Справа № 480/2844/21
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2021 року Справа № 480/2844/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2844/21 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач просить суд:
- визнати протиправними бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати йому грошової компенсації щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2012 року по 2016 рік включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо неврахування вислуги років в пільговому обчисленні та не нарахування йому вихідної допомоги з урахуванням пільгової вислуги;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити грошову компенсацію щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2012 року по 2016 рік включно року виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, відповідно до п. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на момент звільнення з військової служби в Збройних Силах України його календарна вислуга становила 13 років 4 місяці 12 днів; пільгова - 05 років 07 місяців 18 днів.
Однак, при звільненні з військової служби відповідач не провів з ним повного розрахунку, оскільки вихідна допомога у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, як це передбачено ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" нарахована та виплачена лише за 13 років.
Позивач вказує, що зазначене в ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" поняття "календарна вислуга років" застосовується не для позначення необхідної для призначення одноразової грошової допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: "в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби", а тому вважаючи, що військова частина протиправно не виплатила йому одноразову вихідну допомогу при звільненні з військової служби у повному розмірі, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Крім того, зазначив, що проходив службу на посадах, які у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 "Про затвердження Переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, що дають право на щорічну додаткову відпустку" дають позивачу право на отримання щорічної додаткової відпустки. Протягом 2012-2016 років зазначена відпустка йому не надавалася та не була виплачена при звільненні компенсація за невикористану відпустку.
Ухвалою суду від 20.04.2021 відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що виплата одноразової допомоги регулюється нормами спеціального законодавства на час звільнення позивача зі служби, а саме: Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та Постановою КМУ № 393 від 17.07.1992 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей". Відповідно до п. 7 розділу XV Інструкції та п. 10 Постанови, особам рядового і начальницького складу, які звільняються із служби цивільного захисту за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога при звільненні зі служби цивільного захисту в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Відповідно до п. 10 Постанови особам рядового і начальницького складу, які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги.
Абзацом 2 пункту 12 цього розділу XV Інструкції передбачено, що особам рядового і начальницького складу, які в разі звільнення зі служби цивільного захисту мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби цивільного захисту, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується ця грошова допомога, включаються: для осіб рядового і начальницького складу, що звільняються з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за спеціальним званням і додаткові види грошового забезпечення постійного характеру (надбавки, доплати, премії).
Відповідач зазначив, що вислуга років позивача станом на 28.11.2020 становила: календарна - 13 років 04 місяці 12 днів, пільгова - 05 років 07 місяців 18 днів, стаж роботи - 17 років 04 місяці 16 днів, всього - 30 років 08 місяців 28 днів. Таким чином, станом на 28.11.2020 позивач набув право на одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за 13 повних календарних років, тому йому було нараховано та виплачено вказану допомогу і зазначена обставина не заперечується позивачем.
Стосовно вимог позивача про стягнення грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки за період з 2012 по 2016 рік, відповідач зазначив, що встановлено та доведено лише факт того, що позивач за оскаржуваний період перебував на посаді інспектора прикордонної служби 1, 2, 3 категорії. Для отримання права на додаткову щорічну відпустку відповідно до п. 4 статті 10-1 Закону України № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" додатку 4 до постанови Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2012 року № 702, а відповідно і грошову компенсацію за невикористані дні щорічної додаткової відпустки згідно пункту 14 статті 10-1 Закону України № 2011-XI, необхідно перебувати на військовій посаді, виконання обов`язків військової служби за якою пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я. Лише наявність вище перерахованих обставин/навантажень і дає право на щорічну додаткову відпустку, а відповідно і компенсацію при звільненні.
Позивач мав право на отримання щорічної додаткової відпустки пропорційно часу проходження військової служби на вказаній посаді, в умовах з підвищеним нервово-емоційним навантаженням, ризиком для життя та здоров`я.
Також позивач мав право на отримання додаткової відпустки, як учасник бойових дій починаючі з 2017 по 2020 роки.
Враховуючи вимоги абзацу 3 пункту 4 статті 10-1 Закону України № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а також те, що позивач зробив свій вибір щодо додаткової відпустки і скористався своїм правом на додаткову відпустку відповідно п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", позивач втратив право на отримання іншої додаткової відпустки, тобто додаткової відпустки, передбаченої Постановою № 702, а відповідно і грошової компенсації за неї.
Враховуючи зазначене, відповідач вважає позовні вимоги неправомірними та просить відмовити у їх задоволенні.
У відповіді на відзив позивач не погоджується з позицією відповідача, а тому просить позовні вимоги задовольнити.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, враховуючи наступне.
Судом встановлено, що до 27.11.2020 ОСОБА_1 проходив службу за контрактом у Сумському прикордонному загоні Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, який перейменовано у 5-й загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України без зміни нумерації військової частини.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) від 27.11.2020 № 498-ОС позивача звільнено з військової служби (у зв`язку із закінченням строку контракту).
