Справа № 280/2388/21
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

16 червня 2021 року 12 год. 15 хв.Справа № 280/2388/21 м.Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Сацький Р.В., за участі секретаря судового засідання Шелепко Б.В. та сторін

від позивача: адвокат Стадніченко С.В.,

від відповідача: Кравченко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд:

-визнати протиправною бездіяльність начальника ГУНП в Запорізькій області в частині невчинення дій щодо звільнення позивача зі служби в Національній поліції України на підставі рапорту позивача від 01.02.2021;

- визнати неправомірним і скасувати наказ начальника ГУНП в Запорізькій області №132 о/с від 04.03.2021 «По особового складу» в частині призначення на посаду оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Запорізького районного управління поліції;

- зобов`язати начальника ГУНП в Запорізькій області внести зміни в наказ №132 о/с від 04.03.2021 «По особовому складу», вказавши про звільнення позивача з посади оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Дніпровського відділу поліції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію».

Формулюючи позовні вимоги, Позивач стверджує, що Відповідач безпідставно відмовився задовольнити її рапорт про звільнення зі служби на підставі п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", не зваживши на чітко висловлену незгоду із запропонованими вакансіями, тобто діяв упереджено, внаслідок чого порушив норми статті 19 Конституції України, ст. ст. 65, 68, 77 Закону України "Про Національну поліцію", а отже і з порушенням принципів, викладених у пп. 1, 3, 9 частини 3 ст. 2 КАС України. З наведених підстав позивач звернувся до суду із даним позовом.

05 травня 2021 року ухалою суду позовну заяву залишено без руху, та надано позивачу строк на усунення недоліків.

17 травня 2021 року, через канцелярію суду від позивача надійшла уточнена позовна заява.

30.03.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 20 квітня 2021 року об 09 год. 00 хв.

21.04.2021 від представника відповідача через канцелярію суду (вх. №22874) був поданий відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечував та зазначив наступне. Позивача було звільнено наказом ГУНП від 01.04.2021 № 176 о/с на підставі її рапорту від 25.03.2021 про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням - п.7 ч. 1 ст. 77 ЗУ про Національну поліцію. До закінчення двомісячного строку попередження про звільнення через скорочення штатів ГУНП, у відповідності до вимог чинного законодавства України, не мало права звільнити позивача не запропонувавши наявні вакансії. ГУНП звертає увагу суду на те, що станом на 31.12.2020, до затвердження змін у штатах ГУНП в Запорізькій області наказом Національної поліції України № 1013 від 22.12.2020, кількість штатних посад оперуповноважених Дніпровського відділу поліції складала 23 посади. Після введення в дію зазначено наказу НП України кількість посад оперуповноважених Запорізького районного управління поліції залишилась не змінною 23, отже скорочення посади яку обіймав позивач не відбулося. В той же час, позивачем не оскаржується протиправність наказу ГУНП від 01.04.2021 № 176 о/с про її звільнення. Отже, позивач вважається звільненим наказом ГУНП від 01.04.2021 № 176 о/с на підставі її рапорту від 25.03.2021 про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням - п.7 ч. 1 ст. 77 ЗУ про Національну поліцію. З наведених підстав просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

29.04.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 20.04.2021 продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 16.06.2021 о/об 11 год. 00 хв.

Усною хвалою суду, яка занесена до протоколу підготовчого засідання, у зв`язку із поданням сторонами клопотань про закриття підготовчого провадження, судом закрито підготовче провадження та призначено судове засідання у цей же день.

Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в їх задоволенні.

Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, встановив наступне.

04.01.2021 ОСОБА_1 було отримано Попередження про можливе наступне звільнення зі служби в поліції, яким керівництво ГУНП в Запорізькій області попередило про можливе наступне звільнення, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), з 04 березня 2021 року за умови відсутності вакантних посад, що відповідають освітньо-кваліфікаційному рівню позивача або при її відмові від запропонованих посад.

01.02.2021 позивачем до відповідача було подано Рапорт, в якому зазначено, що у зв`язку з попередженням про можливе наступне звільнення зі служби в поліції від 04.01.2021, позивач просить звільнити її на підставі п. 4 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію».

18.02.2021 позивача було повідомлено про те, що посада оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, яку воная займала - скорочена, у зв`язку з чим їй запропоновано вакантну посаду зазначеної категорії, або близької до займаної раніше посадою. Також, у вказаній пропозиції зазначено, що у разі відмови від призначення на одну із запропонованих посад буде вирішуватись питання про звільнення відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію».

