Справа № 440/8138/20
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2021-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 р. Справа № 440/8138/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2021, головуючий суддя І інстанції: К.І. Клочко, м. Полтава, повний текст складено 05.03.21 по справі № 440/8138/20

за позовом ОСОБА_1

до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області , Міністерства внутрішніх справ України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (надалі Ліквідаційна комісія), Міністерства внутрішніх справ України (надалі УМВС України), в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність МВС України щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 10 жовтня 2020 року, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № НОМЕР_1 ;

- визнати протиправною бездіяльність МВС України щодо невжиття відповідних заходів реагування по обставинам, викладеним у зверненні ОСОБА_1 від 10 жовтня 2020 року, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № НОМЕР_1 ;

- визнати протиправною бездіяльність МВС України щодо ненадання роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення у відповіді від 21 грудня 2020 року за вих. № 4/С-4149 л.к., № 892/ПОКЦ, згідно з вимогами статті 15 Закону України "Про звернення громадян";

- зобов`язати МВС України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 реєстраційний № НОМЕР_1 від 10 жовтня 2020 року та вжити заходів реагування з урахуванням обставин встановленим судом;

- визнати протиправними дії МВС України щодо повернення матеріалів без прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно з порядком та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850, у зв`язку із встановленням II групи інвалідності;

- визнати протиправними дії Ліквідаційної комісії щодо повернення матеріалів без прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , згідно з порядком та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850, у зв`язку із встановленням II групи інвалідності;

- зобов`язати МВС України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановлення II групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та за результатами її розгляду відповідно до пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року та прийняти відповідне рішення з урахуванням обставин встановлених судом;

- зобов`язати МВС України здійснити призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як інваліду II групи у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції";

- зобов`язати Ліквідаційну комісію повторно надіслати до МВС України подані документи та висновок щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності, відповідно до пункту 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без прийняття рішення за заявою ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності.

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановлення ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, та за результатами її розгляду відповідно до пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року, та прийняти відповідне рішення з урахуванням обставин, встановлених судом.

Зобов`язано Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України документи та висновок щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до пункту 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення суду ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач наводить обставини справи, зазначає про їх неврахування судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення. Просить врахувати рішення Європейського суду з прав людини. За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідачі правом на висловлення свого ставлення до апеляційної скарги не скористалися.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 9 жовтня 2020 року звернувся до Ліквідаційної комісії із заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням ІІ групи інвалідності внаслідок травми, отриманої при виконанні службових обов`язків.

19 жовтня 2020 року на виконання вимог пункту 7-11 Порядку № 850 УМВС України в Полтавській області сформувало висновок щодо можливості проведення грошової допомоги позивачу.

Під час розгляду матеріалів у МВС України Департаментом охорони здоров`я та реабілітації встановлено, що довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеню втрати професійної працездатності у відсотках не відповідає вимогам пунктів 2 та 4 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 158/0 Довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, затвердженої Наказом МОЗ від 30 липня 2012 року № 577 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 5 вересня 2012 року за № 1514/21826 (лист за вих. № 39398/33 від 3 грудня 2020 року).

Листом від 11 грудня 2020 року № 42326/15-2020 Департаментом фінансово-облікової полтики МВС України повернуто матеріали позивача на доопрацювання.

Листом від 21 грудня 2020 року № 4/С-4149л.к. СТ-892/покц Ліквідаційна комісія повідомила позивача про прийняте МВС України рішення та повернула йому документи на доопрацювання.

Крім того, позивач 10 жовтня 2020 року о 15:57 через Урядовий контактний центр подав до МВС України звернення щодо розгляду матеріалів про призначення йому одноразової грошової допомоги, яке зареєстровано за № СТ-11392466.