З зазначеного наказу вбачається що вислуга становить на день звільнення позивача з військової служби: календарна 13 років 04 місяці 12 днів, пільгова 05 років 07 місяців 18 днів, стаж роботи - 17 років, 04 місяці, 16 днів, всього 30 років 08 місяців 28 днів.
Проте грошову компенсацію за не використані дні додаткової відпустки протягом 2012-2016 років, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 702 позивачу не було виплачено, що не заперечує відповідач у відзиві.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом.
Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
За правилами, встановленими частиною першою статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної прикордонної служби України визначено Інструкцією № 558.
Пунктом 1 глави 9 розділу V Інструкції № 558 встановлено: "У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу жінкою-військовослужбовцем, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше (у цьому та інших пунктах цієї глави мається на увазі наявність календарної вислуги років) ".
З матеріалів справи судом встановлено, що наказом від 27.11.2020 № 498-ОС начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) прапорщика ОСОБА_1 , інспектора прикордонного контролю 1 категорії - перекладача 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби "Середино-Буда" І категорії (тип Б), звільненого зі служби у запас наказом начальника 5-ого прикордонного загону від 28.09.2020 № 400-ОС за підпунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", без права носіння військової форми одягу (а.с. 16).
Позивач не заперечує зазначеного в наказі розрахунку календарної служби 13 років 04 місяці та 12 днів.
Проте, вважає, що відповідач протиправно не нарахував одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виходячи із 30 років 08 місяців 28 днів служби військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Отже, суд визнає, що оскільки умова про наявність 10 і більше років вислуги у даному випадку дотримана, а тому позивач при звільненні з військової служби набув права на отримання одноразової грошової допомоги.
При цьому, за приписами абз. 8 пункту 10 Постанови КМУ 393, строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.
В пунктах 1, 2 Постанови КМУ № 393, визначений вичерпний перелік видів військової служби та робіт, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.
Пунктом 3 Постанови КМУ 393 визначено види служби, які зараховуються до вислуги років на пільгових умовах.
З системного аналізу абзацу 8 пункту 10 Постанови КМУ 393 (визначає порядок виплати допомоги) та п. 1, 2 та 3 цієї Постанови вбачається, що для врахування вислуги при нарахуванні цієї допомоги слід враховувати саме календарну вислугу і не враховувати пільгову вислугу.
У зв`язку з викладеним, суд вважає, що відповідач правомірно і в повному розмірі виплатив останньому одноразову грошову допомогу, передбачену пунктом 2 статті 15 Закону № 2011-XII, за період календарної служби з дня зарахування позивача на службу.
Стосовно позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби, пов`язаного з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров я, за період з 2012 по 2016 рік, суд зазначає наступне.
Згідно з абз. 1-2 ч. 4 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої щорічної додаткової відпустки визначається залежно від часу проходження служби в цих умовах та не може перевищувати 15 календарних днів.
Перелік місцевостей з особливими природними географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, військових посад, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також порядок надання та тривалість щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 "Про затвердження переліку місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах" затверджено, зокрема "Перелік військових посад Національної гвардії, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я".
Тобто право на щорічну додаткову відпустку у військовослужбовців, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, виникло у 2012 році, з моменту прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 01.08.2012 № 702.
Судом встановлено, що позивач проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на посаді інспектора прикордонної служби 1, 2, 3 категорії. Даний факт не заперечувався відповідачем.
Відповідно до п. 4 додатку 4 Переліку військових посад Національної гвардії, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, посада інспектора прикордонної служби 1, 2, 3 категорії, на якій перебував позивач під час проходження військової служби в період з 2012 по 2016 наявна в переліку посад, перебування на яких надає право на щорічну додаткову відпустку відповідно Постанови № 702, а тому позивач за час перебування на вказаній посаді набув права на щорічну додаткову відпустку за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я.
Тобто позивач мав право на щорічну додаткову відпустку пов`язану з підвищеним нервово - емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я.
Разом з тим суд зазначає, що відповідач є особою, що має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.
Згідно із пунктом 12 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-ХІІ від 22 жовтня 1993 року учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Статтею 4 Закону України "Про відпустки" передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Відповідно до абз. 3 ч. 4 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.
Таким чином, законодавцем встановлено обмеження щодо використання додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим ч. 4 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та іншими законами, та надано військовослужбовцеві право вибору однієї з додаткових відпусток із збереженням грошового та матеріального забезпечення.
Тобто, позивачем, як військовослужбовцем вже використано право на отримання компенсації за одну з додаткових відпусток із збереженням грошового та матеріального забезпечення, а саме за додаткову відпустку як учаснику бойових дій. Отже, законодавчо встановлені підстави для нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків, які пов`язані з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюються в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я за період з 2012 по 2016 роки відсутні.
З огляду на викладене, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2012 року по 2016 рік включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби та зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу таку грошову компенсацію задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відпові.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал