Справа № 460/1460/21
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2021 року м. Рівне №460/1460/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Головатчик А.А. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник Лопухович А,Д., відповідача: представник Шангрик Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 27.06.2018 №64015-5102-1717, згідно з яким нараховано податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2018 рік у сумі 22759, 80 грн та про визнання протиправним і скасування податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 28.03.2019 №4101-5113-1717, згідно з яким нараховано податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2019 рік у сумі 22759, 80 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що у контролюючого органу не було визначених пунктом 288.1 статті 288 Податкового кодексу України правових підстав для нарахування орендної плати за землю. Вказав, що 02 березня 2012 року між ним та Соснівською сільською радою був укладений договір оренди землі, площею 1,9516 га, в тому числі під господарськими будівлями та дворами - 1,9516 га. 18 червня 2014 року будівлі, а саме телятник і корівник, що знаходилися на орендованій земельній ділянці були подаровані, про що свідчать договори дарування. Разом з тим, рішенням Соснівської сільської ради від 29.09.2016 №73 «Про припинення договору оренди земельної ділянки» припинено договір оренди ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 1,9516 га що знаходиться в с.Соснівка для обслуговування приміщення корівника та телятника у зв`язку із добровільною відмовою. Відтак, дана земля переведена у землі запасу Соснівської сільської ради, а право користування (оренди) позивача цими земельними ділянками припинилося. За наведених обставин, жодних правових підстав для нарахування йому орендної плати за вказану землю ні 2018 році, ні в 2019 році у відповідача не було.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позов. На обґрунтування заперечення зазначив, що відповідно до пп.266.7.2 п.266.7 ст. 266 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком). Відповідно до витягу із державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за позивачем обліковувалося право користування земельною ділянкою площею 1,9516 га за кадастровим номером 562168820:04:003:0017. Також вказав, що контролюючий орган звертався із листом до голови Семидубської ОТГ з метою визначення достовірності та приведення у відповідність нарахувань плати за землю в частині оренди, щодо земельної ділянки площею 1,9516 га, яка знаходиться на території с.Соснівка. На адресу контролюючого органу надійшла відповідь, згідно із якою, громадянину ОСОБА_1 надавалася в оренду земельна ділянка площею 1,9516 га, дата укладення договору оренди вказана 2009 рік. Разом з тим, відповідно до пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності. Оскільки, відомості про припинення оренди земельної ділянки були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно лише 21.10.2019, то відповідно до даного часу, контролюючий орган правомірно нарахував орендну плату за оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями.

Ухвалою суду від 05.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи вирішено провести за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 01.04.2021.

29.03.2021 на адресу суду Головним управлінням ДПС у Рівненській області подано клопотання про допущення у справі правонаступництва.

Ухвалою суду від 30.03.2021 допущено заміну відповідача у справі №460/1460/21, а саме Головне управління ДПС у Рівненській області на правонаступника - Головне управління ДПС у Рівненській області як відокремлений підрозділ юридичної особи - ДПС України.

01.04.2021 підготовче засідання відкладено до 15.04.2021.

Ухвалою суду від 15.04.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд справи по суті на 13.05.2021.

Ухвалою суду від 15.04.2021 задоволено клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні 13.05.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримала з підстав наведених у ній та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав вказаних у відзиві та просила відмовити в повному обсязі.

Заслухавши думку учасників справи, розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №237439730 підтверджено, що ОСОБА_1 16.12.2008 набув право власності на телятник на 100 голів, загальною площею 804,8 кв.м. та корівник 4-рядний, загальною площею 1893,1 кв.м. в АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 16.12.2008 за р.№7962 приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Рівненської області Бадаліс Ж.П.

Право власності було зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 09.02.2009 (а.с.62-63).

Зазначений телятник та корівник, розташовані на земельній ділянці, загальною площею 1,9516 га, яка наразі має кадастровий номер :04:003:0017, і дана обставина визнається усіма учасниками справи.

02.03.2012 між ОСОБА_1 , як орендарем, та Соснівською сільською радою, як орендодавцем, укладено договір оренди землі (а.с.17-18).

Відповідно до пункту 1 вказаного договору орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування приміщення корівника та телятника за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (під господарськими будівлями та дворами) на території Соснівської сільської ради Дубенського району.

Пунктами 2-4 Договору оренди землі, визначено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 1,9516 га, в тому числі під господарськими будівлями та дворами - 1,9516 га, земельна ділянка частково забудована.

Пунктами 14,15 Договору оренди землі, визначено, що земельна ділянка передається в оренду для обслуговування приміщення корівника та телятника; Аналогічним є і цільове призначення даної земельної ділянки.

Зазначений договір зареєстрований в Дубенському районному відділі Рівненської регіональної філії ЦДЗК при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.02.2012 за №00008.

Матеріалами справи підтверджено, що 18.06.2014 ОСОБА_1 відчужив і телятник на 100 голів, загальною площею 804,8 кв.м. і корівник 4-рядний, загальною площею 1893,1 кв.м. в АДРЕСА_1 , розташовані на земельній ділянці площею 1,9516 га. кадастровий номер :04:003:0017, яка перебувала у нього в оренді, уклавши договір дарування на користь ОСОБА_2 (а.с.22-24).

Договора дарування нерухомого майна були належним чином зареєстровані приватним нотаріусом в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, внаслідок чого було відкрито нові розділи на об`єкти нерухомого майна №16 та №16 і зареєстровано припинення на них права власності ОСОБА_1 18.06.2014 (а.с.56-57).

У зв`язку з відчуженням відповідних об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_1 звернувся до Соснівської сільської ради із заявою, про припинення договору оренди земельної ділянки площею 1,9516 га, яка була отримана ним у платне користування саме для обслуговування приміщення корівника та телятника.

