Справа № 308/8811/17
Суддя: Бенца К. К.
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/8811/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Бенца К.К.,

при секретарі - Курбатова Д.Л.

за участю :

представника позивача - Сковородько І.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Ужгород, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №1497/30500/17 від 29.08.2017 року в справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із адміністративним позовом до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №1497/30500/17 від 29.08.2017 року в справі про порушення митних правил.

Мотивуючи позовні вимоги вказує на те, що постановою в справі про порушення митних правил №1497/30500/17 від 29.08.2017 року, винесеною виконувачем обов`язки заступника начальника Закарпатської митниці ДФС Уретій С.В., позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.3 ст. 470 МК України з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 8 500,00 гривень.

Позивач з винесенням постанови не згоден, вважає вказану постанову незаконною, протиправною та просить її скасувати у зв`язку з тим, що не вчиняв правопорушення передбачене ч.3 ст.470 МКУ, не порушував вимоги ст. 95 МКУ, оскільки ніколи, у тому числі 11.11.2017 р., через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС не ввозив на територію України з метою транзиту легковий автомобіль марки «OPEL», модель « ASTRA» , номер кузова НОМЕР_1 державний реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_2 . Зазначив, що 11.08.2017 року не пересікав кордон Словацької Республіки на пункті пропуску «Ужгород-Вишнє-Нємецьке» та не ввозив автомобіль на територію України, власником вищевказаного автомобілю, його користувачем, розпорядником ніколи не був, у Республіці Польща з метою придбання автомобіля, отримання права на користування ним не був, із власником автомобілю не знайомий.

Вважає, що постанову складено на основі незаконного, безпідставно складеного відносно нього, протоколу про порушення митних правил №1497/30500/17 від 11.06.17 р. з порушенням МКУ, КУпАП, Конституції України.

Позивач вказує на те, що про митне оформлення ввезення на його ім`я вказаного автомобіля йому стало відомо 11.06.2017 року коли він через митний пост «Тиса» повертався з Угорщини в Україну. Вважає, що невідомими особами вчинено злочин, ввезено та оформлено автомобіль на його ім`я без його відому та без згоди на це. Внаслідок вказаних протиправних дій невідомих осіб та працівника митниці, який оформив ввезення автомобіля на ім`я позивача, йому завдано матеріальну та моральну шкоду. Стосовно позивача безпідставно складено протокол про порушення митних правил та покладено обов`язок сплати штрафу та вивезення автомобіля за межі України, при цьому він ніякого відношення до ввезення автомобіля на територію України не має. Зазначає, що ніколи не ввозив вказаний автомобіль на територію України, документи для митного оформлення на його ім`я вказаного автомобілю працівникам митниці не подавав.

Позивач зазначив, що восени 2016 року, його родичка запропонувала «заробити» 500,00 гривень, шляхом ввезення із-за кордону автомобіля. Десь біля 10 години, можливо, і 11.11.2016 р., точної дати позивач не може сказати, підсів пасажиром у легковий автомобіль, марки якого не пам`ятає, біля магазину «Шенген» в районі вул. Митної у м. Ужгороді. За кермом автомобіля була жінка років до 40 та поруч з нею сиділа жінка у віці 50-60 років, він сидів на пасажирському місці. В такому складі і в цьому автомобілі вони перетнули кордон України. Під час перетину кордону жінка-водій забрала його документи і документи жінки, яка сиділа в автомобілі на передньому сидінні та подала їх прикордонникам, проходила митне оформлення. Після перетину кордону України на митному посту «Ужгород» машина розвернулася і всі поїхали назад в Україну. На територію Словаччини не заїжджали. Позивачу повідомили, що машини немає, а гроші йому не заплатили, оскільки він не ввозив ніякого автомобіля і не подавав свої документи митнику для оформлення на його ім`я автомобіля. З приводу вищевказаних неправомірних дій вчинених відносно нього невідомими особами за його заявою Ужгородським ВП ГУНП в Закарпатській області 19 серпня 2017 року зареєстровано кримінальне провадження 0002189.

Вказує на те, що один лиш той факт, що за позивачем зареєстровано ввезення автомобіля, не є доказом вчинення ним адміністративного правопорушення. Саме цей факт він заперечував і клопотанням від 29 серпня 2017 р. під час розгляду справи просив в порядку ст. 257 КУпАП направити матеріали до правоохоронних органів для проведення досудового розслідування.