За результатами розгляду звернення позивача Департаментом фінансово-облікової політики листом від № С-21524/15 від 13 листопада 2020 року повідомлено, що матеріали про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням ІІ групи інвалідності від Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області надійшли до МВС України та зареєстровані 9 листопада 2020 року за № 72411; також повідомлено про те, що вказані матеріали відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 (надалі - Порядок), наразі перебувають на розгляді у відповідних підрозділах апарату Міністерства; враховуючи викладене, рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги буде прийнято за результатами опрацювання зазначених матеріалів в установленому законодавством порядку.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо звернення ОСОБА_1 від 10 жовтня 2020 року, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № НОМЕР_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем розглянуто таке звернення позивача та надано відповідь листом Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України, а незгода з наданою відповіддю не може бути визнана судом як підстава для повторного розгляду такого звернення.

Водночас, визнання протиправною бездіяльності Міністерства внутрішніх справ України щодо ненадання роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення у відповіді від 21 грудня 2020 року за вих. № 4/С-4149 л.к., № 892/ПОКЦ, згідно з вимогами статті 15 Закону України "Про звернення громадян", не є належним способом захисту прав позивача у спірних правовідносинах і не призведе до їх поновлення.

У той же час, з огляду на дискреційні повноваження відповідача, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про зобов`язання МВС України здійснити призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як інваліду 2-ї групи у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції та визнання протиправними дій Ліквідаційної комісії щодо повернення матеріалів без прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , згідно з порядком та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850, у зв`язку із встановленням II групи інвалідності.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

При цьому, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.

В Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, зазначено, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Правові засади організації та діяльності міліції України, а також порядок проходження служби в міліції визначав Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року № 565-ХІІ, який втратив чинність з 07.11.2015 на підставі Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VІІІ від 02.07.2015.

Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII, визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".

Водночас, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" закріплено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Частиною 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання приписів ст. 23 Закону України «Про міліцію» Кабінет Міністрів України Постановою № 850 від 21.10.2015 затвердив «Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» (далі - Порядок).

Відповідно до п. 9 Порядку № 850 рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги приймає МВС.

Тобто, Міністерство внутрішніх справ України має виключну компетенцію в питаннях призначення одноразової грошової допомоги.

Таким чином, з урахуванням дискреційних повноважень Міністерства внутрішніх справ України на прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги та визначення підстав, за яких призначається одноразова грошова допомога або приймається рішення про відмову в її призначенні, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про зобов`язання МВС України здійснити призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як інваліду 2-ї групи у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

З урахуванням того, що рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги приймає МВС, позовні вимоги про визнання протиправними дій Ліквідаційної комісії щодо повернення матеріалів без прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , згідно з порядком та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, у зв`язку із встановленням II групи інвалідності, правомірно не задоволено судом першої інстанції.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 28 лютого 2019 року у справі № 816/1699/18, яка зазначена судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Надаючи оцінку вимогам позивача в частині визнання протиправною бездіяльності Міністерства внутрішніх справ України щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 10 жовтня 2020 року, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № НОМЕР_1 ; визнання протиправною бездіяльності МВС України щодо невжиття відповідних заходів реагування по обставинам викладеним у зверненні ОСОБА_1 від 10 жовтня 2020 року поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № НОМЕР_1 ; визнання протиправною бездіяльності МВС України щодо ненадання роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення у відповіді від 21 грудня 2020 року за вих. № 4/С-4149 л.к., № 892/ПОКЦ, згідно з вимогами статті 15 Закону України "Про звернення громадян"; зобов`язання МВС України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 реєстраційний № НОМЕР_1 від 10 жовтня 2020 року та вжити заходів реагування з урахуванням обставин встановленим судом, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до статті 40 Конституції України всі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання реалізації громадянами України, наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення врегульовано Законом України "Про звернення громадян" від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (надалі Закон № 393/96-ВР).

Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 3 цього Закону під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Згідно з частиною другою статті 5 Закону № 393/96-ВР звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).

Звернення може бути усним чи письмовим (частина четверта статті 5 Закону № 393/96-ВР).

