Справа № 569/22367/20
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 569/22367/20 пров. № А/857/9075/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Кузьмича С.М.,

при секретарі судового засідання: Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 березня 2021 року у справі №569/22367/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліської митниці Держмитслужби про скасування постанови (головуючий суддя першої інстанції Кучина Н.Г., місце ухвалення м. Рівне, дата складання повного тексту 30.03.2021р.),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Поліської митниці державної митної служби, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Поліської митниці Держмитслужби в справі про порушення митних правил №0643/20400/20 від 23.12.2020р., якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів на суму 8197, 38 грн., а справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України - закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між ТОВ «Морган Феніче» та Avery Dennison Hong Kong B.V. склалися тривалі ділові відносини щодо придбання ТОВ «Морган Феніче» у вказаного нерезидента картонних самоклеючих етикеток для меблів. Товар, який надійшов від вказаного постачальника на адресу ТОВ «Морган Феніче» у вересні 2020р., постачальником було допущено помилку і на адресу товариства було помилково відправлено не той товар, який замовлявся і який попередньо оплачувався товариством. Вказану помилку (допущену продавцем товару, а не декларантом чи покупцем) було виявлено ОСОБА_1 лише тоді, коли 11.09.2020р. за наслідками спрацювання СУР було проведено огляд товарів, що надійшли в Україну на адресу покупця.

До вказаної дати формуючи та подаючи митну декларацію ОСОБА_1 діяв чітко усвідомлюючи, що ТОВ «Морган Феніче» у Avery Dennison Hong Kong B.V. замовило і оплатило поставку саме картонних самоклеючих етикеток (WSI-Furniture-sticker), а не будь-чого іншого. 11.09.2020 вже після того, як ОСОБА_1 було подано на адресу митного органу декларацію, компанією Paxar (China) Limited (компанія, яка забезпечувала відправку вантажу) було надіслано на адресу ТОВ «Морган Феніче» засобами електронної пошти повідомлення про те, що цією іноземною компанією було помилково відправлено Polyester woven labels, а це не відповідає замовленню покупця (ТОВ «Морган Феніче») та запропоновано або залишити такий товар замість того, який мав бути відправлений, або повернути його назад. При цьому вказана компанія принесла свої вибачення за допущену нею помилку.

Оскільки вартість транспортування вказаного товару назад є непропорційно великою порівняно з витратами покупця на вимушене використання вже поставленого такого товару (вказане підтверджується листом ПрАТ «ДХЛ Інтернешнл Україна» вих.№1459 від 11.09.2020р. відповідно до якого вбачається, що витрати з доставки цього вантажу в Україну склали 4417,67грн), ТОВ «Морган Феніче» було прийнято рішення прийняти цей товар, у зв`язку із чим митному органу було подано МД UA204020/2020/026711 якою подано на розмитнення вказаний товар - «етикетки з текстильних матеріалів у вигляді стрічок, розрізані за розміром». При цьому товариством було сплачено всі визначені чинним законодавством збори та податки, за наслідками чого товар було випущено у вільний обіг на території України. Таким чином, державний бюджет не постраждав і збитків нікому не було завдано.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 березня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасувати постанову Поліської митниці Держмитслужби в справі про порушення митних правил №0643/20400/20 від 23.12.2020р., якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів на суму 8197,38грн., а справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України закрити.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням обставин у справі. Доводи апелянта зводяться до того, що перед подачею митної декларації, відповідно до частини 2 статті 266 Митного кодексу України, декларант має право з дозволу митного органу здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах. Однак, декларант ТзОВ «Морган Феніче» Адамчук Ю.М. не скористався своїм правом на проведення фізичного огляду до подання митної декларації та не взяв до уваги інформацію зазначену у товаросупровідних документах (рахунку-фактурі (Export Invoice) від 05.09.2020 №, номерному товаруспровідному документі від 05.09.2020 №).

Таким чином, декларант ТзОВ «Морган Феніче» ОСОБА_1 , вчинив дії спрямовані на зменшення розміру митних платежів в сумі 2732,46 грн., в тому числі: ввізне мито - 2274,83 грн. та ПДВ - 457,63 грн., тобто заявив у митній декларації типу ІМ40АА №UA204020/2020/025974 від 11.09.2020 року неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару, згідно з УКТ ЗЕД. З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

З врахуванням вищенаведеного, та у відповідності до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що як вбачається з протоколу про порушення митних правил №0643/20400/20 від 23.12.2020р. притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що контролюючим органом при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України не було враховано обставини, що мають значення для прийняття постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За змістом статті 10 Кодексу про адміністративне правопорушення України адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 485 Митного кодексу України (далі МК України) встановлено, що з`явлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Для притягнення до відповідальності, згідно з статтею 485 Митного кодексу України необхідно доведення факту з`явлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості, вини у формі прямого умислу, а також наявність в діях особи особливої мети ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру.