Вважає, що постанова від 29 серпня 2017 року в справі про порушення митних правил №1497/30500/17, якою позивача притягнуто до відповідальності та накладено штраф є незаконною та безпідставною, складена з порушенням приписів ст.ст.9,10, 280 КУпАП, ст. 458 МКУ. Складена за відсутності доказів того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення і винен у цьому. Зазначив, що не має дозволу на керування, користування ввезеним на його ім`я транспортним засобом, а тому не сидів за кермом автомобіля, а міг бути лише пасажиром та не мав права та обов`язку подавати ніяких документів на автомобіль митному органу.

Вважає безпідставними та нічим необгрунтованими пояснення інспектора митниці про те, що саме позивач подавав документи на автомобіль для митного оформлення, оскільки він не вчиняв таких дій. Вважає, що у його діях відсутній об`єктивний та суб`єктивний склад правопорушення, передбачений ч.3 ст.470 МКУ. Зауважив, що відповідач не задоволив його клопотання про надання фото фіксації митного оформлення автомобіля від 11.11.2016 р.

Крім того вказує на те, що його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення з порушенням строків визначених ст.38 КУпАП. Вважає, що адміністративне стягнення за вказане правопорушення накладено після закінчення строку накладення адміністративного стягнення.

З посиланням на викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги та скасувати постанову в справі про порушення митних правил №1497/30500/17 від 29.08.2017 року за відсутністю в його діях складу порушення митного законодавства.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Зокрема вказала на те, що відсутні докази того, що позивач ввозив автомобіль. На територію Словаччини не заїжджав позивач. Позивачу повідомили, що машини немає, а гроші йому не заплатили, оскільки він не ввозив ніякого автомобіля і не подавав свої документи митнику для оформлення на його ім`я автомобіля. Окрім того вказує на те, що пропущено строки притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Представник відповідача в судовому засіданні постанову Закарпатської митниці ДФС про накладення адміністративного стягнення в справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 підтримав, просив в задоволенні позовних вимог відмовити з підстав та мотивів викладених у письмових запереченнях. В наступне судове засідання після оголошеної в судовому засіданні перерви не зявився.

Як вбачається з письмових заперечень, які надійшли на адресу суду 29.09.2017 року, 11 червня 2017 року, о 02 год. 09 хв., в зону митного контролю митного поста «Тиса» Закарпатської митниці ДФС, на ділянку «в`їзд», смугою руху «зелений коридор» заїхав легковий автомобіль «Opel Vivaro», реєстраційний номер України НОМЕР_3 , в якому в якості пасажира в приватних справах слідував громадянин України ОСОБА_1 . В ході проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних Єдиної Автоматизованої Інформаційної Системи Держмитслужби та автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» було встановлено, що громадянином України ОСОБА_1 11.11.16 на митну територію України через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС був ввезений легковий автомобіль «Opel Astra» р.н. Польщі НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_4 , в митному режимі «Транзит». Станом на 11.06.17 легковий автомобіль «Opel Astra» р.н. Польщі НОМЕР_2 , з митної території України вивезеним не значиться. Таким чином гр. ОСОБА_1 перевищив граничний термін транзитного перевезення більше ніж на 10 діб.

Зазначив, що до викладених гр. ОСОБА_1 заперечень, щодо обставин ввезення транспортного засобу «Opel Astra» р.н. НОМЕР_2 , слід віднестися критично оскільки вони є непереконливими та суперечливими. Зокрема, у наданому власноручно написаному поясненні ОСОБА_1 зазначив, що він свідомо надав згоду оформлення на його ім`я ввезення на територію України автомобіля з іноземною реєстрацією. Позивач свідомо вирушив на пункт пропуску на кордоні з невідомими йому особами для оформлення ввезення на територію України на його ім`я транспортного засобу. Тобто всі дії гр. ОСОБА_1 були спрямовані на оформлення митним органом ввезення транспортного засобу з іноземною реєстрацією на його ім`я.

