Справа № 580/2693/20
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2021-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2693/20 Суддя (судді) першої інстанції: В.В. Гаращенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого-судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П.., Оксененка О.М., за участю секретаря - Рейтаровської О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про скасування наказу та податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулася Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області (далі - ГУ ДПС у Черкаській області, відповідач) про скасування наказу та податкових повідомлень-рішень, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДПС у Черкаській області №607 від 02.06.2020;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Черкаській області від 02.07.2020 р. № , № , № .

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що наказ про проведення фактичної перевірки був виданий за відсутності на те законних підстав і підписаний посадовою особою контролюючого органу, яка не мала повноважень підписувати такий наказ.

Окрім цього позивач заперечувала факт вчинення нею податкових правопорушень та зазначила про відсутність підстав для притягнення її до відповідальності, шляхом застосування штрафних санкцій.

На переконання позивача, зазначені процедурні порушення, допущені відповідачем під час призначення перевірки, а також необґрунтованість висновків податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства свідчать про протиправність оскаржуваних наказу та податкових повідомлень-рішень і є підставою для їхнього скасування.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Черкаській області від 02.07.2020 р. № . В задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження своєї позиції апелянт зазначає, що фактична перевірки позивача була проведена з дотриманням вимог чинного законодавства, а встановлені під час її проведення податкові правопорушення належним чином зафіксовані в акті перевірки та підтверджуються відповідними доказами.

За таких обставин, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними та не підлягають скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач наполягає на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, колегія суддів здійснює перегляд оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідача лише щодо висновків суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрована суб`єктом господарювання Золотоніською районною державною адміністрацією Черкаської області від 18.08.1995 та взята на облік в контролюючому органі 18.08.1995 за №279/17.

Посадовими особами ГУ ДПС у Черкаській області на підставі п.п. 20.1.2, 20.1.4, 20.1.8 - 20.1.11 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст.75, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, ст. 16 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і пального», з метою контролю за обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і пального, відповідно до наказу ГУ ДПС у Черкаській області від 02.06.2020 №607 та направлень виданих Головним управлінням ДПС у Черкаській області від 02.06.2020 р №187, 188, проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 за місцем фактичного здійснення діяльності, а саме: АДРЕСА_1 , за результатами якої складено акт №75/23-00-32-0122/ НОМЕР_1 від 15.06.2020.

В акті перевірки встановлено, що 05.06.2020 о 10 годині 11 хвилин в магазині за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 встановлено факт продажу одного стакану пива на розлив для споживання на місці об`ємом 0,5 л. по ціні 16 грн. та пляшку горілки «Хортиця» об`ємом 0,2 л. вміст спирту 40 % за ціною 40 грн. Продавець отримала готівкові кошти в розмірі 100 грн. видала товар, провела розрахункову операцію через реєстратор розрахункових операцій та видала фіскальний чек.

Також в ході проведення фактичної перевірки зазначеного суб`єкта господарювання виявлено зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка в кількості 5 пляшок, в тому числі 3 пляшки горілки «Пшеничної» 40 % з пошкодженими марками акцизного податку та 2 пляшки коньяку «Ай-Петрі» 40 % без марок акцизного податку, про що складено акт зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, підписаний позивачем.

Згідно з висновками акта перевірки №75/23-00-32-0122/ НОМЕР_1 від 15.06.2020, в ході проведення перевірки встановлені наступні порушення:

- ч. 4 ст. 11 Закону України № 481/95-ВР від 19.12.1995 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»;

- ч. 7 ст. 15-3 Закону України № 481/95-ВР від 19.12.1995 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»;

- ч. 1 ст. 9 Закону України № 481/95-ВР від 19.12.1995 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

За результатами проведених досліджень та акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № від 02.07.2020, яким за порушення ч. 4 ст. 11, на підставі ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР застосовано штраф у розмірі 17000,00 грн.;

- № від 02.07.2020, яким за порушення ч. 7 ст. 15-3, на підставі ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР застосовано штраф у розмірі 6800,00 грн.

- № від 02.07.2020, яким за порушення ч. 1 ст. 9, на підставі ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР застосовано штраф у розмірі 17000,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено наявність у діях позивача складу податкового правопорушення, передбаченого статтею 15-3 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон №481/95-ВР).

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 15 Закону №481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів у невизначених для цього місцях торгівлі.

Частиною шостою статті 15-3 Закону №481/95-ВР установлено, що продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, суб`єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів.

Згідно з частиною другою статті 17 Закону №481/95-ВР передбачено, що за порушення норм цього Закону до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, за порушення вимог статті 15-3 цього Закону передбачено штраф у розмірі 6 800 гривень.

Аналогічні положення щодо порядку здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями також передбачені Правилами роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 №854.

Отже, продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці, який є однією з форм роздрібної реалізації алкогольних напоїв, дозволяється лише визначеним суб`єктам господарювання, які мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, суб`єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів. Водночас реалізація алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб`єктами, які не мають відповідного статусу має наслідком застосування до них фінансових санкцій у вигляді штрафів, у розмірах встановлених Законом №481/95-ВР.

Ураховуючи положення частини шостої статті 15-3 Закону №481/95-ВР, притягнення до відповідальності за порушення правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями може мати місце лише у випадку здійснення продажу алкогольних напоїв на розлив та їхнього споживання покупцями на місці торгівлі суб`єктами господарювання, які зокрема не мають статусу суб`єктів господарювання громадського харчування.

Разом з тим продаж суб`єктом господарювання алкогольних напої на розлив за наявності діючої ліцензії та за умови відсутності факту їхнього споживання покупцями на місці торгівлі такими напоями, виключає можливість застосування до такого суб`єкта господарювання штрафних санкцій на підставі частини шостої статті 15-3 Закону №481/95-ВР.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, підставою для притягнення позивача до відповідальності слугувало установлення контролюючим органом факту реалізації позивачем пива на розлив за відсутності у неї статусу суб`єкта господарювання громадського харчування, що підтверджується відповідним фіскальним чеком №00006258 від 05.06.2020.

Разом з тим під час розгляду справи установлено відсутність будь-яких доказів споживання покупцем купленого у позивача пива на розлив безпосередньо на місці його продажу. Також відповідачем не надано доказів наявності за місцем торгівлі спеціально обладнаних місць для споживання алкогольних напоїв відразу після їхнього придбання.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо притягнення позивача до відповідальності за порушення статті 15-3 Закону №481/95-ВР здійснено відповідачем за відсутності на те правових підстав.

Ураховуючи зазначене, оскаржуване податкове повідомлення рішення ГУ ДПС у Черкаській області від 02.07.2020 № є протиправним і обґрунтовано скасоване судом першої інстанції.

Водночас апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки суду. У ній також не зазначено інших міркувань, які б не були предметом оцінки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення такого аргументу.

З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального закону.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та в силу частини 5 статті 328 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя О.М.Оксененко