Справа № 120/1435/21-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 червня 2021 р. Справа № 120/1435/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Волинець В.М.,

представника позивача: Шевчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вудпоінт" до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

в с т а н о в и в :

22.02.2021 року ТОВ "Вудпоінт" звернулось в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначили, що 21.08.2020 року працівниками Головного управління ДПС у Київській області, на підставі Наказу № 948 від 03.08.2020 року, проведено фактичну перевірку ТОВ "Вудпоінт", за місцем господарської діяльності: вул. Нововокзальна, 1, смт. Борова, Фастівський район, Київська область. В ході проведення перевірки контролюючим органом встановлено факт зберігання пального без наявності на те ліцензії, про що складено Акт фактичної перевірки від 21.08.2020 року.

На підставі Акту фактичної перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 16.09.2020 року, яким до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 500000 грн.

Товариство не погоджується з таким рішенням контролюючого органу та вважає його протиправним, оскільки податкове повідомлення-рішення № від 16.09.2020 року прийняте на підставі незаконно проведеної перевірки, а тому не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

Про протиправність проведеної перевірки, на переконання позивача, свідчить невідповідність наказу №948 від 03.08.2020 року, на підставі якого проведено фактичну перевірку Товариства, вимогам п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України. Також, фактична перевірка здійснена за відсутності уповноваженого представника Товариства, а акт фактичної перевірки від 21.08.2020 року підписано працівником відділу кадрів, який не є посадовою особою позивача, а тому останній був позбавлений можливості своєчасно проаналізувати законність дій посадових осіб контролюючого органу та вирішити питання допущення чи недопущення їх до фактичної перевірки.

Позивач також вказав, що всупереч положенням ст. 86 Податкового кодексу України, акт фактичної перевірки від 21.08.2020 року не зареєстрований контролюючим органом в органі ДПС за місцем здійснення діяльності суб`єктом господарювання, що також на його думку, свідчить про протиправність проведеної перевірки.

Крім того, позивач зазначив, що перевіркою встановлено факт зберігання пального для потреб власного споживання без отримання відповідної ліцензії на право зберігання пального. Однак, позивач вважає, що висновок контролюючого органу про необхідності отримання Товариством ліцензії на зберігання пального не ґрунтується на нормах Закону, оскільки зберігання пального в ємності (бочці), яка може бути переміщена, не потребує отримання ліцензії на право зберігання пального, оскільки даний резервуар не являється нерухомим майном та не має чіткої прив`язки до місця (території).

Вищевикладені обставини, на переконання позивача, свідчать про протиправність податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 16.09.2020 року № про застосування до ТОВ "Вудпоінт" фінансових санкцій в розмірі 500000 грн., у зв`язку із чим, Товариство звернулось з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 01.03.2021 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

12.03.2021 року на адресу суду надійшли матеріали на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 17.03.2021 року відкрито провадження у даній справі та вирішено її розгляд здійснювати в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 13.04.2021 року.

05.04.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача заперечує щодо задоволення позовних вимог. Зокрема вказав, що працівниками ГУ ДПС у Київській області в період з 18.08.2020 року по 21.08.2020 року, на підставі ст. 75, пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80, ст. 81 Податкового кодексу України та згідно направлень від 03.08.2020 року №2155, 2156, у відповідності до наказу ГУ ДПС у Київській області від 03.08.2020 року №948 "Про проведення фактичних перевірок", проведено фактичну перевірку офісу (виробництва) за адресою : Київська область, Фастівський район, смт.Борова, вул. Нововокзальна, 1, що належить ТОВ "Вудпоінт".

При цьому, перевірка, на переконання представника відповідача, проведена у відповідності до ст. 81 ПК України та з наданням необхідних для перевірки документів, а саме Наказу ГУ ДПС у Київській області "Про проведення фактичних перевірок" №948 від 03.08.2020 року, витягу з додатку до Наказу ГУ ДПС у Київській області "Про проведення фактичних перевірок" №948 від 03.08.2020 року, направлення на перевірку від 03.08.2020 року №1155 та №1156.

Заперечення позивача, щодо проведення перевірки за відсутності уповноваженого представника Товариства, на переконання представника відповідача є безпідставними, оскільки така перевірка проведена в присутності ОСОБА_1 , який згідно наказу підприємства № 7 від 06.06.2019 року був прийнятий на посаду начальника відділу кадрів у Товариство.

Що стосується перевірки діяльності ТОВ "Вудпоінт" не за місцем знаходження юридичної особи, а за адресою: АДРЕСА_1 , повідомили, що згідно ст.93 ЦК України місцезнаходженням юридичної особи є також і фактичне місце ведення діяльності, а не тільки розміщення офісу підприємства, як зазначив позивач у позовній заяві.