Рішенням Соснівської сільської ради «Про припинення договору оренди земельної ділянки» №73 від 29.09.2016 припинено договір оренди на земельну ділянку площею 1,9516 га для обслуговування приміщення корівника та телятника, у зв`язку із добровільною відмовою, що знаходиться в с.Соснівка; земельну ділянку площею 1,9516 га велено перевести в землі запасу Соснівської сільської ради (а.с.25).

Копія зазначеного рішення була отримана і відповідачем від Соснівського старостинського округу у відповідь на запит ГУ ДПС у Рівненській області №9142/9/17-00-04-16-08 від 21.12.2020 (а.с.71).

Разом з тим, ГУ ДПС у Рівненській області, взявши за основу відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де у спеціальному розділі міститься деталізована інформація про інше речове майно - право оренди земельної ділянки, 27.06.2018 прийняло податкове повідомлення рішення №64015-5102-1717, яким нарахувало ОСОБА_1 податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2018 рік у сумі 22759,80 грн та 28.03.2019 - податкове повідомлення рішення №4101-5113-1717, яким нарахувало ОСОБА_1 податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2019 рік у сумі 22759,80 грн.(а.с.54-55).

Зазначені податкові повідомлення-рішення позивачем отримані не були і про їх існування він дізнався лише за результатами розгляду адміністративної справи №460/809/20 за позовом ГУ ДПС у Рівненській області про стягнення податкового боргу (а.с.6-16).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 та ч.2 ст. 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Підпунктом 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України встановлено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно із п. 287.7 ст. 287 ПК України у разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами, податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин).

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п. 288.1 ст. 288 ПК України).

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об`єктом оподаткування - земельна ділянка, надана в оренду (пп. 288.2, 288.3 ст. 288 ПК України).

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно із ст. ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Питання переходу прав на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, регулюється ст. 120 ЗК України, відповідно до ч. ч. 1, 2 якої у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

З наведеною нормою кореспондується і ст. 377 ЦК України, яка встановлює, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку набуття прав на землю» від 05.11.2009 № 1702-VI, який набув чинності з 10.12.2009, статтю 7 Закону України «Про оренду землі» доповнено частиною третьою, згідно з якою до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Статтю 31 Закону України «Про оренду землі», в свою чергу, доповнено абз. 8, згідно із яким договір оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

Цим самим було усунуто правову неповноту в регулюванні земельних відносин при переході права власності на житловий будинок, будівлю або споруду.

Аналогічні норми містяться і в статті 134 Земельного кодексу України, згідно з якою договір оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

В даному випадку право оренди земельної ділянки площею 1,9516 га з кадастровим номером :04:003:0017 у ОСОБА_1 припинилося 18.06.2014 - з дати припинення права власності ОСОБА_1 на об`єкти нерухомого майна (телятника на 100 голів, загальною площею 804,8 кв.м. і корівника 4-рядного, загальною площею 1893,1 кв.м. в АДРЕСА_1 ), які розташовані на зазначеній земельній ділянці.

За таких обставин суд доходить висновку про відсутність обов`язку у позивача по сплаті орендної плати за користування земельною ділянкою загальною площею 1,9516 га, в тому числі під господарськими будівлями та дворами - 1,9516 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 18.06.2014 і по даний час.

Тим більше відсутній такий обов`язок у позивача у 2018 та у 2019 роках, що додатково підтверджено рішенням Соснівської сільської ради «Про припинення договору оренди земельної ділянки» №73 від 29.09.2016.

За наведеного податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Рівненській області від 27.06.2018 №64015-5102-1717 яким ОСОБА_1 нараховано орендну плату з фізичних осіб за 2018 рік у сумі 22759,80 грн та від 28.03.2019 №4101-5113-1717, яким ОСОБА_1 нараховано податковий борг з орендної плати з фізичних осіб за 2019 рік у сумі 22759,80 грн. є протиправними та безпідставними.

Доводи сторони відповідача про те, що в основу спірних податкових повідомлень-рішень покладено відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за якими реєстрація припинення права оренди відбулася лише 21.10.2019, суд відхиляє з огляду на те, що договір оренди землі від 02.03.2012 взагалі не був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, ні під час його підписання, ні згодом, а запис до спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про інше речове право - право оренди ОСОБА_1 внесений лише 21.10.2019, з одночасним внесенням запису про припинення цього права того ж самого числа 21.10.2019 з огляду на рішення про державну реєстрацію прав і їх обтяжень індексний номер 49293848 від 23.10.2019 державного реєстратора Цимбалюка О.О. П`ятигірської сільської ради Здолбунівського району (а.с.59-60).

Підсумовуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення від 27.06.2018 №64015-5102-1717 та від 28.03.2019 №4101-5113-1717, не відповідають визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, а відтак підлягають до скасування.

За приписами частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Vдstberga Taxi Aktiebolag and Vulic проти Швеції» Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

В ході судового розгляду адміністративної справи відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, аргументи на які посилається відповідач суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи. Натомість позовні вимоги відповідають обставинам справи, ґрунтуються на вимогах закону та підтверджені належними й допустимими доказами, відтак підлягають задоволенню повністю.

Документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн. суд присуджує на користь позивача відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (Код ЄДРПОУ ВП 44070166, вул. Відінська, 12, м. Рівне, 33023) задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області: №64015-5102-1717 від 27.06.2018, згідно якого ОСОБА_1 нараховано орендну плату з фізичних осіб за 2018 рік в сумі 22759,80 грн. та №4101-5113-1717 від 28.03.2019, згідно якого ОСОБА_1 нараховано орендну плату з фізичних осіб за 2019 рік в сумі 22759,80 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Рівненській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 21 травня 2021 року

Суддя Н.В. Друзенко