Справа № 520/8984/19
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Кухар М.Д.

14 червня 2021 р.Справа № 520/8984/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про скасування протоколу та зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в:

04.09.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить:

- скасувати протокол відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 28 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі ГУ ПФУ в Харківській області, пенсійний орган) № 639/А-3 від 09.08.2019 року щодо відмови в перерахунку з 25.04.2019 року його пенсії по інвалідності відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України від 28.02.1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-XII), як норми прямої дії, без застосування понижуючих коефіцієнтів, інших формул та розрахунків, та провести відповідні виплати;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області провести з 25.04.2019 року перерахунок його пенсії, обчислюючи розмір грошового забезпечення для нарахування пенсії виключно з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, у відповідності до положення ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII, як норми прямої дії, без застосування понижуючих коефіцієнтів, інших формул та розрахунків встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Порядок 1210), та провести відповідні виплати (з урахуванням сплачених раніше сум пенсії).

Обґрунтовує позовні вимоги позивач тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та інвалідом 3 групи, тому має право на пенсійне забезпечення відповідно до норм Закону № 796-XII, зокрема, на нарахування пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Крім того, позивач посилається на рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 у справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19).

У відзиві на адміністративний позов відповідач ГУ ПФУ в Харківській області, не погоджуючись з вимогами ОСОБА_1 , зазначив, що позивачу перераховано пенсію з 01.07.2019 року виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати відповідно до Порядку № 1210, який саме визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст. ст. 54, 57 і 59 Закону № 796-ХІІ.

У відповіді на відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , зазначив фактично аналогічні доводи, що зазначені ним у позові.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2019 року (рішення ухвалено за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення

Висновок суду вмотивований тим, що законодавець в питаннях визначення умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, в тому числі призначених відповідно до ст. 59 Закону № 796-ХІІ на законодавчому рівні делегував повноваження з регулювання вказаних питань Кабінету Міністрів України. Порядок проведення обчислення пенсії за вказаними нормами Закону визначений положеннями постанови КМУ № 1210. Відтак, протокол, який оскаржує позивач є таким, що прийнятий в рамках у відповідності та на виконання норм чинного законодавства, та підстав для його скасування не вбачає.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про задоволення позовних вимог.

Аргументуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначає, що судом грубо порушені норми матеріального права, у тому числі ст.ст. 8, 19, 92 Конституції України, ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ, висновки Європейського Суду з прав людини в рішенні від 06.03.2014 року по справі «Великода проти України». Суд неправомірно застосував до спірних правовідносин підзаконний акт постанову Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 року № 543, та не навів мотивів застосування цього підзаконного акту і постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Харківській області просить залишити її без задоволення, а рішення суду, - без змін.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення підлягає зміні з підстав та мотивів його прийняття, з наступних підстав.

Судом установлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 29.03.2019 року (а.с. 19).

Рішенням МСЕК № 2 Обласного Центру медико-соціальної експертизи від 13.04.2000 року позивачу з 01.04.2000 року (безстроково) встановлена Ш група інвалідності, причина інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕНС (а.с. 18).

24.06.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою, якою просив перевести його на пенсію по інвалідності відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року № 1-р(ІІ)/2019 у справі № 3-14/2019, обчислюючи розмір грошового забезпечення для нарахування пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року (а.с. 22).

За результатами розгляду заяви позивача від 24.06.2019 року, ГУ ПФУ в Харківській області рішення не приймалось.

При цьому, відповідач листом № 610/А-3 від 04.07.2019 року повідомив ОСОБА_1 , що він отримує пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків, як інвалід ІІІ групи, згідно Закону № 796-ХІІ та обчислену відповідно до Порядку № 1210. Виплата пенсії провадиться з урахуванням підвищення «інвалідам війни», передбаченого Законом № 796-ХІІ. Розмір пенсії станом на червень 2019 року складав 3.368,25 грн. Постановою КМУ від 26.06.2019 року № 543 «Про внесення змін до деяких постанов КМУ» внесені зміни до абз. 2 п. 1 постанови КМУ від 28.07.2010 року № 656 «Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій», абз. 1 п. 91 Порядку № 1210, які набрали чинності з 01.07.2019 року. Пенсію позивача перераховано з 01.07.2019 року. Розмір пенсії з 01.07.2019 року складає 6.686,50 грн. (основний розмір пенсії 5.882,60 грн. + підвищення інвалідам війни ІІІ групи 469,20 грн. + додаткова пенсія інвалідам ІІІ групи з числа ліквідаторів ЧАЕС 284,70 грн. + щомісячна цільова грошова допомога інвалідам війни 50,00 грн.) (а.с. 23).

31.07.2019 року позивач ОСОБА_1 повторно звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою, якою просив провести перерахунок його пенсії та забезпечити виплату йому з 25.04.2019 року пенсії по інвалідності відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ, обчислюючи розмір грошового забезпечення для нарахування пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з урахуванням виключно лише відсотку втрати працездатності, в даний час 50 %, без врахування положень Порядку № 1210 та постанови КМУ № 543, з подальшим щорічним обчисленням його державної (основної) пенсії по інвалідності в разі щорічного з 1 січня кожного відповідного року збільшення розміру мінімальної заробітної плати, без застосування понижуючих коефіцієнтів, інших формул чи розрахунків, а також проводити відповідні виплати без обмеження граничного (максимального) розміру пенсії (а.с. 24).

09.08.2019 року ГУ ПФУ в Харківській області рішенням, оформленим Протоколом про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій № 639/А-3 відмовив позивачу в проведенні перерахунку пенсії згідно приписів ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, без застосування понижуючих коефіцієнтів, інших формул чи розрахунків, а також проводити відповідні виплати без обмеження граничного (максимального) розміру пенсії (а.с. 26).

В обґрунтування прийнятого рішення ГУ ПФУ в Харківській області зазначено, що умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок ЧАЕС, щомісячна додаткова пенсія визначається відповідно Закону № 796-XII (зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76) та Порядку № 1210. Постановою КМУ «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок ЧАЕС» від 15.11.2017 року № 851 внесено зміни до Порядку № 1210, зокрема, доповнено п. 91, який передбачає обчислення пенсії особам з інвалідністю, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби, з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Постановою КМУ № 543 внесено зміни до Порядку № 1210 (набрало законної сили з 01.07.2019 року), у зв`язку з чим позивачу з 01.07.2019 року проведено перерахунок. Розмір пенсії ОСОБА_1 обчислено відповідно до чинного законодавства та не порушено механізм обчислення пенсії, передбачений Порядком № 1210.

Погоджуючись із загальним висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості вимог адміністративного позову ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (стаття 8 Конституції України).

За частиною першою ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсійні правовідносини є одним з видів суспільних відносин і особливою формою здійснення права на пенсію. Пенсійні правовідносини розглядаються як особлива форма соціальної взаємодії, що об`єктивно виникає в суспільстві відповідно до закону, учасники якої мають взаємні кореспондуючі права та обов`язки і реалізують їх з метою задоволення своїх потреб та інтересів в особливому порядку, який не заборонений державою чи гарантований і охороняється нею в особі певних органів.

Відповідно до пункту 3 частини першої ст. 85 у поєднанні з пунктом 6 частини першої ст. 92 Конституції України виключно законами визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, заходи регулювання праці та зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону № 796-XII цей Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Статтею 71 Закону № 796-XII установлено, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Частиною першою ст. 54 Закону № 796-XII унормовано, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Законом України від 28.12.2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», що набрав чинності 01.01.2015 року (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), внесені зміни в редакцію ч. 3 ст. 54 Закону № 796-ХІІ, - а саме: «Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань».

Особливості призначення пенсій військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, передбачені у ст. 59 Закону № 796-ХІІ.

Так, частиною третьою ст. 59 Закону № 796-ХІІ (в редакції, що є чинною з 01.10.2017 року) передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях частини третьої ст. 59 Закону № 796-ХІІ, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 рок № 1-р(II)/2019.

Таким чином, з 26.04.2019 року позивач ОСОБА_1 набув право на обчислення розміру пенсії на умовах, визначених ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ.

Колегія суддів зауважує, що обчислення основної державної пенсії позивача відповідно до вимог ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ підлягає з дати звернення із відповідною заявою.

Матеріали справи підтверджують ту обставину, що із заявою про бажання отримувати пенсію по інвалідності відповідно до вимог ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ позивач звернувся до пенсійного органу 24.06.2019 року. Відтак, вимоги позивача ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача з 25.04.2019 року обчислити розмір його пенсії по інвалідності, виходячи з положень ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ, є необґрунтованими.

15.11.2017 року (після внесення змін до ст. 59 Закону № 796-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України за № 851 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» внесено зміни до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 (далі - Порядок № 1210), а саме: у першому реченні пункту 1 слова і цифри «статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» замінено словами і цифрами «статей 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та доповнено Порядок пунктом 9-1 такого змісту:

«За бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року за формулою: ».

Після прийняття Рішення Конституційним Судом України від 25.04.2019 рок у справі № 1-р(II)/2019, постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 року № 543 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» абзац перший пункту 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, викладений в такій редакції:

« 9-1. За бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою:».

Отже, наведеним підтверджується, що пункт 9-1 Порядку № 1210 прийнятий Кабінетом Міністрів України на реалізацію норми частини третьої ст. 59 Закону № 796-ХІІ, а відтак має бути застосований до осіб, на яких поширюється дія частини третьої ст. 59 вказаного Закону.

Враховуючи наведене, зокрема положення ч. 3 ст. 54 Закону № 796-ХІІ (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), факт отримання позивачем пенсії по інвалідності, що призначена в порядку та умовах цього Закону, колегія суддів не погоджується з доводами позивача ОСОБА_1 про те, що парламент України не делегував Кабінету Міністрів України повноважень встановлювати розмір пенсії по інвалідності, що передбачена ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ.

При вирішенні спірних правовідносин колегія суддів також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 року, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Суханов та Ільченко проти України» (рішення від 26.06.2014 року, п.35) Європейський Суд з прав людини зазначив, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися ст.1 Першого протоколу. Якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами.

Колегія суддів звертає увагу, що у спірних правовідносинах вимоги позивача не мають достатнього підґрунтя у національному законодавстві, адже змінено відповідні норми законодавства, а також немає усталеної практики національних судів на підтримку аналогічних скарг заявників. З огляду на це, колегія суддів вважає, що у спірний період у позивача немає «законних сподівань» на виплату підвищення до пенсії в іншому, ніж встановлено чинним законодавством, розмірі, які могли б підпадати під дію ст. 1 Першого протоколу.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.06.2014 у справі «Великода проти України» Суд розглянув скаргу за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції на припинення виплати заявниці державними органами пенсії у розмірах, встановлених рішенням національного суду від 19.01.2010 після внесення у 2011 році змін до законодавчих актів. Суд дійшов висновку про відсутність втручання у право заявниці на мирне володіння майном внаслідок внесення змін до законодавства щодо зменшення розміру соціальних виплат. Такого висновку Суд дійшов за відсутності доказів того, що ці зміни внесені не у відповідності до законної процедури та за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними.

Відхиляючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Колегія суддів також зазначає, що висновки суду у цій справі не суперечать висновкам, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.04.2021 року по справі № 520/12609/19.

Таким чином, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції по суті позовних вимог позивача ОСОБА_1 і не вбачає підстав, передбачених ст. 317 КАС України, для задоволення вимог апеляційної скарги позивача та скасування судового рішення. Разом з тим, колегія суддів, враховуючи наведене вище, дійшла висновку про необхідність зміни судового рішення, шляхом часткової зміни підстав та мотивів його прийняття.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч. 4 ст. 317 КАС України).

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року змінити з підстав та мотивів його прийняття.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді С.С. Рєзнікова А.О. Бегунц
Постанова у повному обсязі виготовлена і підписана 24 червня 2021 року.