Справа № 640/4511/21
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2021-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2021 року м. Київ № 640/4511/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Вовка П.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві

про зобов`язання вчинити певні дії, -

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області (далі - ГУ СБУ у м. Києві та Київській області), Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - ГУ ПФУ в м. Києві), в якому просила:

зобов`язати ГУ СБУ у м. Києві та Київської області:

- виправити помилки в довідці № 307 від 01 вересня 2020 року про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 , яка направлена до ГУ ПФУ в м. Києві для перерахунку пенсії за втратою годувальника ОСОБА_1 , у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-Х1І «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а саме: (надбавка за знання 1 західноєвропейської мови - 10%; робота з таємними виробами, носіями, документами - 15%; доплата за роботу з агентурою на конфіденційній основі - 20%; надбавка інформаційно-аналітичне забезпечення - 50%; надбавка за особливо важливі завдання - 100%; надбавка підрозділів «К» - 50%; премія - 54%) у розмірі 30% від суми грошового забезпечення відповідної посади як члену сім`ї загиблого військовослужбовця під час проходження військової служби;

- підготувати та надати до ГУ ПФУ в м. Києві оновлені з виправленнями помилок довідки, станом на 01 січня 2018 року, для проведення з 01 січня 2018 року перерахунку основного розміру пенсії за втратою годувальника ОСОБА_1 , у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-XII, статті 9 Закону № 2011-XII, з врахуванням положень постанови № 704; та про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року, а саме: з 1 січня 2018 року - 1 762 грн., з 1 січня 2019 року - 1 921 грн., з 1 січня 2020 року - 2 102 грн., з 1 січня 2021 - 2 270 грн. та надати позивачу належним чином засвідчені копії таких довідок;

зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві:

- провести з 01 січня 2018 року перерахунок та виплату пенсії за втратою годувальника без обмеження максимального її розміру позивачу з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, а також усіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення і премії в розмірах та на підставі оновлених з виправленнями помилок довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, підготовлених ГУ СБУ у м. Києві та Київській області, у розмірі 30% від суми грошового забезпечення відповідної посади та виплатити однією сумою різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумами пенсії;

- провести перерахунок та виплату пенсії позивачу з урахуванням зміни розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року, а саме: з 1 січня 2018 року - 1 762 грн., з 1 січня 2019 року - 1 921 грн., з 1 січня 2020 року - 2 102 грн. з 1 січня 2021 року - 2 270 грн.;

- згідно з пунктом 9 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, здійснити контроль правильності складення структурним підрозділом ГУ СБУ у м. Києві та Київській області довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії;

- у відповідності до вимог статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) виконати у розумний строк рішення суду, згідно з статтею 382 КАС України - подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулась до ГУ ПФУ в м. Києві з листом про перерахунок пенсії на підставі нової доданої довідки ГУ СБУ у м. Києві та Київській області, проте ГУ ПФУ в м. Києві протиправно відмовилось його здійснити.

У відзиві на позовну заяву (т. 1 а.с. 51-55) представник ГУ СБУ у м. Києві та Київській області зазначив, що надіслана до ГУ ПФУ в м. Києві оновлена довідка повернута без виконання. Також вказав, що позивач фактично наполягає щоб при перерахунку її пенсії були одночасно враховані нові розміри посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та старі розміри додаткових видів грошового забезпечення, що є неприйнятним, в той час як при складанні оновленої довідки позивачеві встановлено додаткові види грошового забезпечення за аналогічною посадою.

Таким чином, представник ГУ СБУ у м. Києві та Київській області просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву (т. 1 а.с. 61-63) представник ГУ ПФУ в м. Києві зазначив, що врахування будь-яких інших додаткових видів грошового забезпечення не передбачено, а тому відповідач не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивача.

Таким чином, представник ГУ ПФУ в м. Києві просив відмовити у задоволенні позовну в повному обсязі.

У відповіді на відзив (т. 1 а.с. 69-75) позивач наводить фактично ті самі аргументи та доводи, що і у позовній заяві.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсію в разі втрати годувальника.

13 серпня 2020 року позивач звернулась до ГУ СБУ у м. Києві та Київській області з заявою (т. 1 а.с. 16-19), в якій просила підготувати окремі довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року та на 01 січня 2020 року, а також надіслати їх ГУ ПФУ в м. Києві для проведення перерахунку пенсії.

За результатами розгляду вказаної заяви ГУ СБУ у м. Києві та Київській області повідомило позивачу листом від 07 вересня 2020 року № 51/17/М-947/24 (т. 1 а.с. 20-21), що, зокрема, відсутні правові підстави для видачі нової довідки для проведення перерахунку з 01 січня 2020 року, натомість оновлену довідку про розмір грошового забезпечення від 01 вересня 2020 року № 307 (т. 1 а.с. 15), станом на 05 березня 2019 року, направлено до ГУ ПФУ в м. Києві для перерахунку основного розміру пенсії.