Зазначили, що у витягу з додатку до наказу ГУ ДПС у Київській області зазначена підстава для проведення перевірки, а тому посилання позивача на не зазначення підстав проведення перевірки є необґрунтованими.

Вказали, що наказ про призначення перевірки не створює небезпеки інтересам позивача, оскільки сам собою факт проведення перевірки не може безпосередньо заподіяти майнову чи іншу шкоду особі, не призводить до настання невідворотних негативних наслідків. Проведення перевірки є лише процедурою встановлення обставин, які необхідні для контролю за правильністю нарахування і сплати податків та інших обов`язкових платежів.

Відповідач зауважує, що суб`єкти господарювання всіх форм власності, які отримують пальне для власних потреб та здійснюють діяльність з його зберігання, повинні отримати відповідну ліцензію в органах ДПС.

Разом з тим, перевіркою встановлено, що на території виробництва (офісу) ТОВ "Вудпоінт" за адресою: Київська область, Фастівський р-н, смт. Борова, вул. Нововокзальна, буд. 1 здійснювалось зберігання пального для потреб власного споживання без отримання відповідної ліцензії на право зберігання пального (включно для потреб власного споживання чи промислової переробки).

Відповідно до абзацу восьмого ст.17 Закону України №481/95-ВР за зберігання пального без наявності ліцензії до суб`єктів господарювання застосовується фінансова санкція у вигляді штрафу у розмірі 500000 грн.

Враховуючи, що за результатами проведеної перевірки встановлено зберігання пального без наявної на те ліцензії, до суб`єкта господарювання застосовані штрафні (фінансові) санкції на суму 500000 грн.

Враховуючи вищевикладене, представник відповідача вважає, що уповноважені особи ГУ ДПС у Київській області діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на зазначене, представник відповідача просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

07.04.2021 року представником позивача подано відповідь на відзив, у якій останній вважає доводи відповідача необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Додатково зазначив, що відповідачем встановлено факт отримання Товариством пального 13.08.2020 року, в той час як Наказ №948 "Про проведення фактичних перевірок" виданий 03.08.2020 року, тобто за 10 днів до того, як наведений факт відбувся, що на переконання позивача додатково вказує на відсутність правових підстав для призначення 03.08.2021 року перевірки.

Також вказав, що відповідачем не надано жодного доказу, що підтверджував зберігання пального станом на 21.08.2020 року на території виробничої одиниці ТОВ "Вудпоінт" в смт. Борова по вул. Нововокзальна в резервуарі (ємності).

Крім того, позивач вважає, що відповідач порушив порядок оформлення результатів перевірки, оскільки акт фактичної перевірки від 21.08.2020 року повинен бути зареєстрований 24.08.2020 року (наступний робочий день після 21.08.2020року), а потім наданий на підпис уповноваженій особі платника.

Протокольною ухвалою суду від 13.04.2021 року, з метою забезпечення участі представника відповідача у судовому засіданні в режимі відеоконференції, розгляд справи відкладено на 27.04.2021 року.

Ухвалою суду від 13.04.2021 року допущено участь представника Головного управління ДПС у Київській області в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 27.04.2021 року занесеною до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті на 01.06.2021 року.

Ухвалою суду від 31.05.2021 року допущено участь представника Головного управління ДПС у Київській області в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 01.06.2021 року, за клопотанням представника відповідача, розгляд справи відкладено на 17.06.2021 року.

Ухвалою суду від 17.06.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про участь у судовому засідання в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 17.06.2021 року представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини.

03.08.2020 року Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято наказ №948 "Про проведення фактичних перевірок".

Згідно витягу з додатку до Наказу ГУ ДПС у Київській області від 03.08.2020 року №948 "Про проведення фактичних перевірок", з метою дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, в тому числі, порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), вирішено провести фактичну перевірку ТОВ "Вудпоінт" з 17.08.2020 року за адресою: вул. Нововокзальна, 1, смт.Борова, Фастівський район, Київська область, терміном 10 діб.

03.08.2020 року відповідачем, на виконання наказу №984 від 03.08.2020 року, видано направлення на перевірку №№ 1155 та №1156 ТОВ "Вудпоінт" за адресою: вул. Нововокзальна, 1, смт. Борова, Фастівський район, Київська область, тривалість 10 діб.

21.08.2020 року посадовими особами контролюючого органу складено акт фактичної перевірки.

На підставі акту фактичної перевірки №1143/1036/05/42704356 від 21.08.2020 року, Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення - рішення від 16.09.2020 року №, яким до ТОВ "Вудпоінт" застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу за зберігання пального без наявності ліцензії в розмірі 500000 грн.

Не погоджуючись із прийняти рішенням, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовано Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, яка визначає права контролюючих органів, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Водночас згідно з пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави проведення фактичної перевірки регламентовано статтею 80 ПК України, відповідно до пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (пп. 80.2.1 п. 80.2 ст. 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80);

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (пп. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80);

- неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (пп. 80.2.4 п. 80.2 ст. 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80);

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп. 80.2.6 п. 80.2 ст. 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (пп. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80).

