Справа № 619/1281/21
Суддя: Цвіра Д. М.
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 619/1281/21
Провадження № 2-а/638/310/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2021 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Цвіра Д.М., розглянувши у приміщенні суду в м. Харків матеріали відзиву Харківського прикордонного загону Державної прикордонної служби України по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Харківського прикордонного загону Східного міжрегіонального управління державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) в особі начальника 3 групи прикордонної служби віпс (тип А) віпс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Харківського прикордонного загону лейтенанта Тура Валерія Геннадійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
В С Т А Н О В И В :

У проваджені Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Харківського прикордонного загону Східного міжрегіонального управління державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) в особі начальника 3 групи прикордонної служби віпс (тип А) віпс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Харківського прикордонного загону лейтенанта Тура Валерія Геннадійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
10 червня 2021 року з Харківського прикордонного загону Державної прикордонної служби України до суду надійшов відзив на позовну заяву, за підписом ОСОБА_2 .

У зв`язку із перебуванням судді Цвіри Д.М. у відпустці, відзив на розгляд судді Цвірі Д.М. переданий 18 червня 2021 року.

Розглянувши матеріали означеного відзиву, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 19 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.
30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року №1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)».
Підпунктом 11 пункту 16-1 «Перехідні положення» Конституції України передбачено, що з 01 січня 2017 року у Верховному Суді та судах касаційної інстанції представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції здійснюється виключно прокурорами або адвокатами.
Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 01 січня 2020 року.
Водночас, варто зазначити, що пунктом 11 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України врегульовані саме питання представництва. Про «самопредставництво» в Конституції України не йдеться, воно передбачено лише відповідними положеннями процесуальних кодексів.
Відповідно до частин першої-третьої статті 55 КАС України, сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.
Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.
За загальним правилом право на самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови колегіального виконавчого органу діяти від імені такої особи, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Разом з тим, змінами, внесеними до Кодексу адміністративного судочинства України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення» від 18 грудня 2019 року №390-IX розширено випадки самопредставництва юридичної особи, суб`єкта владних повноважень і визначено, що «юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені» та визначено перелік документів, що можуть підтвердити відповідні повноваження: закон, статут, положення, трудовий договір (контракт).

З аналізу цієї норми закону вбачається, що допуск особи до участі у справі та визнання належно вчиненими будь-яких інших з переліку передбачених статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України процесуальних прав можливий за умови сукупної наявності обох цих умов. Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження.

Відповідно до частини першої статті 92 Цивільного кодексу України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації (частина четверта статті 87 Цивільного кодексу України).

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації, регулюються, окрім Цивільного кодексу України, спеціальним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Загальні засади державної реєстрації, а також її основні принципи визначені в статті 4 вказаного Закону. До них, зокрема, належать обов`язковість та публічність державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі. З метою забезпечення державних органів достовірною інформацією створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (частина перша статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань») .

Обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, серед інших перелічених у цій статті відомостей, належать: відомості щодо керівників державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб та осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (частина третя статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).

При цьому, відповідно до пункту другого частини першої статті першої цього закону Витяг з Єдиного державного реєстру містить відомості, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, закріплений статтею 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», яка, зокрема, визначає, що внесені до Реєстру документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі. Якщо ж відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі.

Отже, відсутність відповідного запису у реєстрі є належним і достатнім (достовірним) підтвердженням відсутності таких відомостей (інформації) для будь-якого державного органу, яким є і суд.

Аналогічні висновки були наведені Верховним Судом у складі суддів Касаційного адміністративного суду, зокрема в ухвалі від 05 лютого 2020 року у справі № 826/11291/17.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, містяться відомості про те, що керівником державної організації (установа, заклад) юридичної особи Військова частина (9951) () є ОСОБА_3 .

Натомість у відзиві який надійшов від імені ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначено про те, що він підписаний представником Харківського прикордонного загону Іваном Воронковим, на підтвердження повноважень якого, до відзиву не додано жодного документа, що підтверджує його повноваження як представника.

При цьому відомостей щодо можливості здійснення Іваном Воронковим представництва державної організації (установа, заклад) юридичної особи Військова частина (9951) як іншою особою, уповноваженою діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або як представником (ч. 3 ст. 55 КАС України), як і про взагалі будь-яких інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені Військової частини ( НОМЕР_1 ) (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) окрім його керівника - Реєстр не містить.

Перевіркою відомостей Єдиного реєстру адвокатів України також встановлено, що відсутні відомості про те, що ОСОБА_4 має статус адвоката, і документа, який би це посвідчував до відзиву також не додано.

Як вже було зазначено вище, відсутність запису у реєстрі є належним і достатнім (достовірним) підтвердженням відсутності таких відомостей (інформації) для будь-якого державного органу, яким є і суд.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відзив підписаний особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку.

Згідно із частиною 6 статті 7 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Положеннями п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України закріплено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Оскільки дії суду в разі надходження відзиву на позовну заяву, який не підписаний або підписаний особою, яка не має права його підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано, Кодексом адміністративного судочинства України окремо не врегульовані, суд вважає за можливе, на підставі частини шостої статті 7 КАС України, застосувати до вказаних правовідносин за аналогією закону положення пункту 3 частини 4 статті 169 КАС України.

У зв`язку із наведеним, суд приходить до висновку про повернення відзиву.

Керуючись ст.ст. 7, 162, 169, 248,256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В АЛ И В:

Відзив Харківського прикордонного загону Державної прикордонної служби України по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Харківського прикордонного загону Східного міжрегіонального управління державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) в особі начальника 3 групи прикордонної служби віпс (тип А) віпс «Дергачі» Харківського прикордонного загону лейтенанта Тура Валерія Геннадійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - повернути.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Д.М. Цвіра