Справа № 420/3535/20
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2021-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/3535/20

Категорія: 112010200 Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 27.11.2020 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Одеській області про :

- визнання протиправним, дискримінаційним та скасування рішення відповідача, викладеного в листі №1500-0301-8/1211 від 31 січня 2020 року про незаконну відмову у виплаті пенсії на визначений позивачкою банківський рахунок, в тому числі якщо воно було прийнято, але не передано позивачці;

- визнання протиправними дій відповідача по припиненню виплати пенсії позивачці на її банківський рахунок та переведення виплати пенсії на поштове відділення;

- визнання бездіяльності відповідача щодо не продовження виплати пенсії позивачці з червня 2019 року протиправною;

- зобов`язання відповідача поновити виплату пенсії та виплатити усі не отримані позивачкою пенсійні виплати з урахуванням усіх підвищень з червня 2019 року до фактичного виконання відповідачем рішення по цій справі з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів на усі несвоєчасно виплачені суми позивачки, починаючи з червня 2019 року до їх фактичної виплати.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що вона є громадянином України та постійно мешкає в Ізраїлі, та відповідно до отриманих судових рішень відповідачем поновлено ОСОБА_1 виплату пенсії довічно, яку остання отримує на банківський рахунок в банку "Ощадбанк". 02 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до банку для зняття пенсії та виявила, з червня 2019 року пенсія на її банківський рахунок не надходила, при цьому жодного повідомлення або рішення про припинення виплати пенсії на банківський рахунок та переведення її виплати на поштове відділення позивач від відповідача не отримувала. 21 січня 2020 року на адресу ГУПФ України в Одеській області була направлена оновлена заява позивача про виплату пенсії на її банківський рахунок та довіреність, а також запит стосовно виплати пенсії. Так, листом №1500-0301-8/1211 від 31 січня 2020 року відповідач повідомив про своє рішення припинити виплату пенсії позивачу на рахунок, оскільки виплата пенсії нібито здійснювалась за довіреністю, а заяву про продовження виплати пенсії на банківський рахунок позивачкою не надавалось, про що викладено в листі. Письмове звернення позивача відновити виплату пенсії на визначений нею банківський рахунок відповідачем відхилено. Оскільки жодним нормативним актом відповідач не уповноважений припиняти виплату пенсії позивача на її банківський рахунок і перераховувати виплату пенсії на поштове відділення, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року та постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2018 року по справі №815/6828/17 ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії з 26 червня 2017 року, та згідно заяви від 22 червня 2018 року, наданою представником позивача, як довіреною особою, виплата пенсії здійснювалася через банківську установу AT "Ощадбанк". Враховуючи п.2 ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058-VI) та оскільки пенсія позивачу виплачувалася за довіреністю та заяву щодо подовження виплати пенсії позивач не надала, починаючи з 01 листопада 2019 року виплату пенсії призупинено. Питання щодо відновлення та виплату пенсії через банківську установу можливо розглянути за умови особистого звернення позивача та надання відповідної заяви.

Також представник відповідача зазначив, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, які вже були нараховані, однак спірні виплати пенсії позивачу нараховані не були, оскільки було порушено питання про право на такі виплати.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУПФ України в Одеській області задоволено частково.

Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 та виплатити усі неотримані ОСОБА_1 пенсійні виплати, починаючи з 01 червня 2019 року, в порядку ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV.

Стягнуто з ГУПФ України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у сумі 420,40 грн. сплачені по квитанції №81938 від 06 серпня 2020 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ГУПФ України в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм чинного законодавства.

В обґрунтування апеляційної скарги ГУПФ України в Одеській області зазначає, що на підставі рішення суду по справі №815/6828/17 ОСОБА_1 було поновлено виплату пенсії з 26 червня 2017 року. Згідно заяви від 22 червня 2018 року, наданою представником позивача за довіреністю, як довіреною особою, виплата пенсії здійснювалась через банківську установу АТ "Ощадбанк". Відповідно до п.2 ст. 47 Закону №1058-VI пенсія може виплачуватися за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначаються законом. Виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду дії довіреності за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю через кожний рік дії такої довіреності.