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Як зазначено у пункті 86.1 статті 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Пунктом 86.8 статті 86 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами. Тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для застосування контролюючим органом штрафних санкцій платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення в зв`язку допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме - спочатку провести податкову перевірку.

Нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Таким чином, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 16.02.2016 (справа № 826/12651/14), від 27.01.2015 (справа № 21-425а14) та у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.03.2018 (справа № 1570/7146/12), від 24.10.2018 (справа № 808/1746/15) та від 04.02.2019 (справа № 807/242/14).

При цьому, суд не повинен надавати оцінку правомірності оспорюваного рішення, оскільки порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки, про що також неодноразово висловився Верховний Суд у своїх постановах від 19.11.2019 у справі № 160/8859/18, від 30.06.2019 у справі № 825/1747/17.

Отже, у разі недотримання вимог проведення податкової перевірки у контролюючого органу відсутні підстави на прийняття рішення за результатами виявлених порушень і порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.

Таким чином, порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої, а у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Судової палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі 520/8836/18, та від 02.06.2021 року у справі № 826/6266/16 оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Надаючи правову оцінку посиланням позивача на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення фактичної перевірки, суд зазначає, що підставою для проведення фактичної перевірки ТОВ "Вудпоінт" у витягу з додатку до Наказу ГУ ДПС у Київській області від 03.08.2020 року №948 зазначено підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, однак не зазначені обставини, яка чітко повинні визначати мету її проведення та власне самі фактичні підстави, що випливають із згаданої норми податкового законодавства щодо зазначеного платника податків.

Тобто, приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норму Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків. Але при цьому, відповідач жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки цього підприємства, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення.

Суд вважає, що для призначення та проведення фактичної перевірки платника податків не достатньо вказати номер підпункту статті Податкового кодексу України, особливо якщо такий пункт містить декілька обґрунтувань для проведення перевірки.

При цьому, стаття 80 ПК України передбачає вичерпні підстави для проведення фактичної перевірки. Втім, застосовуючи конкретну правову підставу для призначення такої перевірки, у наказі на перевірку контролюючий орган зобов`язаний не тільки зазначити відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, але й обґрунтувати (пояснити), які саме фактичні підстави (обставини) зумовлюють необхідність проведення фактичної перевірки.

Як слідує зі змісту витягу з наказу відповідача від 03.08.2020 року № 948, підставою для його прийняття та проведення фактичної перевірки позивача вказано підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Так, відповідно до вимог пп. 80.2.2 ПК України, фактична перевірка може проводитися у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Тобто, для проведення фактичної перевірки мають існувати вказані вище фактичні обставини та передумови, які і визначають підстави для такої перевірки. Тому оцінка правомірності проведеної перевірки повинна надаватися з урахуванням достатності змісту наказу для висновків про фактичну підставу проведення відповідної перевірки. При цьому суд зазначає, що "підстава" це не посилання на пункт 80.2 статті 80 ПК України, а обставини, які в цьому підпункті розкриваються та мають об`єктивно існувати. Іншими словами під "підставою" у підпункті 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України необхідно розуміти не порядковий номер підпункту пункту статті, а безпосередньо інформацію, відомості та інші обставини (подібна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 1 липня 2019 року по справі № 140/2181/18, від 10 липня 2019 року по справі N 160/7669/18).

В даному випадку судом встановлено, що відповідач посилаючись на підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України жодним чином не обґрунтував наявність підстав для проведення фактичної перевірки, які передбачені вищевказаною нормою, зокрема щодо отримання контролюючим органом в установленому порядку інформації про можливі порушення платником податків тих вимог чинного законодавства, що підпадають під предмет фактичної перевірки, що в свою чергу унеможливлювало для платника чітко розуміти мету такої перевірки, позаяк є незрозумілим про яке можливе порушення з його боку може йти мова.

Отже, зазначення в додатку до наказу лише підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, без посилання на конкретні обставини, не є підставою для проведення фактичної перевірки.

Необхідність зазначення в наказі про проведення фактичної перевірки конкретних підстав для її призначення, зазначення інформації, яка свідчить про порушення законодавства або про їх можливі порушення підтверджується позицією Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 826/28170/15.

Разом з тим, інформація, яка свідчить про порушення законодавства або про їх можливі порушення, окрім як відсутня в наказі, так і відсутня в матеріалах справи.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, за результатом проведеної 21.08.2020 року перевірки, відповідачем встановлено факт зберігання Товариством пального без наявності на те ліцензії. При цьому, отримання пального відбулось 13.08.2020 року, в той час як Наказ №948 "Про проведення фактичних перевірок" виданий 03.08.2020 року, тобто за 10 днів до отримання Товариством пального, що на переконання суду додатково вказує на відсутність правових підстав для призначення 03.08.2020 року перевірки.

Суд вважає, що не зазначення відповідачем чітких підстав для проведення фактичної перевірки позивача, призвело до перекручення законної мети її проведення. Адже, в такому разі контролюючий орган зіславшись лише на підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України взяв собі за мету провести перевірку та дослідження тих питань господарської діяльності платника, які виходять за ті межі, які б визначалися підставою для проведення такої перевірки.

Таким чином зважаючи на викладене та беручи до уваги відсутність в наказі ГУ ДПС у Київській області від 03.08.2020 року № 948 будь-якого посилання на отриману відповідачем в установленому порядку інформацію про факти, які б свідчили про можливі порушення позивачем законодавства, суд вважає, що призначення та проведення фактичної перевірки щодо позивача було здійснено незаконно.

Крім того, зі змісту витягу з додатку до Наказу ГУ ДПС у Київській області від 03.08.2020 року №948 вбачається, що тривалість перевірки ТОВ "Вудпоінт" складає 10 діб, а період діяльності, що перевіряється - згідно ст. 102 ПК України.

Суд вважає, що посилання у додатку до наказу на ст. 102 ПК України, яка визначає строки давності та їх застосування, не дає платнику податку можливість ідентифікувати період який перевіряється та надати всі необхідні документи, оскільки встановити з якої дати слід обраховувати строки давності, визначенні ст. 102 ПК України (дати винесення наказу, початку перевірки), не можливо. А тому, в наказі про проведення фактичної перевірки, на переконання суду, має бути вказаний конкретний період, що підлягає перевірці.

Також, слід вказати, що згідно положень п. 86.5 ст. 86 Податкового кодексу України, акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

В порушення положень ст. 86 Податкового кодексу України, акт фактичної перевірки від 21.08.2020 року, який вручений начальнику відділу кадрів ТОВ "Вудпоінт", не зареєстрований контролюючим органом в органі ДПС за місцем здійснення діяльності суб`єктом господарювання.

Більше того, про протиправність проведеної перевірки свідчить також її проведення за відсутності уповноваженого представника Товариства. Так, аналізуючи положення статтей 80, 81 ПК України можна дійти висновку, що фактичну перевірку можна провести за наявності двох обов`язкових умов:

- наявності рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки;

- наявності хоча б однієї з підстав визначених пунктом 80.2 Податкового кодексу України.

При цьому, податковим законодавством передбачений обов`язок вручення оформленого наказу, перед проведенням перевірки, уповноваженим особам, а саме:

- безпосередньо платнику податків;

- уповноваженому представнику;

- або особам, які фактично проводять розрахункові операції.

Представник відповідача вважає, що посадовими особами ГУ ДПС у Київській області виконано такий обов`язок та вручено наказ про проведення перевірки та акт фактичної перевірки уповноваженій особі позивача, оскільки останній згідно наказу № 7 від 06.06.2019 року був прийнятий на посаду начальника відділу кадрів ТОВ "Вудпоінт".

Суд не погоджується з такими доводами відповідача, оскільки здійснення трудової діяльності (працюючи) у Товаристві не означає автоматичне набуття цією особою статусу уповноваженої особи, в розумінні пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

В той же час, суд звертає увагу, що уповноваженою особою Товариства може бути особа, уповноважена платником податків представляти його інтереси у контролюючих органах на підставі статутних документів, договору та виданої на виконання договору довіреності, посадових інструкцій працівників цього Товариства.

Разом з тим, матеріали справи не містять, та заперечується позивачем, наявність будь-яких документів, які б могли уповноважувати ОСОБА_1 ознайомлюватися з направленням на перевірку та отримувати копію наказу податкового органу на проведення перевірки, підписувати акт фактичної перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 13.05.2021 року у справі № 808/1827/17.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про протиправність дій податкового органу при проведенні фактичної перевірки.

В контексті наведеного, суд зауважує, що за встановлення протиправності дій податкового органу щодо проведення перевірки без законних підстав, у суда відсутня необхідність аналізу протиправності висновків контролюючого органу по суті виявлених перевіркою порушень.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 09 червня 2021 року №640/14494/19.

Отже, допущені контролюючим органом порушення вимог закону щодо призначення та проведення фактичної перевірки позивача призводять до відсутності правових наслідків такої, що на переконання суду, є достатньою правовою підставою для висновку про визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 16.09.2020 року №.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовній вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області № від 16.09.2020 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вудпоінт" (вул. Мури, 14, прим. 2, м. Вінниця, ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 7500 (сім тисяч п`ятсот гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (вул. Народного Ополчення, 5А, м. Київ, ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 25.06.2021 року.

Суддя Дончик Віталій Володимирович