Вказав на те, що опитана в якості свідка державний інспектор ВМО №4 митного поста «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_2, яка здійснювала митний контроль та оформлення даного транспортного засобу 11.11.16 р. під час ввезення його на митну територію України повідомила, що гр. ОСОБА_1 як підставу для ввезення на митну територію України зазначеного транспортного засобу подав їй реєстраційний (технічний) документ на транспортний засіб, документ, що підтверджує право користування автомобілем (довіреність) та паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Декларування зазначеного легкового автомобіля здійснювалось ОСОБА_1 в усній формі. Вказаний автомобіль ОСОБА_1 ввозив на митну територію України в митному режимі «транзит». ОСОБА_2 провела огляд зазначеного транспортного засобу, внесла в базу даних «Інспектор» інформацію щодо ідентифікаційних номерів автомобіля та зі слів ОСОБА_1 адресу його проживання. Також вона попередила ОСОБА_1 про недопустимість порушення строків транзитного переміщення автомобіля відповідно до статті 95 МКУ, після чого зазначений транспортний засіб був пропущений нею на митну територію України.

Зауважив, що подання заяви до поліції не свідчить про наявність протиправних дій стосовно позивача. Оскільки про наявність таких обставин можливо стверджувати у разі їх встановлення під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, проте на даний час таких фактів не встановлено.

Вказав на те, що посилання позивача на сплив строків притягнення його до адміністративної відповідальності є необгрунтованим оскільки невиконання гр. ОСОБА_1 обов`язку про вивезення топнспортного засобу марки «Opel Astra» р.н. НОМЕР_2 , за межі митної території України з моменту закінчення строку транзитного переміщення до дня виявлення порушення митних правил відносить дане правопорушення до триваючого і тому строк накладення адміністративного стягнення необхідно обраховувати з моменту виявлення даного правопорушення, а саме від 11.06.2017 року.

Вказує на те, що постанова у справі про порушеня митних правил №1497/30500/17 від 29.08.2017 року є правомірною та винесена відповідно до норм чинного законодавства. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши вступне слово представника позивача та представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 9, ч. 2 ст. 77 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що 11 червня 2017 року, о 02 год. 09 хв., в зону митного контролю митного поста «Тиса» Закарпатської митниці ДФС, на ділянку «в`їзд», смугою руху «зелений коридор» заїхав легковий автомобіль марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер України НОМЕР_3 , в якому в якості пасажира в приватних справах слідував громадянин України ОСОБА_1 .

В ході проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних Єдиної Автоматизованої Інформаційної Системи Держмитслужби та автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» було встановлено, що громадянином України ОСОБА_1 11.11.16 року на митну територію України через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС був ввезений легковий автомобіль «Opel Astra» р.н. Польщі НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_4 в митному режимі «Транзит».

Станом на 11.06.17 легковий автомобіль «Opel Astra» р.н. Польщі НОМЕР_2 , з митної території України вивезеним не значиться.

За вказаних обставин старшим державним інспектором відділу митного оформлення №2 митного поста «Тиса» Закарпатської митниці ДФС Перфілов В.П. відносно ОСОБА_1 було запроваджено протокол №1497/30500/17 від 11.06.2017 року про порушення митних правил за ознаками ч.3 ст. 470 МК України, а саме за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби більше ніж на десять діб.

Судом встановлено, що постановою №1497/30500/17 від 29.08.2017 року, винесеною в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС за наслідками розгляду протоколу №1497/30500/17 про порушення митних правил від 11.06.2017 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч.3 ст. 470 МК України з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 гривень, а саме за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортного засобу , що перебував під митним контролем більше ніж на десять діб.

Не погодившись з даною постановою митного органу, ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом.

Стверджуючи, що вказана постанова є протиправною, позивач вказує на те, що не порушував вимоги ст. 95 МКУ, оскільки ніколи, у тому числі 11.11.2016 р., через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС не ввозив на територію України з метою транзиту легковий автомобіль марки «OPEL», модель « ASTRA» , номер кузова НОМЕР_1 державний реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_2 , документи для митного оформлення на його ім`я вказаного автомобіля працівникам митниці не подавав. Крім того вважає, що невідомими особами вчинено злочин, ввезено та оформлено автомобіль на його ім`я без відому та без згоди на це.

Доказів на підтвердження факту аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб відповідно до вимог статті 460 МК України позивачем надано не було.

За встановлених обставин, суд, виходить із наступного.

Пункт 28 статті 4 МК України визначає митні правила, як встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом та іншими законами України.

Пункт 25 статті 4 МК України визначає митний режим - комплекс взаємопов`язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення.

