Справа № 640/1046/21
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2021 року м. Київ № 640/1046/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Центрального

міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

про скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач), в якому просить: скасувати постанову старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ясінської Катерини Михайлівни від 21 грудня 2020 року у виконавчому провадженні № 63934674 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 10 000,00 грн.; стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що судове рішення було виконано до відкриття виконавчого провадження, про що повідомлено відповідача, отже оскаржувану постанову від 21 грудня 2020 року про стягнення виконавчого збору було винесено за відсутності законодавчо визначених підстав.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачем надіслано до Окружного адміністративного суду міста Києва копію матеріалів виконавчого провадження № 63934674, проте відзиві на позов не надіслано.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Постановою старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 21 грудня 2020 року відкрито виконавче провадження №63934674 з примусового виконання виконавчого листа №755/9113/19, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 27 листопада 2020 року про усунення перешкоди ОСОБА_2 у здійсненні ним права користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 , виселення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1 .

Постановою старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 21 грудня 2020 року визначено для боржника (позивача) розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 195,30 грн.

Також постановою старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 21 грудня 2020 року стягнуто з боржника (позивача) виконавчий збір в сумі 10 000 грн.

Заявою від 05 січня 2021 року позивач повідомила Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про те, що в квартирі АДРЕСА_1 не проживала та не проживає. У вказаній квартирі проживала та проживає ОСОБА_7 , якій квартира належить на праві власності.

Також, заявою від 15 січня 2021 року ОСОБА_7 повідомила Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про те, що в квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не проживала та не проживає.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно наявної в матеріалах справи копії паспорту ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , остання зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Актом державного виконавця від 18 лютого 2021 року зафіксовано факт проживання в квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_7 та відсутність у такій квартирі ОСОБА_1 та її дітей.

Постановою старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 01 березня 2021 року закінчено виконавче провадження на підставі пункту 9 частини 1 стаття 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Незгода позивача із постановою про стягнення виконавчого збору зумовила її звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року 1404-VIII (далі - Закону України «Про виконавче провадження»), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно із частиною 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини 9 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З огляду на те, що в матеріалах справи наявні докази, що позивач була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та відсутні докази проживання останньої в квартирі АДРЕСА_1 , виселити з якої позивача належить відповідно до виконання виконавчого листа №755/9113/19, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 27 листопада 2020 року, суд вважає відсутніми в даному випадку підстави, визначені Законом України «Про виконавче провадження», для стягнення з позивача виконавчого збору.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем доведено наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови, в той час, як відповідачем покладений на нього обов`язок доказування не виконано, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правих підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ясінської Катерини Михайлівни від 21 грудня 2020 року ВП № 63934674 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (02094, місто Київ, вулиця Краківська, будинок 20, ) судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко