Справа № 1.380.2019.006108
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.006108
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 1.380.2019.006108 за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 за участю третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Львівського комунального підприємства «Граніт», ОСОБА_2 про демонтаж самочинно влаштованого балкону, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради звернулась до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просила зобов`язати ОСОБА_1 демонтувати самочинно влаштований балкон розміром 1,10х5,10м. до квартири, розміщеної на 2 поверсі будинку АДРЕСА_1 та привести планування квартири до попереднього стану.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач самочинно влаштувала балкон 1,10х5,10м. до квартири розміщеної на 2 поверсі будинку на АДРЕСА_1 , що підтверджується актом складеним ЛКП «Граніт» від 10.04.2017 року. Позивач зазначає, що влаштування балкону у будинку АДРЕСА_2 , здійснене з порушенням законодавства, без узгодження з власниками квартир у будинку та без одержання відповідних дозвільних документів. ЛКП «Граніт» у березні 2017 року складено протокол №87 про адміністративне правопорушення вчинене гр. ОСОБА_1 відповідальність за яке передбачена статтею 150 КУпАП України.

За результатами розгляду протоколу, адміністративною комісією при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради винесено постанову про адміністративне правопорушення №73 від 10.04.2017, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, в розмірі 51 грн. Відповідач ОСОБА_1 штраф оплатила, що підтверджується квитанцією про оплату штрафу, постанова набула законної сили та відповідачем не оскаржувалася.

Керуючись Положенням про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові, враховуючи вимоги ст. 382 Цивільного кодексу України, районна адміністрація розпорядженням №290 від 24.05.2017 рекомендувала відповідачу до 17.07.2017 демонтувати самочинно влаштований балкон, та привести планування приміщень до попереднього стану.

ЛКП «Граніт» скеровувало рекомендованою кореспонденцією відповідачу попередження № 2/402 від 02.06.2017 про необхідність демонтувати самочинно влаштований балкон розміром 1,10x5,10м до квартири АДРЕСА_3 . Проте, відповідач самочинно влаштований балкон розміром 1,10x5,10м до квартири АДРЕСА_3 не демонтувала, що випливає з акту, складеного працівниками ЛКП «Граніт» 25.07.2017 р.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач проти позову заперечила, з підстав, що спірний балкон станом на 2005 рік час придбання квартири, вже був, і з того часу відповідач користувалася не створюючи нікому жодних перешкод. Спірний балкон був зведений попереднім власником, що підтверджується актом від 20.06.2019 року складеним мешканцями будинку.

Відповідач вважає, що влаштування спірного балкону не порушує прав інших власників квартир у будинку, оскільки як зазначено в технічному звіті, результатів обстеження і оцінки технічного стану та відповідності вимогам ДБН квартири АДРЕСА_3 , зробленого на замовлення фахівцями Львівської філії Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІПРОБКТРЕКОНСТРУКЦІЯ», у висновках якого серед іншого зазначено, що при обстеженні конструкцій будинку АДРЕСА_4 та зокрема квартири АДРЕСА_5 встановлено, що загальний технічний стан конструкцій - задовільний. Самовільне влаштування консольного балкону квартири АДРЕСА_5 зі сторони дворового фасаду не погіршило технічного стану будинку, а прийняті конструктивні рішення забезпечують несучу здатність конструкцій. Квартира після перепланування відповідає вимогам міцності та надійності і придатна до експлуатації, що в свою чергу доводить те, що з технічної точки зору даний балкон є абсолютно надійним та безпечним для експлуатації.

Треті особи пояснень по суті спору не надали, хоча були належним чином повідомленні про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 16 грудня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі. Ухвалою суду від 13.01.2020 року зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 19.04.2021 року поновлено провадження у справі.

Судом встановлені наступні обставини:

24.05.2017 року Головою Залізничної районної адміністрації прийнято розпорядження за № 290 «Про самочинне будівництво, здійснене гр.. ОСОБА_1 », яким рекомендовано відповідачу ОСОБА_1 , мешканці кв. АДРЕСА_3 , в термін до 17.07.2017 року демонтувати самочинно влаштований балкон розміром 1,10х5,10м. до квартири, розміщеної на 2 поверсі будинку АДРЕСА_1 та привести планування квартири до попереднього стану.

Актом, складеним працівниками ЛКП «Граніт» від 25.07.2017 року, зафіксовано факт невиконання відповідачем вимог розпорядження голови Залізничної районної адміністрації.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач просить суд зобов`язати відповідача самочинно влаштований балкон розміром 1,10х5,10м. до квартири, розміщеної на 2 поверсі будинку АДРЕСА_1 та привести планування квартири до попереднього стану.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно ч. 2 ст. 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно ч. 5 ст. 319 Цивільного кодексу України визначає, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно ст. 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Згідно ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом; рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Також слід зазначити, що до компетенції виконавчих органів міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема: організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян (ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчим органам міських рад делеговано повноваження у галузі будівництва, зокрема, зі здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Зазначене кореспондується з Правилами благоустрою м. Львова, затвердженими ухвалою Львівської міської ради від 21.04.2011.

Згідно з підпунктом 5.3.3 пункту 5.3 «Повноваження у галузі будівництва» Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою Львівської міської ради» від 14.07.2016 №777, до повноважень районної адміністрації в галузі будівництва віднесено розгляд питань та вжиття заходів у порядку, встановленому виконавчим комітетом та департаментом містобудування, щодо фактів самовільного будівництва (погодження, приведення до попереднього стану, демонтажу та ін.).

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 01.11.2016 № 977 затверджено Положення про Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради відповідно до пункту 4.32 якого до повноважень районної адміністрації віднесено розгляд питань та вжиття заходів у порядку, встановленому виконавчим комітетом, щодо фактів самовільного будівництва (погодження, приведення до попереднього стану, демонтажу тощо).

Згідно ч. 1, ч. 7 ст. 376 Цивільного кодексу України будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за тішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Судом встановлено, що дозволів на влаштування балкону у будинку АДРЕСА_1 до квартири АДРЕСА_5 , уповноваженими органами у встановленому законом порядку не видавалося. Наявні у матеріалах справи докази (схеми, викопіювання фотознімків) підтверджують факт самочинного монтажу за зазначеною адресою вказаних об`єктів.

Як встановлено судом з матеріалів справи, відповідачем не виконано Розпорядження голови Залізничної РА ЛМР №290 від 24.05.2017 про самочинне будівництво здійснене гр. ОСОБА_1 .

Доказів виконання чи скасування Розпорядження відповідачем до суду не подано.

Крім цього ОСОБА_1 було сплачено штраф накладений постановою №73 від 10.04.2017 (копія квитанції наявна в матеріалах справи) за порушення ст. 150 КУпАП. На думку суду, дана обставина підтверджує те, що ОСОБА_1 визнає факт самочинного влаштування балкону розміром 1,10х5,10 м.

Також суд зазначає, що у Залізничному районному суді м. Львова на розгляді перебувала справа №462/4398/19 за позовом ОСОБА_1 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визнання права власності на реконструйовану квартиру. Позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

З цих же підстав не враховуються заперечення відповідача вказані у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі статтею 101 КАС України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Частинами першою та другою статті 104 КАС України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертних досліджень та складення висновків експерта за результатами проведеного позасудового експертного дослідження визначається відповідно до законодавства.

Матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням (частина перша статті 105 КАС України).

Статтею 108 КАС України встановлено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 вказаного Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.

Суд враховує, що висновок експерта в цій справі не оцінювався як доказ, оскільки доданий до матеріалів справи висновок експерта №415/19 складений за результатами проведення будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №462/4398/19.

Також суд враховує положення Висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява N 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява N 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Таким чином, позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно п. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведення експертизи.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 262-263, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради (79022, м. Львів, вул. І. Виговського, 34) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 ) за участю третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Львівського комунального підприємства «Граніт» (79039, м. Львів, вул. Бортнянського, 17), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 ) про демонтаж самочинно влаштованого балкону, - задоволити повністю.

Зобов`язати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) демонтувати самочинно влаштований балкон розм. 1,10х5,10 м. до квартири, розміщеної на 2 поверсі будинку АДРЕСА_1 та привести планування квартири до попереднього стану.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення суду складено в повному обсязі 23.06.2021 року.

Суддя Гавдик З.В.