Статтею ст. 95 МК України, встановлені наступні строки для транзитних перевезень: для автотранспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з ч. 3 ст. 470 МК України, перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Виходячи з наведеного, позивач зобов`язаний був вивезти вищевказаний транспортний засіб в строк до 16.11.16 року включно у разі переміщення в зоні діяльності Закарпатської митниці ДФС.

Порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України передбачає перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів .

Отже, зважаючи на норми чинного законодавства, враховучи встановлені в ході судового розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 перевищив встановлений статтею 95 цього Кодексу строк доставки транспортного засобу, що перебував під митним контролем більше ніж на десять діб .

Судом враховані також власноручно написані ОСОБА_1 пояснення від 11.06.2017 року , щодо ввезеного автомобіля марки «OPEL», модель « ASTRA» , державний реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_2 , в яких він вказує, що 11.11.2016 року він слідував у вказаному автомобілі пасажиром зі Словаччини. Громадянка яка була за кермом попросила "записати" на імя позивача автомобіль, пояснивши що за таких умов він не має права ввозити протягом п`яти років автомобіль на своє імя. Вказує на те, що більше позивач цю жінку не бачив, де знаходиться автомобіль не знає.

Доводи позивача про те, що правопорушення передбачене ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України не вчиняв, не перетинав кордон Словацької Республіки, не ввозив автомобіль на територію України 11.11.2016 року, суд вважає безпідставними з огляду на те, що зокрема, встановлення факту ввезення вищевказаного транспортного засобу на митну територію України ОСОБА_1 відбулось за допомогою електронних баз даних «Інспектор 2006» та ЄАІС ДМС, що підтверджується відповідним витягом та є безспірним фактом.

При цьому, пропуск даного транспортного засобу відбувається після перевірки в усній формі контролюючим органом документів, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження), оскільки саме їх відсутність передбачає відмову у пропуску через державний кордон на територію України.

Окрім того, суд бере до уваги пояснення державного інспектора ВМО №4 м.п. «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_2, яка здійснювала митний контроль та оформлення вказаного транспортного засобу 11.11.16 р. під час ввезення його на митну територію України, що містяться в протоколі опитування в справі про порушення митних правил №1497/30500/17 . З яких вбачається, що гр. ОСОБА_1 як підставу для ввезення на митну територію України зазначеного транспортного засобу подав їй реєстраційний (технічний) документ на транспортний засіб, документ, що підтверджує право користування автомобілем (довіреність) та паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Доводи позивача про те, що невідомими особами вчинено злочин, ввезено та оформлено легковий автомобіль марки «OPEL», модель « ASTRA» , номер кузова НОМЕР_1 державний реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_2 на його ім`я без відому та без його згоди, суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Сам факт звернення із заявою про вчинення злочину до правоохоронних органів, а також факт внесення відомосттей до ЄРДР не підтверджує факт вчинення кримінального правопорушення відносно позивача та не підтверджує винуватість окремих осіб. Суд бере до уваги відсутність в матеріалах справи вироку суду за наслідками проведення досудового розслідування за заявою позивача.

Як вбачається з ч.1 ст.460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, зазначена норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за вказане порушення митних правил. Такими умовами відповідно є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами

Таким чином, виходячи із змісту даної норми позивач повинен довести, що вчинення ним порушення відбулося внаслідок дії аварії, непереборної сили або протиправні дії третіх осіб.

Згідно п.2 ч.1 ст.192 МК України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення перевізник зобов`язаний терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Таким чином, перевізник звільняється від відповідальності за ст.470 МК України у разі наявності факту аварії або дії обставин непереборної сили за умови документального підтвердження такого факту та вчасного (до закінчення встановленого строку транзитногоперевезення) письмового повідомлення найближчого митного органу про обставини події.

Отже, обов`язковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність та невідворотність такої.

Позивачем не надано жодних доказів того, що транспортний засіб потребував ремонту в результаті аварії або дії обставин непереборної сили.

Судом встановлено те, що в матеріалах справи відсутні дані про факт аварії чи дії обставин непереборної сили, а також письмове повідомлення позивача з цього приводу.

Натомість позивач зазначає, що автомобіль не оформляв, їхав в цьому автомобілі в якості пасажира, за кермом перебувала невідома йому особа і судом не витребувано з прикордонної служби інформації про таку особу.