Оскільки пенсія виплачувалася за довіреністю та заяву щодо подовження виплати пенсії позивач не надала, починаючи з 01 листопада 2019 року виплату пенсії було правомірно призупинено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги:

- суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову лише на підставі, що позивачка не довела факту надання відповідачу відповідної заяви з банківськими реквізитами для виплати її пенсії, проте ці норми стосуються виключно виплати пенсії представнику по довіреності, а не перерахування пенсії на банківський рахунок вцілому. Тобто, відповідач міг повідомити представника позивачки і банк, що виплата пенсії саме представнику по довіреності можлива за умови поновлення відповідної заяви - проте це не скасовує права особисто позивачки на отримання її пенсії на її особистий банківський рахунок;

- суд першої інстанції всупереч діючому законодавству встановив, що відповідач правомірно перераховував пенсію на поштове відділення, тоді як законодавством цього не передбачено, оскільки відповідно ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії через поштове відділення можлива лише за умови, якщо пенсіонер проживає саме в Україні, а позивачка в Україні не проживає;

- в порушення п.1.9. Інструкції про виплату та доставку пенсій, соціальних допомог національним оператором поштового зв`язку, яка затверджена Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України та Міністерством праці та соціальної політики України №464/156 від 28 квітня 2009 року, відповідач навіть не повідомив про виплату пенсії позивачки на пошту;

- з огляду на наявність у справі рішень відповідача та допущенної бездіяльності щодо не виплати пенсії на банківський рахунок та протиправної діяльності щодо виплати на поштове відділення, відповідач підлягає зобов`язанню судом - виплачувати пенсію позивачці на визначений нею банківський рахунок, що відповідає принципу справедливого розгляду справи та необхідного баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване не рішення;

- в даній справі очевидна пряма вина відповідача у неотриманні пенсії, а тому у відповідності ч.2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія позивачки повинна бути виплачена з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу вказується, що апеляційна скарга ГУПФ України в Одеській області жодним чином не спростовує доводів позовної заяви та рішення суду та рішення суду, а лише вказує на його обґрунтованість.

У відзиві ГУПФ України в Одеській області на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказується, що вимоги, зазначені в апеляційній скарзі є незаконними та необґрунтованими.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг ГУПФ України в Одеській області та ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон, наявним в матеріалах пенсійної справи, та отримує пенсію за віком.

02 жовтня 2000 року ОСОБА_1 виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де була прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2017 року у адміністративній справі №815/6828/17 позовну заяву ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (далі Центральне ОУПФ України в м. Одесі) задоволено частково.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року по справі №815/6828/17 скасовано, прийнято по справі нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано Центральне ОУПФ України в м. Одесі поновити нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком ОСОБА_1 в раніше встановленому розмірі з 26 червня 2017 року, в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на підставі документів, що додані до заяви, з дати її звернення, а саме: з 28 липня 2017 року.

Позовні вимоги щодо зобов`язання поновити виплату пенсії за період з 07 жовтня 2009 року по 25 червня 2017 року, здійснення індексації та компенсації, - залишено без розгляду.

Постановою Верховного суду від 29 липня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2018 року скасовано, ухвалено постанову про часткове задоволення позову.

Зобов`язано Центральне ОУПФ України в м. Одесі провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії за віком з 07 жовтня 2009 року відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, з компенсацією втрати частини доходів.

13 липня 2018 року на підставі заяви представника позивача В.Б.Меламеда від 22 червня 2018 року виплату пенсії ОСОБА_1 переведено на рахунок в АТ "Ощадбанк".

Згідно листа Начальника відділу з питань виплати пенсій №16, наявного в матеріалах пенсійної справи, починаючи з 01 червня 2019 року банківською установою АТ "Ощадбанк" поверталися кошти у зв`язку з невідповідністю РНОКПП отримувача, та факт того, що пенсія до 01 червня 2019 року отримувалася позивачем визнається сторонами.

Листом від 07 листопада 2019 року №2272/04-18 відділу з питань виплати пенсій №16 Управління з питань виплати пенсій ГУПФ України в Одеській області повідомило представника позивача ОСОБА_2 , що виплата пенсії через АТ "Ощадбанк" призупинена "до з`ясування" з 01 листопада 2019 року, оскільки ОСОБА_1 фактично не проживає на території України, та нею не надавалися відповідні документи щодо виплати її пенсії.

21 січня 2020 року представник позивача ОСОБА_2 направив до відповідача адвокатський запит щодо перерахування сум пенсії належних ОСОБА_1 на її особистий банківський рахунок, до якого, зокрема, додано оригінал апостильованої довіреності представників разом з оригіналом заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії на банківський рахунок.

31 січня 2020 року ГУПФ України в Одеській області листом №1500-0301-8/1211 повідомило представника позивача ОСОБА_2 , що оскільки пенсія виплачувалася за довіреністю та заяву щодо подовження виплати пенсії ОСОБА_1 не надала, починаючи з 01 листопада 2019 року виплату пенсії призупинено. Питання щодо відновлення та виплату пенсії через банківську установу можливо розглянути за умови особистого звернення ОСОБА_1 та надання відповідної заяви.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що пенсія позивача виплачувалася саме за довіреністю, а виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду дії довіреності за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю через кожний рік дії такої довіреності. Натомість, матеріали справи не містять відповідної заяви позивача про продовження виплати пенсії з її банківського рахунку за довіреністю у 2019 році, так як пенсія перераховувалася на банківський рахунок в АТ "Ощадбанк" відповідно до банківської заяви позивача від 22 червня 2018 року. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, повторно банківську заяву про перерахування належних ОСОБА_1 сум пенсії на її банківський рахунок подано лише 19 лютого 2020 року.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправними дії відповідача по припиненню виплати пенсії позивачці на її банківський рахунок та переведення виплати пенсії на поштове відділення, та визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не продовження виплати пенсії позивачці з червня 2019 року задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги про визнання протиправним, дискримінаційним та скасування рішення про відмову у виплаті пенсії позивачу, то такі вимоги задоволенню не підлягають через відсутність відповідного рішення.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача виплатити усі недоотримані позивачем пенсійні виплати з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів, суд першої інстанції зазначив, що припинення виплати пенсії на рахунок позивача відбулась з її вини, а тому підстави для виплати компенсації відсутні.

Разом з тим, суд першої інстанції, врахувавши те, що рішення суду має остаточно вирішувати спір по суті і захищати порушене право чи інтерес, суд першої інстанції вважав за необхідне зобов`язати відповідача поновити виплату пенсії та виплатити усі не отримані ОСОБА_1 пенсійні виплати, починаючи з 01 червня 2019 року, в порядку ст. 46 Закону №1058-VI.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ч.2 ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", п.п.6, 10, 16 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1596.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1596 (далі - Порядок №1596), визначено механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів, шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги в уповноважених банках.

Відповідно до п.6 Порядку №1596, одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунку.

Згідно п.10 Порядку №1596, заява про виплату пенсії або грошової допомоги подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку. Заяви приймаються за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку.

З аналізу викладеного вбачається, що підставою для виплати пенсії через поточні рахунки в банках є заява про виплату пенсії або грошової допомоги, яка може бути подана пенсійному органу відповідно до п.10 Порядку №1596 двома шляхами, а саме: особисто пенсіонером до органу Пенсійного фонду; від установи уповноваженого банку.

Аналогічні положення закріплені у п.4.10 Порядку №22-1, яким передбачено, що заяви про виплату пенсії реєструються в журналі вхідної кореспонденції. Заява про виплату пенсії через банківський рахунок подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їхні поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1596 (зі змінами).

Згідно з п.16 Порядку №1596, якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються за довіреністю більш як один рік або не одержуються з поточного рахунка більш як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідному органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач - подати нову заяву до органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення згідно з вимогами, визначеними в п.10 цього Порядку.

Частиною 2 ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсія може виплачуватися за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначаються законом. Виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду дії довіреності за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю через кожний рік дії такої довіреності.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 липня 2018 року на адресу Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України надійшла заява саме представника позивача ОСОБА_3 про перерахування пенсійних виплат на банківський рахунок, що спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про подання такої заяви особисто.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю через кожний рік дії такої довіреності, та відповідно правомірність дій відповідача щодо припинення виплати пенсії на банківський рахунок.

Пунктом 16 Порядку №1596 також встановлено, що у разі невиконання одержувачем цієї умови орган Пенсійного фонду або орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку та проводить виплату через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку.

За таких обставин, колегія не вбачає підстав для визнання протиправності дій ГУПФ України в Одеській області по переведенню виплати пенсії на поштове відділення, оскільки відповідач діяв у відповідності до вимог п.16 Порядку №1596.

Проживання позивача за кордоном не спростовує такий висновок суду, оскільки інших можливих варіантів виплати пенсії законодавством не визначено, у тому числі у разі фактично проживання пенсіонера за кордоном.

Разом з тим, враховуючи те, що 19 лютого 2020 року ОСОБА_1 особисто подана заява до АТ "Ощадбанк" про перерахування належних сум пенсії на її банківський рахунок, а матеріали справи не містять відомостей щодо поновлення виплати пенсії позивача на її банківський рахунок, суд першої інстанції вірно та в межах позовних вимог зобов`язав відповідача поновити виплату пенсії та виплатити усі неотримані ОСОБА_1 пенсійні виплати, починаючи з 01 червня 2019 року, в порядку ст. 46 Закону №1058-VI.

Також, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для виплати компенсації, оскільки своєчасно не отриманий з вини громадянина доход відповідно до ст. 5 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсації не підлягає.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційні скарги задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 24 червня 2021 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.