У вказаній пропозиції позивач зазначила про свою відмову від запропонованої вакантної посади зазначеної категорії, або близької до займаної раніше посадою, що засвідчено ї власним підписом.

19.02.2021 позивачу було повідомлено про те, що посада оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, яку вона займала - скорочена, у зв`язку з чим запропоновано вакантну посаду зазначеної категорії, або близької до займаної раніше посадою. Також, у вказаній пропозиції зазначено, що у разі відмови від призначення на одну із запропонованих посад буде вирішуватись питання про звільнення відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію».

У вказаній пропозиції позивач зазначила про свою відмову від запропонованої вакантної посади зазначеної категорії, або близької до займаної раніше посадою, що засвідчено її власним підписом.

26.02.2021 позивачем було подано Рапорт від 25.02.2021, в якому зазначено, що у зв`язку з попередженням про можливе наступне звільнення зі служби в поліції від 04.01.2021, опзивач подавала Рапорт від 01.02.2021 про звільниення її на підставі п. 4 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію», також у вказаному рапорті зазначено, що вона відмовляюся від запропонованих посад та відповідно до вимог ст. 68 ЗУ «Про Національну поліцію» 04.03.2021, тобто після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе звільнення, позивач підлягає звільненню зі служби в поліції відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію».

03.03.2021 отримано відповідь на Рапорт від 25.02.2021, в якому зазначено, що фактичного скорочення посади, яку позивач займала - не відбулось, а також, запропоновано вакантні посади у Запорізькому районному управлінні поліції.

Наказом Національної поліції Головного управління Національної поліції у Запорізькій області № 132 о/с від 04.03.2021 майора поліції ОСОБА_1 (0091118) призначено оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Запорізького районного управління поліції, увільнивши її з посади оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Дніпровського відділу поліції для більш ефективної служби.

Наказом ГУНП від 01.04.2021 № 176 о/с на підставі її рапорту від 25.03.2021 про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням - п.7 ч. 1 ст. 77 ЗУ про Національну поліцію.

Не погоджуючись з наказом №132 о/с від 04.03.2021, яким позивача призначено оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Запорізького районного управління поліції та зобов`язання ГУНП в Запорізькій області внести зміни в наказ №132 о/с від 04.03.2021 «По особовому складу», вказавши про звільнення позивача з посади оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Дніпровського відділу поліції підставу п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію», позивач звернулась з даним позовом.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду діяльності, реалізовує програми професійно - технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02 липня 2015 року.

Стаття 1. Національна поліція України Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Стаття 3. Правова основа діяльності поліції

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 7. Дотримання прав і свобод людини

1. Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Стаття 18. Основні обов`язки поліцейського

1. Поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

2. Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Частина 4 статті 15 ЗУ Про Національну поліцію визначає, що: штатний розпис (штат) та кошторис територіальних органів поліції затверджує керівник поліції.

Частина 3 ст. 59 ЗУ Про національну поліцію визначає, що рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України. Частина 4 ст. 59 ЗУ Про національну поліцію визначає, що видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України. Згідно частини 5 ст. 59 ЗУ Про національну поліцію порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Пункт 2 частини 1 статті 65 ЗУ Про Національну поліцію визначає, що: переміщення поліцейських здійснюється на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону.

Частина 6 статті 65 ЗУ Про Національну поліцію визначає, що: переведення поліцейських здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.

Частина 8 статті 65 ЗУ Про Національну поліцію визначає, що: переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Частина 9 статті 65 ЗУ Про Національну поліцію визначає, що: переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