Крім того, позивач зазначає, що не міг бути водієм транспортного засобу - легкового автомобіля марки «OPEL», модель « ASTRA» , номер кузова НОМЕР_1 державний реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_2 , оскільки немає дозволу на керування , користування ввезеним на його ім`я транспортним засобом.

Ці твердження позивача не заслуговують на увагу та спростовуються наступним.

Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 розділу IV Наказу Державної митної служби України від 17.11.2005 № 1118 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 листопада 2005 р. за № 1428/11708, у разі ввезення ТЗ, знятих з реєстраційного обліку у відповідних реєстраційних органах іноземних держав чи України, якщо ТЗ були зареєстровані в таких органах, або нових ТЗ на митну територію України з метою транзиту власник (уповноважена особа) пред`являють його митному органу для проведення митного огляду й подають оригінали та ксерокопії таких документів:

- ВМД, заповнену відповідно до заявленого митного режиму транзиту через митну територію України;

- що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження);

- реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом;

- паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо.

Таким чином, на переконання суду, при ввезенні на митну територію України транспортних засобів в режимі «транзит» пред`явлення посвідчення водія або інших документів не вимагається. Тому твердження позивача про відсутність в нього дозволу на керування спростовується вищенаведеним.

Аналогічна правова позиція викладена Восьмим адміністративним судом у постанові від 03 березня 2021 року справа № 452/2208/17 і відповідно до вимог ч.5ст.242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Крім іншого, позивач посилається на те, що він не являється водієм транспортного засобу. Зазначає, що будь-які документи для переміщення автомобіля через державний кордон України не подавав, при проходженні митного контролю із автомобіля не виходив, документів не підписував, не має посвідчення водія, транспортних засобів не мав і на територію України не ввозив.

У свою чергу, відповідач посилався на те, що згідно витягу із автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» (АСМО), яка функціонує в складі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) та об`єднує в собі всі програмно-технічні складові, необхідні для автоматизації процесів митного оформлення та контролю та інформації щодо переміщення транспортного засобу АСМО «Інспектор» автомобіль ввезений ОСОБА_1 на митну територію у режимі «транзит» по зеленому коридору.

Згідно ч.1 ст.366 МК України, двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.

Відповідно до ч.2 ст.366 МК України, канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Частиною четвертою цієї статті передбачено, що громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою (частина четверта цієї статті).

Відповідно до ч.5 ст.366 МК України, обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України (ч.6 ст.366 МК України).

Згідно п.9 розділу І Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби №1118 від 17.11.2005 (далі - Правила №1118), не підлягає пропуску через митний кордон України транспортний засіб, зокрема, на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Особливості митного контролю та митного оформлення ТЗ, зареєстрованих у відповідних реєстраційних органах іноземних держав, що ввозяться на митну територію України з метою транзиту регламентовано Розділом ІV цих же Правил, якими передбачено, що у разі ввезення громадянином-нерезидентом з метою транзиту на митну територію України ТЗ, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, або ввезення з цією самою метою громадянином-резидентом ТЗ, зареєстрованого постійно в цьому органі та який йому належить, що підтверджується відповідним документом про право власності на такий транспортний засіб та реєстраційним документом, декларування такого ТЗ здійснюється в усній формі.

Відтак, за відсутності необхідних документів ввезення транспортного засобу на митну територію України в режимі «транзит», по самостійно обраному «зеленому коридору» не вбачається можливим.

Вказана обставина, що позивач не має посвідчення водія не перешкоджає можливості ввезення транспортного засобу.

В той же час, такі доводи позивача не можуть підтверджувати факту не ввезення автомобіля саме ОСОБА_1 , оскільки відповідно до Правил №1118, транспортний засіб для здійснення митного контролю та митного оформлення може бути пред`явлений митному органу як власником, так і уповноваженою особою, при цьому обов`язкової вимоги щодо наявності у такої особи посвідчення водія законодавством не передбачено.

Доводи позивача про відсутність у нього дозволу на право керування транспортним засобом не можна вважати обґрунтованими, оскільки наявність такого не входить до переліку документів, необхідних для здійснення митного контролю та оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України.

