Справа № 520/6237/21
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2021-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

24 червня 2021 року № 520/6237/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Вища рада правосуддя про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації в Харківській області, (61001, м. Харків, пл. Героїв Небесної Сотні, б. 36) на користь ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) невиплачену суддівську винагороду за період від 19 жовтня 2019 року по 01 травня 2021 року в сумі 1108590 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивачем вказано, що він був обраний суддею Зачепилівського районного суду Харківської області. Рішенням Вищої ради правосуддя від 17.09.2019 року позивача було звільнено з посади судді та з 19.10.2019 йому припинено виплату суддівської винагороди. На думку позивача, припинення виплати йому суддівської винагороди було передчасним, унаслідок добросовісної помилки щодо сприйняття оприлюднення рішення Вищої ради правосуддя від 17.09.2019 року про його звільнення як офіційного як позивачем, так і відповідачем, оскільки фактично повний текст рішення Вищої ради правосуддя від 17.09.2019 про звільнення позивача з посади судді на цей час не є оприлюдненим у встановленому законом порядку на офіційному сайті Вищої ради правосуддя унаслідок відсутності сайту Вищої ради правосуддя, який мав би статус офіційного відповідно до положень чинного законодавства України. З огляду на зазначене сума невиплаченої йому суддівської винагороди за період 2019, 2020, 2021 років складає 1108590,00 грн. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 20.04.2021 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі за вищевказаним позовом.

Представник відповідача у наданому до суду відзиві на позов проти заявленого позову заперечував та зазначив, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на помилкових висновках позивача. При цьому, представником відповідача вказано, що рішенням Комісії від 01 лютого 2018 року № 8/зп-18 призначено кваліфікаційне оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, зокрема судді Зачепилівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 та рішенням від 26 квітня 2018 року № 562/ко-18 Комісія встановила, що суддя Зачепилівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 отримав менше 50 відсотків від максимально можливого бала за виконання практичного завдання, а отже, не склав іспиту і не може бути допущеним до другого етапу кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді «Дослідження досьє та проведення співбесіди», та дійшла висновку, що суддя Зачепилівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 не відповідає займаній посаді за критерієм професійної компетентності, у зв`язку з чим рекомендувала Вищій раді правосуддя розглянути питання про звільнення його з посади судді. Відповідно до наказу голови Зачепилівського районного суду Харківської області від 15.09.2019 року №02.03-106 позивача відраховано зі штату Зачепилівського районного суду Харківської області 18 жовтня 2019 року з посади судді у зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Зачепилівського районного суду Харківської області на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України» від 17 вересня 2019 року №2484/0/15-19 та виплачено йому грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за період роботи з 01.10.2017 року по 01.10.2018 року тривалістю 28 календарних днів, невикористану щорічну основну відпустку за період роботи з 01.10.2018 року по 01.10.2019 року тривалістю 19 календарних днів, невикористану частину щорічної основної відпустки за період роботи з 01.10.2019 року по 18.10.2019 року тривалістю 2 календарних дні. Згідно розрахункового листа за 2019 рік ОСОБА_1 розрахунок після звільнення виконано в повній мірі. Відтак, з огляду на приписи п.10 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» наказом голови Зачепилівського районного суду Харківської області припинено виплату доплат до посадового окладу з 17 вересня 2019 року у зв`язку з фактичним припиненням здійснення правосуддя позивачем у зв`язку зі звільненням на підставі рішення Вищої ради правосуддя № 2484/0/15-19 від 17.09.2019. Відтак, на переконання відповідача, ним не було порушено жодних норм чинного законодавства та здійснено всі виплати ОСОБА_1 при звільненні в повному обсязі. Крім того, представником відповідача вказано, що на сьогоднішній день рішення Вищої ради правосуддя №2484/0/15-19 від 17.09.2019 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Зачепилівського районного суду Харківської області на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України, на підставі якого було видано наказ №02.03-106 від 15.10.2019 є чинним і не скасовувалось. Отже, на думку представника відповідача, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Представник третьої особи правом подання пояснень стосовно позову або відзиву на позов не скористався.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 указом Президента України від 23.08.2012 р. № 484/2012 "Про призначення суддів" був призначений на посаду судді Зачепилівського районного суду Харківської області.

Під час розгляду справи встановлено, що рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів від 01 лютого 2018 року № 8/зп-18 призначено кваліфікаційне оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, зокрема судді Зачепилівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 .

Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів від 26 квітня 2018 року № 562/ко-18 комісія встановила, що суддя Зачепилівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 отримав менше 50 відсотків від максимально можливого бала за виконання практичного завдання, а отже, не склав іспиту і не може бути допущеним до другого етапу кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді «Дослідження досьє та проведення співбесіди», та дійшла висновку, що суддя Зачепилівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 не відповідає займаній посаді за критерієм професійної компетентності, у зв`язку з чим рекомендувала Вищій раді правосуддя розглянути питання про звільнення його з посади судді.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17.09.2019 року позивача звільнено з посади судді.

Відповідно до наказу голови Зачепилівського районного суду Харківської області від 15.09.2019 року №02.03-106 ОСОБА_1 відраховано зі штату Зачепилівського районного суду Харківської області 18 жовтня 2019 року з посади судді у зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Зачепилівського районного суду Харківської області на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України» від 17 вересня 2019 року №2484/0/15-19.

З наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що відповідно до ст. 24 Закону України «Про відпустки» позивачу виплачено грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за період роботи з 01.10.2017 року по 01.10.2018 року тривалістю 28 календарних днів, невикористану щорічну основну відпустку за період роботи з 01.10.2018 року по 01.10.2019 року тривалістю 19 календарних днів, невикористану частину щорічної основної відпустки за період роботи з 01.10.2019 року по 18.10.2019 року тривалістю 2 календарних дні.

Представником відповідача у поданому до суду відзиві на позов вказано, що згідно розрахункового листа за 2019 рік ОСОБА_1 розрахунок після звільнення з останнім виконано в повній мірі.

Позивачем у позовній заяві вказано, що припинення виплати суддівської винагороди було передчасним з огляду на допущення добросовісної помилки щодо сприйняття оприлюднення рішення Вищої ради правосуддя від 17.09.2019 про його звільнення як офіційного як ним, так і відповідачем.

Так, позивачем вказано, що фактично повний текст рішення Вищої ради правосуддя від 17.09.2019 про його звільнення з посади судді на цей час не є оприлюдненим у встановленому законом порядку на офіційному сайті Вищої ради правосуддя унаслідок відсутності сайту Вищої ради правосуддя, який мав би статус офіційного відповідно до положень чинного законодавства України.

Позивачем вказано, що рішення про його звільнення опубліковано на сайті Вищої ради правосуддя за посиланням: htips://hcj.gov.ua

Однак, на думку позивача, зазначений сайт не є офіційним джерелом інформації і повний текст рішення Вищої ради правосуддя від 17.09.2019 про звільнення позивача з посади судді Зачепилівського районного суду Харківської області не є офіційно опублікованим на офіційному сайті Вищої ради правосуддя, а відтак, не міг бути прийнятим відповідачем до виконання внаслідок його офіційного опублікування.

З огляду на зазначене, позивачем вказано, що розмір суддівської винагороди та її складові визначено у статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з урахуванням положень п. 24 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» цього закону, яка для судді місцевого суду, що не здійснює правосуддя, становив: у 2019 році складає 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 25*1921 = 48025 грн. та за 2 місяці і 13 днів (від 19.10.2019 по 31.12.2019) складає: 48025*2 + (48025/31 * 3) = 116190,00 грн.; у 2020 році - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 30 * 2027 = 60810 грн. та за рік складає 60810 * 12 = 729720 гри.; у 2021 році - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 30 * 2189 = 65670 грн. та за період 01.01.2021 - 30.04.2021 складає: 65670 * 4 = 262680 грн.

Разом, як вказано позивачем, сума невиплаченої відповідно до закону суддівської винагороди складає: 116190 + 729720 + 262680 = 1108590 грн.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 21, 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ч.1 ст.126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Згідно із ч.1 ст. 112 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» загальні умови звільнення судді з посади, суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України. Водночас згідно з пунктом 40 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» положення цього Закону застосовуються з урахуванням норм розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

Підпунктом 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України встановлено, шо відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», має бути оцінена в порядку, визначеному законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади.

Згідно з п. 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», оцінюється колегіями Комісії в порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до абз.2 п.20 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади за рішенням Вищої ради правосуддя на підставі подання відповідної колегії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 131 Конституції в Україні діє Вища рада правосуддя, яка ухвалює рішення про звільнення судді з посади.

Статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності Вищої ради правосуддя визначає Закон України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1798-VIII Вища рада правосуддя є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.

Пунктом 6 частини першої статті 3 Закону № 1798-VIII одним із повноважень ВРП визначено ухвалення рішень про звільнення судді з посади.

Згідно пункту 1 статті 125 Закону України «Про судоустрій і статус суддів України» припинення повноважень судді є підставою для припинення трудових відносин судді із відповідним судом, про що голова суду видає наказ.

Судовим розглядом справи встановлено, що звільнення позивача з посади було здійснено на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 17.09.2019 року №2484/0/15-19 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Зачепилівського районного суду Харківської області на підставі пп.4 п. 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України.

Як підтверджено і позивачем у позовній заяві, зазначене рішення було оприлюднено на сайті Вищої ради правосуддя.

Сайт Вищої ради правосуддя функціонує на підставі Порядку оприлюднення інформації на офіційних інтернет - ресурсах Вищої ради правосуддя, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 28.05.2020 №1606/0/15-20, що розміщено за посиланням: https://hcj.gov.ua/doc/doc/3105.

В подальшому, відповідно до наказу голови Зачепилівського районного суду Харківської області від 15.09.2019 року №02.03-106 позивача відраховано зі штату Зачепилівського районного суду Харківської області 18 жовтня 2019 року з посади судді у зв`язку з рішенням Вищої Ради правосуддя «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Зачепилівського районного суду Харківської області на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України» від 17 вересня 2019 року №2484/0/15-19.

Суд наголошує, що відповідно до п.10 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

Отже, з огляду на зазначене, наказом голови Зачепилівського районного суду Харківської області припинено здійснення виплат позивачу з 17 вересня 2019 року у зв`язку з фактичним припиненням здійснення правосуддя суддею ОСОБА_1 у зв`язку зі звільненням на підставі рішення Вищої Ради правосуддя № 2484/0/15-19 від 17.09.2019.

Суд зазначає, що під час розгляду справи не встановлено доказів скасування або оскарження рішення Вищої ради правосуддя №2484/0/15-19 від 17.09.2019 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Зачепилівського районного суду Харківської області на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України» на підставі якого було видано наказ №02.03-106 від 15.10.2019 року.

Доводи позивача стосовно того, що сайт Вищої ради правосуддя не є офіційним не можуть вважатися судом належними та обґрунтованими, оскільки не засновані на нормах діючого законодавства та не підтверджені належними доказами.

Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що припинення виплати суддівської винагороди позивачу було здійснено відповідачем протиправно.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із приписами ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації в Харківській області (пл. Героїв Небесної Сотні, буд. 36, м. Харків, 61001), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Вища рада правосуддя (вул. Студентська, буд.12-А, б.36, м. Київ, 04050) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.