Справа № 308/8000/21
Суддя: Фазикош О. В.
Дата ухвалення: 2021-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/8000/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 червня 2021 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Химинець О.Я., представника позивача: Баброцяка Л.О., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача Пачута О.М., перекладача Халім Мухаммед, розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, справу за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із адміністративним позовом до громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.
Позов мотивовано тим, що відповідач 22 червня 2021 року о 16.00 в порядку Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, встановленим порядком був прийнятий на територію України зі Словаччини, який 16 червня 2021 року був виявлений та затриманий прикордонною поліцією Словацької Республіки в районі 12 прикордонного знаку за незаконне перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску, в складі групи осіб.
Разом із тим позивач зазначає, що оригінали документів, що посвідчують особу, підтверджують законність перебування на території України, передбачені п.п. 16-19 та 20 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст. 8 Закону України «Про прикордонний контроль» на даний час у відповідача відсутні.
В подальшому відповідно до вимог ст. 263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.
У позовній заяві вказано, що своїми діями відповідач порушив вимоги сттей 9 та 12 Закону України «Про Державний кордон», відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП «Незаконне перетинання або спроба незаконного перетинання державного кордону України».
Окрім того позивач зазначає, що як встановлено у ході роботі з відповідачем, він 05.03.2021 затримувався за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Словацьку Республіку, на ділянці відповідальності впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за що притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.
Як зазначає позивач, у відповідності до вимог ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» 07.03.2021 стосовно відповідача було прийнято рішення про примусове повернення за межі території України, та зобов`язано покинути Україну в термін до 05.04.2021, а також винесено заборону в`їзду в Україну. Але відповідач рішення про примусове повернення не виконав, а був переданий зі Словаччини та знову затриманий за незаконне перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку, поза встановленими пунктами пропуску.
Згідно прохальної частини позовної заяви позивач просить суд затримати громадянина Сирійської Арабської Республіки, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 (зі слів) з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, розгляд справи здійснити у порядку спрощеного позовного провадження.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилався на обставини зазначені в позовній заяві. Разом з тим, зазначив, що документи які посвідчують особу відповідача відсутні, відповіді з посольства на даний час не надходили на запит. Документи в матеріалах справи стосуються особи, відомості про яку зі слів відповідача вказано.
Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову. Пояснивши, що її підзахисний звернувся до УВКБ ООН з проханням про допомогу в проходженні державної процедури про надання статусу біженця у відповідності до Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту». Наявна тільки копія паспорту, термін якого зійшов.
Відповідач в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову. Визнає, що порушив державний кордон України, оригіналів документів у нього на даний час не має. Вважав, що достатньо було звернутись до УВКБ ООН. Прибув на територію України в грудні 2020 року.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідач 22 червня 2021 року о 16.00 в порядку Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, встановленим порядком був прийнятий на територію України зі Словаччини, який 16 червня 2021 року був виявлений та затриманий прикордонною поліцією Словацької Республіки в районі 12 прикордонного знаку за незаконне перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску, в складі групи осіб.
Оригінали документів, що посвідчують особу, підтверджують законність перебування на території України, передбачені п.п. 16-19 та 20 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст. 8 Закону України «Про прикордонний контроль» на даний час у відповідача відсутні. Відповідно до вимог ст. 263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.
Вказане свідчить про те, що своїми діями відповідач порушив вимоги статтей 9 та 12 Закону України «Про Державний кордон», відповідальність за, яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП «Незаконне перетинання або спроба незаконного перетинання державного кордону України».
Окрім того також встановлено, що 05.03.2021 громадянин Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 затримувався за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Словацьку Республіку, на ділянці відповідальності впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.
У відповідності до вимог ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» 07.03.2021 стосовно громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 було прийнято рішення про примусове повернення за межі території України, та зобов`язано покинути Україну в термін до 05.04.2021, а також винесено заборону в`їзду в Україну.
Відомостей про виконання вказаного рішення про примусове повернення не надано суду.
Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 22.06.2021, протоколом особистого огляду,огляду речей та вилучених документів від 22.06.2021, Актом приймання передавання особи від 22.06.2021,постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.03.2021, рішенням про примусове повернення від 07.03.2021, постановою про заборону в`їзду в Україну.
Відповідно до частини 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VІ «центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухиляється від виконання такого рішення, та існує ризик його втечі…».
Частиною 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для забезпечення видворення за межі території України, але не більше як на вісімнадцять місяців.
Частиною 1 статті 289 КАС України визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, на підставі поданої органом охорони державного кордону позовної заяви, до іноземця або особи без громадянства, суд може застосувати такий захід: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.
Відтак, чинним законодавством передбачено, що у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, до нього може бути застосовано судом такий захід, як затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.
Згідно п. 2.7 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012, № 353/271/150, зареєстрованої в Мін`юсті 21.05.2012 за № 806/21119, у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу).
Відповідно до п. 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Згідно з ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Водночас, як встановлено судом, на момент затримання відповідача у нього були відсутні документи, які б надавали йому право законно перебувати на території України. Суд враховує й те, що відповідач, перебуваючи на території України протягом значного періоду часу, не скористався можливістю легалізувати своє перебування. Так, матеріалами справи не підтверджується, що відповідачем подавалися відповідні заяви до органів Державної міграційної служби для отримання посвідки на тимчасове проживання або дозволу на імміграцію в Україну, або вчинялися інші дії з метою легалізації свого перебування. Відомостей про звернення з заявою про надання статусу біженця або особи яка потребує додаткового захисту в матеріалах справи відсутні.
Ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не лише покладає на державу зобов`язання законодавчо визначити підстави позбавлення волі, а також містить вимоги щодо якості закону, на основі якого таке позбавлення волі може здійснюватись. Так, у справі Амюр проти Франції (рішення від 25 червня 1996 року) та у справі Дугуз проти Греції Європейський суд постановив, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що затримання іноземців та осіб без громадянства можливе лише за наявності підстав вважати, що такі особи не мають документа, що дає право на виїзд з України, ухилятимуться від виконання рішення про примусове видворення, перешкоджатимуть проведенню процедури видворення або якщо існує ризик втечі таких осіб.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

З матеріалів справи вбачається, що на теперішній час в/ч НОМЕР_1 Державною прикордонною службою України Західного регіонального управління не отримано інформації від Посольства Сирійської Республіки в Україні для встановлення особи відповідача, яка забезпечить ідентифікацію та документування.

Виходячи з того, що сам по собі лист УВКБ ООН від 12.04.2021 р. щодо звернення особи з іменем Ахмед Алахмед до них з проханням про допомогу в проходженні державної процедури про надання статусу біженця не має правового значення, так як відсутні належні докази про звернення останнього за захистом, у відповідності до Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Крім того, відповідачем у даній справі вказується особа ОСОБА_1 . Надана фотокопія паспорту на особу ОСОБА_1 не може бути документом, що підтверджує особу відповідача. Крім того термін дії такого закінчився, 16.12.2017 року.
У зв`язку з чим суд вважає за можливе затримати з метою ідентифікації відповідача ОСОБА_1 на строк визнаний законодавством України.

Водночас, матеріали адміністративної справи не містять доказів того, що відносно відповідача існує процедура примусового видворення за межі території України згідно відповідного судового рішення, і що затримання відповідача є необхідним для забезпечення такого примусового видворення.
Суд враховує також, що існують загальновизнані офіційні документи, які підтверджуються факти того, що в Сирійській Арабській Республіці триває військовий конфлікт та існує ситуація загальнопоширеного насильства, які, в свою чергу, можуть становити загрози життю, безпеці чи свободі відповідача, у разі підтвердження країни походження такого.

Таким чином в цій частині позовних вимог слід відмовити.
В ході судового розгляду встановлено, відповідач не має законних підстав для перебування на території України, та в порядку Угоди між Україною та ЄС про реадмісію осіб, під час проведення прикордонно - представницької зустрічі був переданий на територію України з Словацької Республіки, а також беручи до уваги відсутність у відповідача документів, що дають право на перетин державного кордону України, суд приходить до висновку що позов підлягає до задоволення частково.
Керуючись ст.ст. 12, 257, 241, 244, 246, 289 КАС України, ст. ст. 4, 9, 16, 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, задовольнити частково.
Затримати громадянин Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 з метою ідентифікації, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. 289, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України протягом десятиденного строку із дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду Фазикош О.В