Тобто, потрібно встановити, що особа, яка вчинила склад правопорушення, передбачений ст. 485 МК України, повинна діяти умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі сплати їх у меншому розмірі). Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено ст.485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей.

При цьому, статтею 485 Митним кодексом України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, що вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.

Згідно з частиною 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до частини 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Частиною 2 статті 264 МК України встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу, або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, установлених цим Кодексом, декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною 3 статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їхні копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

З метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів здійснює перевірку митної декларації. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом (частини 5, 6 статті 264 МК України).

Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України.

Відповідно до ч.1 ст.489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивач зазначає, що товар, який надійшов від вказаного постачальника на адресу ТОВ «Морган Феніче» у вересні 2020р., вказаним постачальником було допущено помилку і на адресу товариства було помилково відправлено не той товар, який замовлявся і який попередньо оплачувався товариством.

Так, у проформі-інвойсі №20CST0200817 від 06.03.2020р. сторонами було погоджено, що поставлено має бути - WSI-Furniture-sticker, що є нічим іншим як картонними самоклеючими етикетками для меблів. Вказаний рахунок було оплачено платіжним дорученням в іноземній валюті або банківських металах №223 від 19.06.2020р.

ТОВ «Морган Феніче» не замовляло і не оплачувало поставку для нього будь-яких інших етикеток, окрім як картонних, але, компанією Avery Dennison Hong Kong B.V. було допущено помилку і відправлено на адресу товариства не WSI-Furniture-sticker, а « 100% Polyester woven labels», тобто 100% поліестерні тканні етикетки.

Вказану помилку (допущену продавцем товару, а не декларантом чи покупцем) було виявлено ОСОБА_1 лише тоді, коли 11.09.2020р. за наслідками спрацювання СУР було проведено огляд товарів, що надійшли в Україну на адресу покупця.

У зв`язку з наведеним, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, зокрема умисел, направлений на зазначення у митній декларації неправдивих відомостей щодо коду товару.

Правова позиція по даному питанню викладена у постанові Верховного Суду від 14.05.2019 року (справа №334/1738/16-а, адміністративне провадження №к/9901/11461/18), за змістом якої зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння, передбаченого ст.485 МК України, обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносини (визначений законом порядок сплати податків та зборів).

За відсутності обґрунтованих доказів, які свідчили б саме про умисел декларанта на заниження митних платежів (шляхом повідомлення недостовірної інформації про код товару) сам факт неправильного визначення коду згідно УКТ ЗЕД, не є достатньою підставою для кваліфікації дій позивача як порушення митних правил відповідно до ст.485 МК України.

Щодо покликання відповідача про те, що товар не може бути помилково ввезеним на митну територію України після прийняття митної декларації митним органом, суд зазначає.

Відповідно до розробленої і впровадженої в Україні процедури розмитнення товарів, яка відбувається в даному випадку наступним чином: Покупець (ТОВ «Морган Феніче») уклав контракт на поставку картонних самоклеючих етикеток; Постачальник виставив рахунок на чергову партію картонних самоклеючих етикеток; Покупець оплатив рахунок для поставки партії картонних самоклеючих етикеток (цей факт визнається відповідачем); Товар на умовах FOB (INCOTERMS 2010) був відправлений з ОСОБА_2 постачальником за допомогою міжнародної компанії експрес-доставки вантажів DHL. Товар прибув в Україну 11.09.2020р. Декларантом було складено та подано на митницю в електронному форматі митну декларацію UA204020/2020/025974.

Судом вважає, що до процесу відправки товару ТОВ «Морган Феніче» не мало ніякого відношення, оскільки доставка відбувалася авіапоштою (авіа накладна № від 07.09.2020).

На момент подання декларації товар вже був на території України і про те, що в коробку було покладено постачальником помилково не той товар покупець (ТОВ «Морган Феніче») довідався вже після того, як митницею було повідомлено результати проведення огляду товару.

Таким чином, помилково відправлений постачальником товар (що підтверджується самим постачальником і цей факт визнає митний орган) помилково прибув в Україну, адже не може бути, щоб помилково відправлене прибуло в іншому статусі ніж воно було відправлене.

Прийняття митним органом декларації не змінило наявності факту допущення помилки постачальником в процесі відправки замовленого покупцем товару.

11.09.2020 вже після того, як ОСОБА_1 було подано на адресу митного органу декларацію, компанією Paxar (China) Limited (компанія, яка забезпечувала відправку вантажу) було надіслано на адресу ТОВ «Морган Феніче» засобами електронної пошти повідомлення про те, що цією іноземною компанією було помилково відправлено Polyester woven labels, а це не відповідає замовленню покупця (ТОВ «Морган Феніче») та запропоновано або залишити такий товар замість того, який мав бути відправлений, або повернути його назад. При цьому вказана компанія принесла свої вибачення за допущену нею помилку.

Тобто, факт допущення помилки саме відправником (Paxar (China) Limited) підтверджується і самим відправником у листі, який міститься в матеріалах справи.

Оскільки вартість транспортування вказаного товару назад є непропорційно великою порівняно з витратами покупця на вимушене використання вже поставленого такого товару (вказане підтверджується листом ПрАТ «ДХЛ Інтернешнл Україна» вих.№1459 від 11.09.2020р. відповідно до якого слідує, що витрати з доставки цього вантажу в Україну склали 4417,67грн), ТОВ «Морган Феніче» було прийнято рішення прийняти цей товар, у зв`язку із чим митному органу було подано МД UA204020/2020/026711 якою подано на розмитнення вказаний товар - «етикетки з текстильних матеріалів у вигляді стрічок, розрізані за розміром».

При цьому товариством було сплачено всі визначені чинним законодавством збори та податки, за наслідками чого товар було випущено у вільний обіг на території України.

З матеріалів справи вбачається, що в оскаржуваній поставі відповідачем зазначено, що для розмитнення етикеток з текстильних матеріалів товариству довелося додатково сплатити до Державного бюджету України митні платежі в сумі 2 732,46грн. (в тому числі ввізне мито - 2274,83грн. та ПДВ - 457,63грн.), яка була сплачена ТОВ «Морган Феніче» в повному обсязі і митний орган визнає це у оскаржуваній постанові.

Позивачем митну декларацію UA204020/2020/025974 було складено в тому числі з використанням зображення товару, надісланого постачальником, вказане вбачається з розділу МД 14 - де вказано « 9000 зображення».

З вказаного зображення, яке наявне у розпорядженні митниці, позивач зазначає у позові, що воно було саме таким як і всі попередні поставки картонних самоклеючих етикеток, крім того, оплату товариство здійснювало саме за такий товар і іншого не замовляло і не придбавало у Постачальника.

З огляду на вказане, у позивача і не виникало жодних сумнівів у тому, що на адресу товариства надійшов саме такий товар, який був і всі попередні рази і який замовлявся та оплачувався товариством.

Вказане було відображено і у письмових поясненнях, що були надані позивачем митному органу 03.10.2020 року.

Вартість товару становила 48доларів США (що по курсу НБУ складало 1336,07грн. (графа МД 22 та 23)

При цьому вартість доставки такого товару в Україну становить 4337,67грн. за митною територією України та 80,00грн. по митній території України, що в сумі склало 4 417,67грн.

Тобто вартість доставки такого вантажу в Україну фактично в декілька разів перевищує вартість самого товару, а отже, його повернення завдало б для ТОВ «Морган Феніче» набагато більше збитків ніж витрати по оформленню такого товару в Україні у його утилізацію, адже у разі прийняття рішення про повернення товару ТОВ «Морган Феніче» повинно було б оплатити знову 4417,67грн. (вартість послуг DHL), замість доплати 2 732,46грн., які донарахував митний орган.

Таким чином, прийняття товариством рішення про здійснення розмитнення помилково надісланого на його адресу товару було обумовлено виключно раціональним підходом до мінімізації збитків товариства, а отже, це ніяким чином не свідчить про те, що декларант визнав наявність у нього умислу на ухилення від сплати митних платежів.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відповідач як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатні та допустимі докази на спростування вищенаведених у позові обставин.

Що стосується посилання апелянта на ту обставину, що ОСОБА_1 міг скористатись наданим йому правом, передбаченим ч. 2 ст. 266 МК України та з дозволу органу доходів та зборів провести фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначених у товаросупровідних документах, то колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 266 МК України декларант зобов`язаний: здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 березня 2021 року у справі №569/22367/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
С. М. Кузьмич
Повне судове рішення складено 24.06.2021р.