Справа № 398/4124/20 (2-а/398/14/21)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2021 року м. Дніпросправа № 398/4124/20 (2-а/398/14/21)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради

на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 березня 2021 року (суддя Крімченко С.А., м. Олександрія) у справі № 398/4124/20 (2-а/398/14/21)

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 02.11.2020 № М00 8471865, винесену інспектором з паркування Креулом Романом Ігоровичем, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 510 грн., та закрити справу відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.03.2021 позовні вимоги задоволено.

Вказане рішення мотивоване відсутністю належних доказів щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, внаслідок чого вина останнього є не доведеною та, відповідно, відсутні підстави для притягнення його до відповідальності згідно спірної постанови.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради оскаржив його в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказав на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначив, про те, що спірна постанова оформлена у відповідності до норм чинного законодавства, а факт вчинення позивачем правопорушення підтверджено матеріалами фотофіксації, які долучені до матеріалів справи, та з яких вбачається, що його автомобіль знаходився саме на перехресті за відсутності дорожніх знаків, які дозволяють стоянку або зупинку транспортних засобів, що підтверджено схемою розміщення дорожніх знаків, долученою до матеріалів справи. При цьому, скаржник вказав, що транспортний засіб позивача знаходився на смузі руху транспортних засобів, чим суттєво перешкоджав дорожньому руху та створював загрозу безпеці руху, а посилання суду першої інстанції на необхідність здійснення замірів на місці вчинення правопорушення у спірному випадку є необґрунтованим, оскільки транспортний засіб знаходився безпосередньо на перехресті. З огляду на це, скаржник просить рішення суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Позивач з вимогами апеляційної скарги не погодився, надав відзив на неї, у якому зазначив, що скаржником не наведено нових доводів на спростування позиції суду першої інстанції, а докази, що були надані скаржником до суду першої інстанції та знайшли оцінку останнього свідчать лише про те, що автомобіль позивача було припарковано навпроти Управління регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», що не є правопорушенням. Автомобіль не створював перешкод для руху інших транспортних засобів, а рух пішоходів на цій ділянці дозволений лише за допомогою мережі підземних переходів, що підтверджено наданими позивачем фото доказами, а також викопіюванням з інтернет сервісу «Google Maps». Враховуючи зазначене, позивач просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні 16.06.2021 представник позивача вимоги відзиву на апеляційну скаргу підтримала.

Представник скаржника в судове засідання 16.06.2021 не з`явився, надав заяву про перехід до розгляду справи без його участі, у якій просив апеляційну скаргу задовольнити.

З огляду на це, враховуючи норми ч. 2 ст. 313 КАС України, справу розглянуто без участі представника скаржника.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 02.11.2020 інспектором з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркуванням управління розвитку транспортної інфраструктури департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Крегул Р.І. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серії МОО 8471865, якою позивача притягнуто до відповідальності, передбаченої ч.3 ст.122 КУпАП за правопорушення п. 15.9 «ґ» Правил дорожнього руху України «Зупинка забороняється на перехрестях ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга», яке мало місце у м. Одеса на перехресті площі Привокзальної та вулиці Пантелеймонівської (а.с. 6).

Правомірність винесення інспектором вказаної постанови є предметом спору у межах цієї адміністративної справи.

При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивача притягнуто до відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 122 КУпАП за правопорушення п. 15.9 «ґ» Правил дорожнього руху України (далі ПДР України).

Частиною 3 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що адміністративна відповідальність за ч.3 ст.122 КУпАП настає, зокрема, у випадку вчинення такого порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Отже, встановленню у межах цієї справи підлягає факт створення позивачем перешкоди дорожньому руху або загрози безпеці руху внаслідок зупинки/стоянки його транспортного засобу.

Згідно п.1.10 ПДР України, зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі (п. 15.1 ПДР України).

Перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

Зі змісту спірної постанови не вбачається, чи була здійснена позивачем зупинка, чи стоянка транспортного засобу. Постанова містить посилання на вчинення позивачем одразу обох вказаних дій. Також, як вірно встановлено судом першої інстанції, спірна постанова не містить відомостей, кому саме з учасників руху позивач, здійснивши зупинку/стоянку автомобіля, створив перешкоду, а також скаржником не надано доказів на підтвердження вказаного факту.

Разом із цим, колегія суддів зазначає, що для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 122 КУпАП України, необхідною умовою є саме створення перешкоди дорожньому руху або загрози безпеці руху, що не знайшло підтвердження у матеріалах справи.

Крім того, зазначаючи у апеляційній скарзі про знаходженні транспортного засобу позивача на перехресті та на смузі руху транспортних засобів скаржник вказує на те, що позивач розташуванням свого транспортного засобу перешкоджав руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах та пішоходів з дитячими колясками.

Водночас, колегія суддів зазначає, що зони руху транспортних засобів та пішохідні зони є різними зонами, по яким передбачено рух різних суб`єктів: водіїв на транспортних засобах та пішоходів, незалежно від пересування їх на спеціальних засобах чи з дитячими колясками.

Отже, розташування транспортного засобу на смузі руху транспорту не може перешкоджати руху пішоходів, оскільки смуга руху транспорту не є зоною руху пішоходів.

Також, абз. «ґ» п. 15.9. ПДР України передбачено, що зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

На підтвердження обставин справи, скаржником до суду першої інстанції були надані фотознімки з місця події та схема організації дорожнього руху, з розміщенням дорожніх знаків та дорожньої розмітки на Привокзальній площі, які були досліджені судом в порядку ст.220 КАС України (а.с. 26, 27).

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вказаними фотознімками та схемою не підтверджується факт того, що транспортний засіб позивача був припаркований на перехресті або ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу.

Такі докази також не надані скаржником до суду апеляційної інстанції.

З огляду на відсутність доказів на обґрунтування підстав для притягнення позивача до відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 122 КУпАП України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 березня 2021 року у справі № 398/4124/20 (2-а/398/14/21) залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 18.06.2021р.

Головуючий суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко