Справа № 140/4028/21
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2021-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року ЛуцькСправа № 140/4028/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мачульського В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Управління Служби безпеки України у Волинській області (далі УСБУ у Волинській області, відповідач) про визнання неправомірною бездіяльність, яка полягає у відмові щодо зарахування періоду з 30.06.2000 по 15.11.2001 включно в пільговому обчисленні один місяць служби за півтора місяці до вислуги років на пенсію який зазначений у послужному списку за час проходження служби в підрозділі карного розшуку МВС України та зобов`язання зарахувати ОСОБА_1 період служби на посаді оперуповноважений карного розшуку Любомльського РВУ МВС у Волинській області з 30.06.2000 по 15.11.2001 включно в пільговому обчислені до вислуги років на пенсію, внести відповідні зміни щодо зарахування до вислуги років вказаного періоду до наказу про виключення зі списком, підготувати та направити на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області необхідні документи щодо розрахунку вислуги років для врахування при нарахуванні і виплати пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вислуга років у пільгову обчисленні нарахована йому невірно, з порушенням норм чинного законодавства. Так, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України №1497 від 16.11.2001 року пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 року, яким встановлено, що до вислуги років для призначення пенсій зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця час проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах карного розшуку за переліком посад і умовами, що визначаються Міністерством внутрішніх справ, ОСОБА_1 вказує на те, що при врахуванні вислуги років управлінням Служби Безпеки України у Волинській області не враховано той факт, що в період з 30.06.2000 по 15.11.2001 позивач працював у Любомильському РВ УМВС на посаді оперуповноваженого відділення карного розшуку Любомильському РВ УМВС України у Волинській області, що надає останньому право на зарахування до стажу вислугу років на пільгових умовах місяць служби за півтора.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (а.с.29).

У відзиві на позовну заяву від 11.05.2021 (а.с.32-35) відповідач заперечує проти позову та просить в задоволенні позову відмовити повністю, оскільки відсутні підстави для надання зворотної сили нормам постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2001 №1497, а саме зарахування на її підставі у пільговому обчисленні періодів служби до набрання нею чинності. У зв`язку з цим дії вважає УСБУ у Волинській області щодо відмови у проведенні корегування розрахунку вислуги років на військовій службі ОСОБА_1 відповідають вимогам чинного законодавства.

Інших заяв по суті справи на адресу суду від сторін справи не надходило. Сторони скористались своїм правом щодо подачі заяв по суті справи.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд, перевіривши доводи сторін викладені у завах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 07.10.1993 по 25.10. 2006 проходив службу в органах внутрішніх справ України. З 26.10.2006 року по 30.09.2011 рік проходив службу в Управлінні Служби безпеки України у Волинській області, що підтверджується витягом з розрахунку вислуги років на пенсію майора ОСОБА_1 (а.с.24-26).

Відповідно до витягу з наказу Управління Служби безпеки України у Волинській області від 30.09.2011 року № 145-ОС, ОСОБА_1 звільнено наказом голови СБУ від 16.09.2011 № 942-ОС в запас п.п. «а» п. 61 і п.п. «б» п. 62 за станом здоров`я у запас СБУ з правом носіння військового одягу, з урахуванням часу на здачу справ та посади, з 30 вересня 2011 року (а.с.23).

Управлінням пенсійного фонду України у Волинській області ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 від 09.12.2011 (а.с.19).

04.02.2021 ОСОБА_1 звернувся до УСБУ у Волинській області з заявою у якій просив переглянути розрахунок вислуги років та додатково зарахувати в пільговому обчисленні час служби на оперативних посадах в органах МВС з 30.06.2000 до 15.11.2001 та подати виправлений розрахунок до Головного управління Пенсійного фонду України (а.с.20-21).

Листом від 17.02.2021 №54/17/549 УСБУ у Волинській області повідомило позивача про відсутність підстав для зарахування в пільговому обчисленні один місяць за півтора місяці в період з 30.06.2000 до 15.11.2001 (а.с.22).

Не погодившись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Час проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах карного розшуку зараховувався у пільговому обчисленні один місяць служби за півтора місяці за переліком посад і умовами, що визначаються Міністром внутрішніх справ на підставі змін, які були внесені постановою Кабінету Міністрів України №1497 від 16.11.2001 (набула чинності 21.11.2001) до постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 р. «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей».

Відповідно до підпункту «в» пункту 3 вищезазначеної постанови до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям зараховуються на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця, зокрема:

час проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах карного розшуку за переліком посад і умовами, що визначаються Міністерством внутрішніх справ (доповнено 'абзацом згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2001 №1497 із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 №1803).

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Частиною першою статті 52 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» встановлено, що постанови Кабінету Міністрів України, крім постанов, котрі містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самим постановами, але не раніше дня їх опублікування.

Враховуючи зазначене, постанова Кабінету Міністрів України від 16.11.2001 №1497, якою було встановлено пільговий залік вислуги років, набрала чинності з 21.11.2001, оскільки вона опублікована 21.11.2001 в газеті «Урядовий кур`єр» №216 та 07.12.2001 в «Офіційної віснику України» №47.

На час набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2001 №1497 ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді оперуповноваженого відділення карного розшуку Любомльського РВ УМВСУ у Волинській області, тому розрахунок вислуги років на пенсію на пільгових умовах (один місяць служби за півтора місяця) цього періоду служби на думку суду обчислюється з 21.11.2001 (набрав чинності), а не з 30.06.2000 - призначення ОСОБА_1 на вказану посаду, як зазначає останній.

Відповідно до частини першої ст. 58 Конституції України нормативно- правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях від 13.05.1997 №1-зп, від 09.02.1999 №1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001 та від 13.03.2012 № 6-рп/2012 висловив позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів: закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, зміст правовідносин, зокрема, прав та обов`язків особи, не може змінюватися зі зміною законодавчих норм.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання зворотної сили нормам постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2001 №1497, оскільки вказаний нормативно-правовий акт не пом`якшує і не скасовує відповідальність особи, а встановлює право певної категорії громадян на пільги.

У зв`язку з цим дії УСБУ у Волинській області щодо відмови у проведенні корегування розрахунку вислуги років на військовій службі ОСОБА_1 відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Судом також враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На думку суду, відповідачем належними та допустимими доказами доведено правомірність своїх дій, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, тому з урахуванням статті 139 КАС України понесені судові витрати, зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський