату та доставку пільгових пенсій фізичним особам за січень 2018р. за Списком № 2 на суму 10015,10грн. не можуть бути документально підтверджені Сумським об`єднаним управлінням ПФУ Сумської області, оскільки ці витрати є витратами інших територіальних органів Пенсійного фонду України і включаються до розрахунку на відшкодування АТ Сумське НВО згідно розрахунків цих територіальних органів Пенсійного фонду України на підставі вимог п. 6.8 Інструкції № 21-1.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів (п.2 ч.2 ст.72 КАС України).

Згідно ч.ч. 1, 4, 6, 7 ст. 101 КАС України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів зазначає, що наявний в матеріалах справи висновок експертів за результатами проведення судової економічної експертизи містить обов`язкові реквізити,передбаченіч.ч.6,7ст.101КАС України, зокрема, підтвердження експертами пропопередженняїх про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків за ст.ст.384, 385 Кримінального кодексу України, засвідчене власноручними підписами експертів.

Вказаний висновок відповідає критеріям належності, допустимості та достовірності доказів, містить відповіді на питання, поставлені в ухвалі суду а отже, у колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для неприйняття цього висновку в якості доказу по справі.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що питання експертам були поставлені некоректно у зв`язку з тим, що виплата пенсій може здійснюватися за минулий період, а відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства, у зв`язку з цим неможливо підтвердити зазначені витрати, оскільки виплата пенсій здійснюється за місцем проживання особи-отримувача пенсії, виходячи з наступного.

Так, виплата пенсій може здійснюватися за минулий період, за наявності на те відповідних підстав, у той же час відповідно до п.6.7 Інструкції №21-1 на підприємства покладено обов`язоквносити до Пенсійного фонду суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, яка зазначена у розрахунку, складеного за формою згідно додатків 6, 7 Інструкції №21-1.

При цьому, відповідно до п. 6.8 Інструкції №21-1 у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї глави для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства.

Колегія суддів зазначає, що у позивача під час призначення експертизи, в тому числі на виконання вимог ухвали суду, була можливість надати експертам всі необхідні документи для проведення експертизи. Однак, доказів на підтвердження понесених витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах за списком № 1 у сумі 78701,41грн. та списком № 2 на загальну суму 188878,37грн. як експертам так і суду станом на сьогодні позивачем не надано.

При цьому, позивач не був позбавлений можливостівідповідно до ч.5 ст.102 КАС України запропоновати суду питань, роз`яснення яких, на його думку, потребувало висновку експерта та не надано свої зауваження щодо запитань, які пропонував поставити на вирішення експертам представник відповідача.

З огляду на вказане вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині стягнення витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених за списком №1 у сумі 78701,41 грн. та списком № 2 на загальну суму 188878,37 грн. задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не підтверджено факт понесення витрат у вказаних розмірах.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення в оскаржуваній частині ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 року по справі №818/1623/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло А.М. Григоров

Повний текст постанови складено 24.06.2021 року