Справа № 280/1171/21
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

23 червня 2021 року Справа № 280/1171/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (надалі відповідач), у якому просить суд:

-визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо несвоєчасного перерахунку пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV з 01.04.2018 по 01.10.2020;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області розрахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 різницю недоплаченої пенсії, перерахованої на підставі ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV за період з 01.04.2018 по 01.10.2020;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати перерахованої пенсії на підставі ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV за період з 01.04.2018 по 01.10.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що позивачу 30.07.2009 була призначена пенсія як службовцю органів місцевого самоврядування (ОМС) відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 №2493-111. Після оформлення пенсії позивач безперервно продовжував працювати та наразі працює. В зв`язку з тим, що розмір його пенсії був стабільно низьким, він звернувся до відповідача з проханням надати розрахунки його пенсії та встановив наступне: з часу призначення йому пенсії, він отримував пенсію не у відповідності до Закону №2493-111, а у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058- ІV, оскільки після призначення пенсії продовжував працювати на посадах ОМС; з часу призначення йому пенсії, жодного разу не було перераховано пенсію на підставі ч. 4 ст. 42 Закону України № 1058-ІV, тобто для розрахунку розміру пенсії враховувався страховий стаж по 30.07.2009, не дивлячись на те, що до пенсійного фонду систематично надходять його персональні данні по отриманій заробітній платі та відрахування з неї. В серпні та вересні 2020 року він звертався до ГУ ПФУ в Запорізькій області з проханням здійснити перерахунок пенсії з врахуванням додаткового страхового стажу, визначити помісячно розмір недоплат пенсії, утворених в зв`язку з не проведенням пенсійним органом перерахунку пенсії з врахуванням додаткових 24 місяців страхового стажу після призначення. 01.10.2020 відповідачем було проведено перерахунок пенсії по стажу згідно з ч. 4 ст. 42 Закону № 1058-ІV, внаслідок чого загальний розмір пенсії було збільшено на 1 654,59 грн.. Однак, станом на теперішній час відповідач так і не визначив помісячно розмір недоплат пенсійних виплат, утворених в зв`язку з не проведенням пенсійним органом перерахунку пенсії з врахуванням додаткових 24 місяців страхового стажу після призначення пенсії та не сплатив компенсацію. На його відповідне звернення (лист від 24.11.2020) пенсійний орган надав відповідь в якій підтвердив проведений перерахунок та нічого не зазначив відносно компенсаційної виплати. Позивач не згоден з такою бездіяльністю відповідача, вважає її протиправною. Просить з урахуванням відповіді на відзив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою судді від 30.04.2021 відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Представник відповідача проти адміністративного позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві (вх.13083 від 04.03.2021), відповідно до якого зазначено, що позивачу здійснено перерахунок пенсії на підставі його заяви та після переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки у період з 01.04.2018 по 30.04.2020 позивач отримував пенсію за віком як службовець органів місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», за яким не передбачено чинним законодавством здійснення перерахунку пенсій. Крім того, зазначено, що відповідачем не було порушено встановлених строків нарахування та виплати пенсії позивачу, виплата пенсії ОСОБА_1 здійснювалась своєчасно без порушення строків чи затримки на один і більше календарних місяців, тому відсутні правові підстави для нарахування компенсації втрати частини доходів. Просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд звертає увагу на наступне.

З 30.07.2009 ОСОБА_1 первинно була призначена пенсія, як службовцю органів місцевого самоврядування (ОМС) відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 №2493-111.

В серпні та вересні 2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області з проханням здійснити перерахунок пенсії з врахуванням додаткового страхового стажу, визначити помісячно розмір недоплат пенсії, утворених в зв`язку з не проведенням пенсійним органом перерахунку пенсії з врахуванням додаткових 24 місяців страхового стажу після призначення.

01.10.2020 відповідачем було проведено перерахунок пенсії позивача за віком згідно з ч. 4 ст. 42 Закону № 1058-ІV.

Оскільки відповідач не визначив помісячно розмір недоплат пенсійних виплат, утворених в зв`язку з не проведенням пенсійним органом перерахунку пенсії з врахуванням додаткових 24 місяців страхового стажу після призначення пенсії та не сплатив компенсацію позивач звернувся до відповідача з відповідно повторною заявою від 24.11.2020.

30.11.2020 згідно відповіді ПФУ позивачу повідомлено про проведений перерахунок. Відносно компенсаційної виплати нічого не зазначено.

Не погоджуючись із такою бездіяльністю, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд виходить із наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

1 січня 2004 року набрав законної сили Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон 1058).

Згідно преамбули цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. Закону № 1058 пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону № 1058, передбачено проведення перерахунків пенсій для пенсіонерів, які після призначення (проведення попереднього перерахунку) пенсії продовжували працювати і набули не менш як 24 місяці страхового стажу.