Частини 1-3, 5, 8 статті 68 ЗУ Про Національну поліцію: у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів та підрозділів поліції, а також закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України, відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, а також номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України. Підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу. Накази по особовому складу повинні мати єдину самостійну порядкову нумерацію, окрему від наказів іншого характеру (нормативно-правового, організаційно-розпорядчого тощо). Оригінали наказів по особовому складу зберігаються в підрозділах документального забезпечення органів поліції, які ці накази видали. Другі примірники наказів або витяги з них надсилаються до підрозділів кадрового забезпечення, фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку, управління майном, а також у разі необхідності до інших зацікавлених підрозділів. По особовому складу накази видають керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та Іншими нормативно-правовими актами. Наказ є формою реалізації службових повноважень особи начальницького складу, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа, якій належить його виконати. Накази можуть даватись як в усній, так і в письмовій формі. У разі одержання наказу від старшого прямого начальника підлеглий зобов`язаний виконати його та повідомити про це свого безпосереднього начальника. Скасувати наказ має право тільки начальник, який видав відповідний наказ, або старший прямий керівник. Накази повинні бути законними, зрозумілими і виконуватися беззаперечно, точно та у визначений строк. У разі одержання наказу, який суперечить закону, підлеглий не повинен виконувати його, про що повинен негайно поінформувати начальника, який віддав наказ, а в разі підтвердження цього наказу - письмово поінформувати старшого прямого керівника. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України. Серед документів, які перебувають в обігу системи МВС України припис, атестаційний лист, подання, акт, звіт, (інформація), план, протокол, службова телеграма, службовий лист, пояснювальна записка, доповідна записка, довідка, рапорт, доручення, наказ.

За загальним правилом, під час вирішення справ цієї категорії пріоритетними є норми спеціальних законів. Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному законі. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 17.02.2015 по справі № 21-8а15.

Відповідно до ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Як встановлено матеріалами адміністративної справи, 04.01.2021 ОСОБА_1 було отримано Попередження про можливе наступне звільнення зі служби в поліції, яким керівництво ГУНП в Запорізькій області попередило про можливе наступне звільнення, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), з 04 березня 2021 року за умови відсутності вакантних посад, що відповідають освітньо-кваліфікаційному рівню позивача або при її відмові від запропонованих посад.

01.02.2021 позивачем до відповідача було подано Рапорт, в якому зазначено, що у зв`язку з попередженням про можливе наступне звільнення зі служби в поліції від 04.01.2021, позивач просить звільнити її на підставі п. 4 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію».

18.02.2021 позивача було повідомлено про те, що посада оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, яку воная займала - скорочена, у зв`язку з чим їй запропоновано вакантну посаду зазначеної категорії, або близької до займаної раніше посадою. Також, у вказаній пропозиції зазначено, що у разі відмови від призначення на одну із запропонованих посад буде вирішуватись питання про звільнення відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію».

У вказаній пропозиції позивач зазначила про свою відмову від запропонованої вакантної посади зазначеної категорії, або близької до займаної раніше посадою, що засвідчено ї власним підписом.

19.02.2021 позивачу було повідомлено про те, що посада оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, яку вона займала - скорочена, у зв`язку з чим запропоновано вакантну посаду зазначеної категорії, або близької до займаної раніше посадою. Також, у вказаній пропозиції зазначено, що у разі відмови від призначення на одну із запропонованих посад буде вирішуватись питання про звільнення відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію».

У вказаній пропозиції позивач зазначила про свою відмову від запропонованої вакантної посади зазначеної категорії, або близької до займаної раніше посадою, що засвідчено її власним підписом.

26.02.2021 позивачем було подано Рапорт від 25.02.2021, в якому зазначено, що у зв`язку з попередженням про можливе наступне звільнення зі служби в поліції від 04.01.2021, позивач подавала Рапорт від 01.02.2021 про звільниення її на підставі п. 4 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію», також у вказаному рапорті зазначено, що вона відмовляюся від запропонованих посад та відповідно до вимог ст. 68 ЗУ «Про Національну поліцію» 04.03.2021, тобто після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе звільнення, позивач підлягає звільненню зі служби в поліції відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію».

03.03.2021 отримано відповідь на Рапорт від 25.02.2021, в якому зазначено, що фактичного скорочення посади, яку позивач займала - не відбулось, а також, запропоновано вакантні посади у Запорізькому районному управлінні поліції.

Суд зазначає, що Позивача було звільнено наказом ГУНП від 01.04.2021 № 176 о/с на підставі її рапорту від 25.03.2021 про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням - п.7 ч. 1 ст. 77 ЗУ про Національну поліцію.

До закінчення двомісячного строку попередження про звільнення через скорочення штатів ГУНП, у відповідності до вимог чинного законодавства України, не мало права звільнити позивача не запропонувавши наявні вакансії.

Станом на 31.12.2020, до затвердження змін у штатах ГУНП в Запорізькій області наказом Національної поліції України № 1013 від 22.12.2020, кількість штатних посад оперуповноважених Дніпровського відділу поліції складала 23 посади. Після введення в дію зазначено наказу НП України кількість посад оперуповноважених Запорізького районного управління поліції залишилась не змінною 23, отже скорочення посади яку обіймав позивач не відбулося.

Тому вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльності начальника ГУНП в Запорізькій області в частині невчинення дій щодо звільнення позивача зі служби в Національній поліції України на підставі рапорту позивача від 01.02.2021 є недоведеними та заволенню не підлягають.

Щодо визнання неправомірним і скасування наказу начальника ГУНП в Запорізькій області №132 о/с від 04.03.2021 «По особового складу» в частині призначення на посаду оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Запорізького районного управління поліції суд зазначає.

Відповідно до Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затвердженого Наказом МВС України від 23.11.2016 р. № 1235, рішення з питань проходження служби в поліції оформлюються письмовими наказами по особовому складу. Підставою для видання наказів по особовому складу є, у тому числі, призначення на посаду та переміщення по службі.

У разі видання наказу про призначення працівника на посаду у наказі керівника органу поліції відповідно до вмотивованого подання установлюються посадовий оклад, додаткові види грошового забезпечення та стаж служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейським надбавки за вислугу років.

Частина 8 статті 65 ЗУ Про Національну поліцію визначає, що: переведення поліцейського може здійснюватися за його Ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Частина 9 статті 65 ЗУ Про Національну поліцію визначає, що: переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

Видаючи Наказ №132 о/с від 04.03.2021 «По особового складу» про призначення позивача на посаду оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Запорізького районного управління поліції, ГУНП в особі начальника генерала поліції третього рангу ОСОБА_2 реалізовало наданий органу державної влади владні повноваження що, не вимагає згоди позивача, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги про зобов`язання начальника ГУНП в Запорізькій області внести зміни в наказ №132 о/с від 04.03.2021 «По особовому складу», вказавши про звільнення позивача з посади оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Дніпровського відділу поліції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» суд зазначає наступне.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» Поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: за власним бажанням.

Позивача було звільнено наказом ГУНП від 01.04.2021 № 176 о/с на підставі її рапорту від 25.03.2021 про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням - п.7 ч. 1 ст. 77 ЗУ про Національну поліцію.

В той же час, позивачем не оскаржується протиправність наказу ГУНП від 01.04.2021 № 176 о/с про її звільнення. Отже, позивач вважається звільненим наказом ГУНП від 01.04.2021 № 176 о/с на підставі її рапорту від 25.03.2021 про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням - п.7 ч. 1 ст. 77 ЗУ про Національну поліцію.

У разі внесення змін до наказу ГУНП № 132 о/с від 04.03.2021 «По особовому складу» щодо звільнення позивача з посади оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Дніпровського відділу поліції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» необхідно скасувати звільнення позивача зі служби в поліції за власним бажанням - п.7 ч. 1 ст. 77 ЗУ про Національну поліцію, як це визначено у наказі ГУНП від 01.04.2021 № 176 о/с.

Тобто, обов`язковою передумовою для внесення змін до наказу ГУНП №132 о/с від 04.03.2021 «По особовому складу» щодо звільнення позивача з посади оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Дніпровського відділу поліції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» є скасування діючого наказу ГУНП про звільнення від 01.04.2021 № 176 о/с.

При цьому, ГУНП зазначає, що позивач у встановленому порядку наказ ГУНП про звільнення від 01.04.2021 № 176о/с, який є актом індивідуальної дії не оскаржив, доказів протилежного суду не надано.

За таких обставин, ГУНП вважає обґрунтованим висновок щодо відсутності протиправної бездіяльності з боку відповідача, оскільки наказ про звільнення позивача ГУНП було видано на підставі рапорту позивача від 25.03.2021 про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням, а позивач в свою чергу з таким наказом погодився та його не оскаржив.

Враховуючи вищевикладене, ГУНП вважає, що без скасування наказу про звільнення позивача 01.04.2021 № 176 о/с, вимога про внести зміни в наказ №132 о/с від 04.03.2021 «По особовому складу» є передчасною та такою, що суперечить законодавчо закріпленій процедурі порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, вул. Матросова Олександра, буд. 29, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписане суддею 22.06.2021.

Суддя Р.В. Сацький