Аналогічна правова позиція викладена Восьмим апеляційним адміністративним судом у постанові від 12 листопада 2020 року справа № 308/4508/19 і відповідно до вимог ч.5ст.242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що факт перевищення ОСОБА_1 встановленого ст.95 МК України строку доставки транспортного засобу до митного органу призначення підтверджується матеріалами справи та не спростований позивачем належними доказами, доказів наявності підстав для звільнення від адміністративної відповідальності за порушення митних правил позивач не надав, а тому оскаржувана постанова у справі про порушення митних правил №1497/30500/17 від 29.08.2017 року прийнята посадовою особою відповідача правомірно, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, що вказує на безпідставність заявлених позовних вимог.

Що стосується доводів позивача та представника позивача про те, що строки накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України, на момент винесення спірної постанови закінчилися, суд вважає такі висновки помилковими, виходячи з наступного.

Статтею 467 МК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачені строки накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил.

Згідно із частиною 1 статті 467 Митного кодексу України ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Статтею 522 МК України передбачено, що справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468 - 470, 474, 475, 477 - 481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Наведене дає підстави для висновку, що перелік триваючих правопорушень, визначений у статті 467 МК України, не є вичерпним.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 491 МК України , підставою для порушення справи про порушення митних правил є безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

Відповідно до ст. 494 МК України - про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до листа Мінюсту України від 17.07.2007 р. № 22-14-493, триваючими визнаються правопорушення, які, розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов`язок, або виконує його не повністю або неналежним чином.

Триваючими адміністративними проступками є проступки, пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Зважаючи на викладене, триваючі правопорушення слід розглядати як формально закінчені з моменту їх суб`єктивного офіційного виявлення, тобто з часу виявлення і фіксації в протоколі про адміністративне правопорушення, приписі, акті перевірки і т.д.

Зокрема, не вивезення автомобілів, що перебувають під митним контролем і щодо яких існує обовязок вивезення за межі митної території України характеризується тривалою протиправною бездіяльністю, властивою триваючим правопорушенням.

Отже, правопорушення передбачене ст.470 МК України щодо невивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі «транзит», та щодо якого існує обов`язок вивезення за межі митної території протягом певного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов`язку, а тому адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цього правопорушення.

Митний кодекс України не містить визначення поняття триваючого правопорушення. Проте, в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, що пов`язані з тривалим, безперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою, припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності.

Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують Закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Таким чином, невивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обов`язок вивезення за межі митної території протягом 10-денного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки, в даному випадку, особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов`язку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08 серпня 2018 року (справа 607/12366/15-а) .

Судом встановлено про відсутність обставин, що виключають провадження у справі.

Судом встановлено, що перевищення позивачем строку транзитного перевезення транспортного засобу особистого користування, що перебуває під митним контролем, виявлене відповідачем 11 червня 2017 року. При цьому, станом на момент виявлення правопорушення, обов`язок позивача щодо вивезення транспортного засобу за межі території України протягом 10 діб, встановлений пунктом 1 частини першої статті 95 МК України, виконаний не був.

Таким чином, діяння (бездіяльність) ОСОБА_1 щодо невивезення транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, за межі митної території України, характеризуються тривалим невиконанням встановленого приписами МК України обов`язку. Вчиняючи такі діяння, позивач перебував у стані безперервного порушення Закону, як наслідок, відповідне порушення не може вважатись таким, що носить разовий характер.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08 серпня 2018 року (справа 607/12366/15-а) .

Отже, оскаржувана постанова в справі про порушення митних правил №1497/30500/17 від 29.08.2017 року винесена відповідачем в межах шестимісячного строку з дня виявлення триваючого правопорушення.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Судом враховується положення ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Приймаючи до уваги викладене, приходжу до висновку про необгрунтованість, безпідставність позовних вимог, в задоволенні яких слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6-14, 25, 32, 77, 205, 241, 243 - 246, 250, 286 КАС України, ст. ст. 4, 95, ч.3 ст.470 МК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №1497/30500/17 від 29.08.2017 року в справі про порушення митних правил - відмовити.

Відповідно ч.2 ст.271 КАС України копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ч. 4 ст. 286 КАС України у десятиденний строк із дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 - (місце проживання АДРЕСА_1 )

Відповідач: Закарпатська митниця ДФС України - (місце знаходження м. Ужгород, вул. Собранецька, 220, 88000).

Дата складання повного тексту судового рішення 23.06.2021 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца