Справа № 243/4439/21
Суддя: Фалін І. Ю.
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 243/4439/21
Провадження № 2-а/243/73/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2021 року м. Слов`янськ

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області І.Ю. Фалін, за участю секретаря судового засідання Антоненко О.В., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора Батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Зінченко Карини Олександрівни, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 до інспектора Батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Зінченко Карини Олександрівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 22 квітня 2021 року він рухався на транспортному засобі LAND ROVER DEFENDER по вул. Олекси Тихого в м. Краматорську із ввімкнутим круіз-контролем з фіксованою швидкістю 65 км/год та був зупинений поліцейськими, які повідомили йому, що він перевищив дозволену швидкість більше як на 20 км/год, а саме рухався зі швидкістю 78 км/год та показали відео на дисплеї приладу вимірювання швидкості TruCam. Зображення на дисплеї тремтіло та позивач зазначив, що для недопущення похибки при вимірюванні швидкості прилад має бути закріплено або зафіксовано, а не знаходитись в руках поліцейського на що поліцейські відповіли, що мають право тримати прилад в руках під час вимірювання швидкості ті послались на лист Департаменту поліції. В подальшому, не зважаючи на пояснення позивача щодо обмеження його швидкості круїз-контролем автомобіля та можливою похибкою приладу TruCam внаслідок тримання його в руках під час вимірювання швидкості поліцейські винесли відносно нього оскаржувану постанову серії ЕАН № 4103835 від 22 квітня 2021 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн.

Позивач вважає, що відповідач безпідставно і в незаконний спосіб притягнула його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з огляду на наступне.

В оскаржуваній постанові відсутнє посилання на те, що перевищення швидкості позивачем відбулось в зоні дії знаку 5.45 «Початок населеного пункту»; відсутнє також посилання на те, що контроль швидкості руху поліцейськими відбувався в зоні дії знаку 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху»; оскаржувана постанова не містить додатків, які б підтверджували факт скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Крім цього, під час судового засідання 23 червня 2021 року позивач в якості підстави для скасування постанови вказав, що під час її складання відповідач не роз`яснила йому його права та обов`язки, а також безпідставно відмовила йому в наданні часу для звернення за правовою допомогою.

Відтак, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4103835 від 22 квітня 2021 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн позивач просить скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, судовий збір стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

В судове засідання 23 червня 2021 року з`явився позивач, який окрім підстав для скасування оскаржуваної постанови, викладених в позові вказав на порушення відповідачем під час складання постанови його права на правову допомогу та нероз`яснення йому прав та обов`язків .

Відповідачі до суду не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином. Представник Департаменту патрульної поліції Шашко А.Е. подала відзив на адміністративний позов до якого долучено докази на підтвердження позиції відповідача, а також диск з відеозаписами з нагрудних реєстраторів поліцейських.

Ухвалою суду від 24.05.2021 року у якості співвідповідача залучено Департамент патрульної поліції.

Дослідивши матеріали справи, докази подані сторонами та заслухавши пояснення позивача в судовому засіданні суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що постановою інспектора Батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Зінченко Карини Олександрівни серії ЕАН № 4103835 від 22 квітня 2021 року ОСОБА_1 було визнано винним у порушенні п. 12.4 Правил дорожнього руху, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) грн. Підставою притягнення до адміністративної відповідальності, згідно з наведеною постановою, було те, що 22 квітня 2021 року о 10:27 год. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом LAND ROVER DEFENDER, номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Олекси Тихого, 6Д в м. Краматорську зі швидкістю 78 км/год. у населеному пункті при дозволеній 50 км/год., швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху тз TruCam LTI20/20 TC000308 (Bodycam Aн 00071, 00070), чим порушив п. 12.4 ПДР - Порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год.).

За наслідком розгляду справи прийнято рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) грн.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з пунктом 1.3ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 1статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Як вбачається з оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, вона містить: найменування посадової особи, яка винесла постанову - БПП в м. Краматорську та Слов`янську Донецької області інспектор лейтенант поліції Зінченко Карина Олександрівна 1 батальйон 2 рота; дату розгляду справи 22 квітня 2021 року; відомості про особу, щодо якої розглядається справа ОСОБА_1 ; суть адміністративного правопорушення, опис обставин, встановлених при розгляді справи, зокрема, порушення п. 12.4 ПДР; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення ч. 1ст. 122 КУпАП; прийняте по справі рішення застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) грн.

Відповідно до п. 12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50км/год.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Судом були досліджені письмові докази, наявні в матеріалах адміністративної справи, та відеозаписи з нагрудних реєстраторів поліцейських, надані відповідачем, на підставі чого судом було встановлено наступне.