З матеріалів справи видно, що листом від 24 вересня 2020 року № 2600-0312-6/135551 (т. 1 а.с. 56) ГУ ПФУ в м. Києві повернуло ГУ СБУ у м. Києві та Київській області вказану довідку без виконання, оскільки відповідних актів, які визначають механізм перерахунку не приймалось.

Водночас, позивач звернулась до ГУ ПФУ в м. Києві з заявою від 25 вересня 2020 року (т. 1 а.с. 22-26), в якій просила, зокрема, здійснити перерахунок її пенсії на підставі оновленої довідки, а також здійснити контроль правильності складення структурним підрозділом ГУ СБУ у м. Києві та Київській області довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. До заяви додала, зокрема, копію довідки від 01 вересня 2020 року № 307.

За результатами розгляду вказаної заяви ГУ ПФУ в м. Києві повідомив позивачу листом від 30 жовтня 2020 року № 24825-25508/М-02/8-2600/20 (т. 1 а.с. 27), що, зокрема, нормативно-правових актів щодо визначення умов, порядку та розмірів, які передбачають проведення перерахунку пенсій не приймалось.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Стосовно позовних вимог до ГУ СБУ у м. Києві та Київській області.

З аналізу змісту позовної заяви вбачається, що вона не містить виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до ГУ СБУ у м. Києві та Київській області, так само як і відсутнє будь-яке нормативне обґрунтування останніх.

В цьому контексті суд враховує пояснення представника ГУ СБУ у м. Києві та Київській області, відповідно до яких доплата за конфіденційне співробітництво раніше передбачалася пунктом 2.3.6 Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям СБУ (наказ СБУ від 23 січня 2008 року № 35/ДСК), а з запровадженням у 2018 році в СБУ нової структури грошового забезпечення, вона передбачається в розмірі - 5% главою 5 розділу III Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям СБУ (наказ ЦУ СБУ від 10 квітня 2018 року № 515/ДСК).

Надбавка за роботу з таємними виробами, носіями, документами - 15%, наразі є надбавкою за службу умовах режимних обмежень, згідно з главою 3 розділу ІІІ наказу ЦУ СБУ від 10 квітня 2018 року № 515/ДСК та становить також 15%, про що зазначено в оновленій довідці.

Доплата за роботу з агентурою на конфіденційній основі - 20%, наразі є доплатою військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі, згідно з главою 5 розділу III вказаного наказу та становить 5%, про що зазначено в оновленій довідці.

Надбавка підрозділів «К» - 50%, наразі є надбавкою військовослужбовцям підрозділів «К», згідно з главою 7 розділу III того ж наказу та становить 5%, про що зазначено в оновленій довідці.

Надбавка за інформаційно-аналітичне забезпечення - 50%, надбавка за виконання особливо важливих завдань - 100%, надбавка за знання 1 західноєвропейської мови - 10%, станом на 05 березня 2019 року чинним законодавством не передбачена, а премія встановлюється в розмірі не менш як 10% відсотків.

При цьому, ті додаткові види грошового забезпечення (у відповідних відсотках), які були встановлені позивачеві первісно при призначенні пенсії, скасовані постановою Кабінету Міністрів України № 704 та наказом ЦУ СБУ від 10 квітня 2018 року № 515/ДСК. Одночасно запроваджено нові додаткові види грошового забезпечення у визначених цими нормативними актами відсотках.

При складанні оновленої довідки, ГУ СБУ у м. Києві та Київській області позивачеві встановлено додаткові види грошового забезпечення за аналогічною посадою.

За таких умов, суд не вбачає належних правових підстав для задоволення позовних до ГУ СБУ у м. Києві та Київській області.

Стосовно позовних вимог до ГУ ПФУ в м. Києві.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно із якою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому, перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Отже, Кабінету Міністрів України надано право на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розміри складових грошового забезпечення для такого перерахунку.

Кабінет Міністрів України постановою від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» затвердив Порядок № 45.

Пунктом 1 Порядку № 45 передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Абзацом 1 пункту 5 Порядку № 45, в редакції постанови № 103 передбачено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

При цьому, у Додатку 2 до Порядку № 45 міститься форма довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яку постановою № 103 викладено в новій редакції, в якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, в адміністративній справі № 826/3858/18, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45.

Суд зазначає, що в компетенцію Уряду входить прийняття, зміна чи припинення дії Порядку № 45.

Проте, зміни, внесені постановою № 103, зокрема, до додатку 2 до Порядку № 45, в якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, визнані судом протиправними та нечинними, відтак з 05 березня 2019 року - дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/3858/18, діє редакція додатку 2 до Порядку № 45, яка діяла до зазначених змін.

Водночас, алгоритм дій, які повинні вчинити, зокрема, ГУ ПФУ у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 постанови № 103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45 не змінився.