З 1 жовтня 2017 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148 від 03.10.2017 внесено зміни в ч. 4 ст. 42 Закону № 1058, відповідно до яких органи Пенсійного фонду України щороку з 1 квітня мають проводити зазначені перерахунки пенсій автоматично без додаткового звернення тих пенсіонерів, які на 1 березня відповідного року набули право на проведення перерахунку пенсії з дорахуванням страхового стажу або страхового стажу і заробітку. Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється за даними системи персоніфікованого обліку після останньої дати зарахованого страхового стажу при призначенні (попередньому перерахунку) пенсії.

Зважаючи на ці зміни, вперше з 1 квітня 2018 року органами Пенсійного фонду проведено такий перерахунок пенсій в автоматичному режимі без особистого звернення для тих пенсіонерів, яким вперше призначено пенсію до 01.04.2016 та в яких від останньої дати зарахування страхового стажу до 01.03.2018 пройшло не менше 24 календарних місяців. При цьому такий перерахунок стосувався пенсій за віком, по інвалідності, в тому числі пенсій за вислугу років при умові, що станом на 01.04.2018 їх одержувачі досягли пенсійного віку, передбаченого чинним законодавством та отримують пенсії призначені за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Так суд звертає увагу, що ОСОБА_1 , починаючи з 30.07.2009 було первинно призначено пенсію за віком як службовцю органів місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» № 2493 від 07.06.2001 (надалі - Закон № 2493), яку він отримував включно до 30.04.2020

Отже, відповідно до норм діючого законодавства, у відповідача відсутні правові підстави для здійснення перерахунку пенсії позивачу з 01.04.2018 відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки ОСОБА_1 з 30.07.2009 по 30.04.2020 отримував пенсію за віком як службовець органів місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Пенсії призначені за Законом № 2493 перерахунку за кожні відпрацьовані два роки не підлягають та чинним законодавством цього не передбачено. Вищезазначеному перерахунку підлягають лише пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З 01.05.2020 згідно п. 4.7 Прикінцевих положень Закону № 1058 позивача в автоматичному режимі переведено з пенсії за віком як службовця органів місцевого самоврядування відповідно до Закону № 2493 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за матеріалами пенсійної справи, оскільки даний вид пенсії для позивача є найбільш вигіднішим.

28.09.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою про здійснення перерахунку пенсії, встановленого зразка відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 № 22-1, на підставі ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

На підставі вищевказаної заяви, з 01.10.2020 відповідачем здійснено перерахунок пенсії за віком позивача відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно з ч. 4 ст. 42 Закону № 1058, після чого розмір пенсії збільшився та становить 8926,97 грн, стаж роботи склав 52 роки 8 місяців 12 днів, коефіцієнт стажу становить 0,52667, коефіцієнт заробітку склав 3,35443 (, згядно протоколу.

Таким чином, позивачу здійснено перерахунок пенсії на підставі його заяви та після переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки у період з 01.04.2018 по 30.04.2020 позивач отримував пенсію за віком як службовець органів місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», за яким не передбачено чинним законодавством здійснення перерахунку пенсій.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону № 1058 нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Отже, виходячи з аналізу ч. 2 ст. 46 Закону № 1058, діючим законодавством чітко встановлено 2 умови для виплати компенсації втрати частини доходів: нараховані суми пенсії; не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

Таким чином, суд зазначає , що пенсія позивачу виплачувалася відповідачем кожного місяця своєчасно та в повному обсязі, обраховувалась відповідно до вимог чинного законодавства, спочатку відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», потім відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, суд звертає увагу, що нарахування компенсації втрати частини доходів здійснюється на нараховані суми пенсії, які були не виплачені. Відповідно до матеріалів пенсійної справи у позивача окрім пенсії, яку йому виплачують кожного місяця, інших нарахованих сум, але не виплачених з вини органу, що призначає і виплачує пенсію не має.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, також врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050) та постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» від 21.02.2001 № 159 (далі - Постанова № 159).

Згідно зі ст.1 та 2 Закону № 2050 підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Згідно зі ст. 3 Закону № 2050 сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

З аналізу норм Закону № 2050 та Постанови № 159 слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов:

1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії;

2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата);

3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);

4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців;

5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.

Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону № 2050 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) і компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Таким чином, на підставі вищезазначеного та відповідно до норм чинного законодавства суд приходить до висновку, що відповідачем не було порушено встановлених строків нарахування та виплати пенсії позивачу, виплата пенсії ОСОБА_1 здійснювалась своєчасно без порушення строків чи затримки на один і більше календарних місяців, тому відсутні правові підстави для нарахування компенсації втрати частини доходів.

Аналогічну позицію було викладено Верховним Судом у постановах: № 300/544/19 від 17.09.2020, № 674/24/17 від 15.08.2019 та № 487/6923/16-а від 11.07.2018.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на принципах, згідно з якими ніхто не може бути вимушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень і в спосіб, передбачений законодавством України.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовної заяви розподіл судових витрат в порядку ст. 139 КАС України судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Стрельнікова