З позовної заяви та матеріалів доданих до неї вбачається, що транспортний засіб LAND ROVER DEFENDER, номерний знак НОМЕР_1 , є транспортним засобом яким керував позивач і який зазначений інспектором поліції в оскаржуваній постанові. Вказана обставина не оспорювалась сторонами, а отже не підлягає доказуванню і вважається судом встановленою.

Доданий представником Департаменту патрульної поліції Шашко А.Е. до відзиву на адміністративний позов DVD-диск містить відеозапис з приладу вимірювання швидкості TruCam _q4000_0422_102725.avi та відеозаписи з нагрудних реєстраторів поліцейських за номерами 00070 та 00071. А саме відеозаписи: .mov; .mov; .mov з нагрудного реєстратора № 00071 та відеозаписи .mov; .mov з нагрудного реєстратора № 00070.

З відеозапису приладу вимірювання швидкості TruCam _q4000_0422_102725.avi підтверджується, що 22 квітня 2021 року о 10:27 год. автомобіль LAND ROVER DEFENDER, номерний знак НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 78 км/год.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, наданий відповідачем відеозапис з приладу вимірювання швидкості TruCam може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП.

Відеозаписами з нагрудних реєстраторів поліцейських, оглянутими судом під час судового засідання зафіксовано момент зупинки позивача; повідомлення його про причини зупинки, проведення відео фіксації спілкування з працівниками поліції та хід розгляду справи.

Відеозаписами .mov та .mov зафіксовано початок та хід розгляду справи про адміністративне правопорушення, під час якого відповідач двічі роз`яснює позивачу його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України (01 хв. 56 с. на обох записах). Після роз`яснення йому прав та обов`язків позивач просить швидше почати складання відносно нього процесуального документу та вказує про намір його оскаржити. Тож з наведених вище обставин твердження позивача про те, що відповідачем не роз`яснено йому права та обов`язки свого підтвердження не знайшли та спростовуються відеозаписом.

Також в ході перегляду відеозаписів не знайшли підтвердження твердження позивача про позбавлення його можливості звернення за юридичною допомогою, оскільки такої вимоги перед поліцейськими позивач не ставив, навпаки заявляв про наявність у нього юридичних знань внаслідок роботи в слідчих органах та органах адвокатури, крім того позивач просив поліцейських якомога швидше закінчити розгляд справи.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Отже, наданий відповідачем відеозапис може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КАС України.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Отже, суд приймає до уваги запис відеофіксації вчиненого позивачем адміністративного правопорушення та вважає його належним та допустимим з огляду на вимоги КАС України.

Стосовно твердження позивача про відсутність в оскаржуваній постанові посилання на вчинення правопорушення в зоні дії знаків 5.45 та 5.70 суд зазначає, що позивач в своєму позові зазначає та не оспорює той факт, що він рухався на автомобілі по вул. Олекси Тихого в м. Краматорськ, що є населеним пунктом, максимальна швидкість руху в якому становить 50 км/год

Щодо правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 № ТС000308 суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 № ТС000308 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки.

На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 листопада 2015 року № 1362 пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Проте, чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.

Суд звертає увагу, що така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Отже, суд вважає правомірним використання інспектором патрульної поліції засобу лазерної вимірювальної техніки TruCam TC000308 для фіксації порушення позивачем п. 12.4 Правил дорожнього руху.

Стосовно тверджень позивача про збільшення похибки прибору для вимірювання швидкості TruCam внаслідок його тримання в руках та необхідністю робити таке вимірювання тільки закріпленим або зафіксованим прибором суд зазначає, що Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/20586 від 08 грудня 2020 року стосовно лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС000308 визначено, що максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та в автоматичному режимах в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год складає ± 2 км/год, що дозволяє дійти висновку про можливість використання прибору в ручному режимі, та той факт, що навіть максимальна похибка прибору у 2 км/год не спростовує факту перевищення позивачем допустимої швидкості у 50 км/год.

Отже, версія позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, на думку суду, не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, а винуватість позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд вважає доведеною та підтвердженою матеріалами, наявними у справі. Пояснення, викладені позивачем у позовній заяві, суд оцінює критично, а позиція зайнята позивачем щодо невизнання своєї провини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, на думку суду, пов`язана з його захистом, однак розцінюється судом як спроба уникнути адміністративної відповідальності.

За таких обставин суд вважає, що інспектором Батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Зінченко Кариною Олександрівною постанову серії ЕАН № 4103835 від 22 квітня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , якою його було визнано винним у порушенні п. 12.4 Правил дорожнього руху, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП винесено обґрунтовано і на законних підставах, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. 2, 72-90, 99, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора Батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Зінченко Карини Олександрівни, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Слов`янського міськрайонного

суду Донецької області І.Ю. Фалін