Зокрема, на час звернення позивача до відповідача з заявою щодо перерахунку пенсії пункт 3 Порядку № 45 передбачав, що на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України. Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (зі змінами), затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 (зі змінами) (далі - Порядок № 3-1).

Відповідно до пункту 23 Порядку № 3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Згідно з пунктом 24 Порядку № 3-1 про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган ПФУ. Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2014 року у справі № 21-484а13 та у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 553/3619/16-а.

Згідно з ч. 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704, яка набрала чинності 01 березня 2018 року, та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Зокрема, постановою № 704 установлено такі додаткові види грошового забезпечення:

- надбавка за особливості проходження служби в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, порядок та умови виплати якої визначається керівниками державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою (абзац четвертий підпункту 1 пункту 5 постанови № 704);

- надбавка за службу в умовах режимних обмежень військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу (пункт 6 постанови № 704).

При цьому, підпунктом 2 пункту 5 постанови № 704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Таким чином, з 05 березня 2019 року - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/3858/18 виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, оскільки з цієї дати позивач має право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановою № 704 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Така правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду від 17 грудня 2019 року у справі № 160/8324/19 (адміністративне провадження № Пз/9901/20/19).

Разом з тим, згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція суду підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16 вересня 1996 року, в якому зазначено, що якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 08 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

В той же час, зміст принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, передбачений п. 4 ч. 3 статті 2 КАС України, зобов`язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

За вказаних обставин та наведеного правового регулювання, а також з метою ефективного, повного та належного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне захистити порушені права позивача шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01 квітня 2019 року позивачу на підставі довідки ГУ СБУ у м. Києві та Київській області від 01 вересня 2020 року № 307, з урахуванням раніше виплачених сум.

При цьому, слід зауважити, що згідно з частиною 2 статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Тобто, перерахунок у межах оскаржуваних правовідносин має здійснюватися з 01 квітня 2019 року - наступного місяця, який йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Разом з тим, позовна вимога в частині перерахунку та виплати пенсії без обмеження максимальним розміром та однією сумою задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Ключовим правовим питанням у справі, щодо якого виник спір, є право позивача на здійснення перерахунку пенсії на підставі зазначеної довідки з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно питання щодо обмеження пенсії, зокрема, її розміром є похідним і повинне вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок та його реалізації.

Суд зауважує, що ГУ ПФУ в м. Києві у відповідь на звернення позивача відмовив у перерахунку пенсії з мотивів відсутності нормативно-правових актів, які визначають відповідний механізм. Відтак спору щодо обмеження пенсії, зокрема, розміром на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало.

Також відповідач ще не ухвалював рішення щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Водночас, спосіб виконання дій, які має вчинити за рішенням суду суб`єкт владних повноважень, не визначений в оскаржуваних правовідносинах нормативно, а після набрання чинності рішенням суду в межах даної справи, перерахування недоплачених сум буде вважатися належним виконанням судового рішення, як у разі перерахування присудженої суми кількома платежами, так і однією сумою, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці.

Враховуючи викладене у сукупності, а також те, що позовна заява не містить виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги стосовно решти позовних вимог до ГУ ПФУ в м. Києві, останні задоволенню не підлягають.

Що стосується виконання у розумний строк рішення суду згідно з статтею 245 КАС України та згідно з статтею 382 КАС України - подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд зважає на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною 2 статті 14 КАС України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з частиною 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Водночас, згідно з частиною 6 статті 245 КАС України у випадках, визначених у частинах третій - п`ятій цієї статті, суд може визначити відповідачу - суб`єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.

З аналізу змісту наведених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, так само як і визначення суб`єкту владних повноважень розумного строку виконання рішення суду, є правом суду та вирішується на його розсуд, яке не виключає існування принципу обов`язковості судового рішення (стаття 1291 Конституції України, частина 2 статті 14 КАС України).

За таких умов, а також за відсутності наведення позивачем аргументів на переконання необхідності вжиття вказаних процесуальних заходів і ненадання останньою доказів на підтвердження наміру відповідача ухилятися від виконання судового рішення та не виконувати його у розумний строк, суд не вбачає підстав для застосування таких заходів.

Згідно з положеннями статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до ч. 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`кта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, оскільки з матеріалів справи вбачається вчинення ГУ ПФУ в м. Києві дій, які не відповідають наведеним у ч. 2 статті 2 КАС України критеріям.

За таких умов, судовий збір, сплачений позивачем, стягується відповідно до частини 3 статті 139 КАС України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області (01010, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 55/2; ), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16; ) про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату з 01 квітня 2019 року пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області від 01 вересня 2020 року № 307, з урахуванням раніше виплачених сум.

3. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві 908, 00 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення відповідно до статті 255 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.В. Вовк