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення) (частина шоста статті 5 Закону №393/96-ВР).

Частинами сьомою та восьмою статті 5 Закону № 393/96-ВР визначено, що у зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.

Питання розгляду заяв (клопотань) врегульовано статтею 15 Закону № 393/96-ВР, згідно з частиною першою якої органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно ж до п.п. 54 п. 4 Положення про МВС України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 878, МВС відповідно до покладених на нього завдань здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю МВС, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, а також стосовно актів, які ним видаються.

Згідно з пунктом 3.1 Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого Наказом МВС України 10 жовтня 2004 року № 1177, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2004 року за № 1361/9960 (далі - Положення), діловодство, пов`язане зі зверненнями громадян, здійснюється окремо від інших видів діловодства і покладається на відділ організації роботи зі зверненнями громадян Департаменту з питань режиму та службової діяльності МВС (у частині приймання, попереднього розгляду і реєстрації звернень громадян) та на спеціально призначених посадових осіб у структурних підрозділах апарату МВС (у частині формування та зберігання справ за зверненнями громадян), а в закладах, установах і підприємствах, що належать до сфери управління МВС, - на окремих працівників підрозділу документального забезпечення.

За приписами пункту 5.1 Положення термін розгляду звернень обчислюється з дня їх надходження та реєстрації в апараті МВС, закладах, установах, підприємствах, що належать до сфери управління МВС, до дня направлення заявнику відповіді на його звернення. Якщо останній день терміну розгляду звернення припадає на неробочий день, то за останній день терміну вважається перший після нього робочий день.

Відповідно до п.п. 7.2-7.4 Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України скарга на дії чи рішення апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС або посадової особи подається в порядку підлеглості вищому апарату МВС, закладам, установам, підприємствам, що належать до сфери управління МВС або посадовій особі відповідно до чинного законодавства, а в разі незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду. Розгляд скарг громадян на дії працівників апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС проводиться в порядку, передбаченому цим Положенням. За кожною скаргою, в якій громадяни порушують питання про наявність порушень чи недоліків у роботі апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС або скаржаться на дії працівників ОВС, проводиться ретельна перевірка викладених фактів апаратом МВС, закладами, установами, підприємствами, що належать до сфери управління МВС, до якого звернувся громадянин. За результатами перевірки надаються матеріали керівникові апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС або його заступникам, в яких зазначається, підтвердились чи ні наведені відомості (факти) і які заходи вжиті для усунення виявлених порушень чи недоліків та притягнення до відповідальності винних осіб.

Згідно з пунктом 7.7 вказаного Положення забороняється надсилати скарги громадян для розгляду тим закладам, установам, підприємствам, що належать до сфери управління МВС, або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються, а також тим, до компетенції яких не належить їх розгляд або керівники яких приймали рішення за викладеними у зверненні доводами.

З матеріалів справи вбачається, що звернення від 10 жовтня 2020 року подано позивачем у порядку статті 40 Конституції України, Закону України "Про звернення громадян", Закону України "Про інформацію".

Таке звернення відповідачем розглянуто та надано відповідь листом Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України, з якою позивач не погоджується.

Проте, незгода з наданою відповіддю не може бути визнана судом як підстава для повторного розгляду такого звернення.

Водночас, визнання протиправною бездіяльності Міністерства внутрішніх справ України щодо ненадання роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення у відповіді від 21 грудня 2020 року за вих. № 4/С-4149 л.к., № 892/ПОКЦ, згідно з вимогами статті 15 Закону України "Про звернення громадян" не є належним способом захисту прав позивача у спірних правовідносинах і не призведе до їх поновлення.

Фактично позивач звернувся зі зверненням від 10 жовтня 2020 року з метою з`ясування питання розгляду по суті заяви ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності та прийнятого рішення.

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог в цій частині.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав уважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.

З рішеннями Європейського суду з прав людини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, наведені висновки узгоджуються та їм не протирічать.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2021 по справі № 440/8138/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич