Справа № 160/3269/21
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2021-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2021 року Справа № 160/3269/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні) в місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський трубний завод» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,
04.03.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський трубний завод» до Одеської митниці Держмитслужби, у якому позивач просить суд:
В листопаді 2020 року у відповідності до умов контракту та на підставі супровідних документів був доставлений зі складу продавця «BAOTOU STEEL INTERNATIONAL ECONOMIC AND TRADING CO.,LTD» до китайського порту TIANJIN на умовах FCA для подальшого транспортування морем до порту Південний в м. Одеса, Україна. З порту TIANJIN, Китай до порту Південний, Одеса, Україна товар був доставлений морем на умовах CFR-Одеса порт.
13.01.2021 року з метою митного очищення товару позивач подав відповідачу митну декларацію UA500130/2021/001154. Під час декларування товару позивачем у ЕМД вартість товару визначена за основним методом а саме, за ціною, що передбачена контрактом із додаванням вартості транспортно-експедиторських послуг, що надавалися із точки відправлення вантажу на складі продавця в Китаї до порту Південний в м. Одеса, Україна. На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення, разом із митною декларацією позивач надав митному органу всі наявні документи, передбачені ст.53 Митного кодексу України, що перелічені у графі 44 ЕМД і посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування.
На етапі перевірки митної декларації 18.01.2021 р. відповідач повідомив позивача про витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості, проте позивач листом від 19.01.2021 б/н повідомив про неможливість подати додаткові документ для підтвердження митної вартості.
Позивач вважає рішення про коригування митної вартості товарів № UA 500130/2021/000003/2 від 19.01.2021 протиправним, оскільки позивачем з метою підтвердження митної вартості товару були надані всі необхідні документи.
Рішення про коригування заявленої митної вартості, на думку позивача, не містить докладної інформації стосовно джерел, які безпосередньо використовувалися відповідачем при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. Посилання відповідача в рішенні про корегування вартості на МД від 15.01.2021 №UА500020/2021/001487, є формальним та не надає можливості пересвідчитись в обґрунтованості висновку відповідача про аналогію товару, об`єму партії товару, що возилася на митну територію України, про ідентичність умов постачання та інших умов, що впливають на митну вартість товару. У рішенні про коригування митної вартості товарів, відповідач не навів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу коригування митної вартості за такими другорядними методами. Одна лише вказівка відповідача на перелічені ним «розбіжності та недоліки» у поданих позивачем документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, не може бути достатньою для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Позивач наголошує, що подані ним документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, натомість відповідачем не надано належного обґрунтування причин їх недостатності для цієї мети. Зауваження, викладені відповідачем у рішеннях про коригування митної вартості товарів, не можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 року адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський трубний завод» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень було залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання ухвали суду.

12.03.2021 на виконання вимог ухвали суду від позивача надійшла квитанція про сплату судового збору від 12.03.2021 №4475.

Враховуючи, що 13.03.2021, 14.03.2021, 20.03.2021 та 21.03.2021 були вихідними днями, а у період з 15.03.2021 по 19.03.2021 головуючий суддя Юхно І.В. перебувала на лікарняному, питання про відкриття провадження в адміністративній справі вирішувалось судом в перший робочий день 22.03.2021.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного від 22.03.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачеві 15-денний строк з дня вручення ухвали на подання відзиву на позов та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Про відкриття спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) сторони повідомленні відповідно до приписів КАС України, що підтверджується матеріалами справи.

Копію ухвали від 22.03.2021 сторонам, відповідачеві разом з копією адміністративного позову засобами телекомунікаційного зв`язку на адреси електронної пошти 25.03.2021, що підтверджується матеріалами справи. Тобто, встановлений строк на подання відзиву на позов відповідачем до 09.04.2021.

До того ж, копію ухвали про відкриття провадження у справі та матеріали адміністративного позову отримано відповідачем засобами поштового зв`язку 05.04.2021, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Суд зазначає, що станом на 21.05.2021 відповідач правом на подання до суду відзиву на позов не скористався.

Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

При цьому, суд враховує, що пунктом 3 Розділу VI КАС встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з урахуванням змін, внесених постановами Кабінету Міністрів України від 17.02.2021 № 104 та від 21.04.2021 № 405), з 19 грудня 2020 р. до 30 червня 2021 р. на території України встановлений карантин.

Проте, суд звертає увагу, що від відповідача станом на 21.05.2020 року жодних повідомлень про неможливість подання відзиву на позов до суду, в тому числі з огляду на обмеження, впровадженими у зв`язку з карантином, надано не було. Будь-яких заяв клопотань до матеріалів справи від відповідача також не надходило, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави для продовження відповідачеві процесуального строку, встановленого судом для подання відзиву на позов.

З огляду на вищевикладені обставини та на підставі вищевказаних норм, суд ухвалив розглянути справу по суті за наявними в ній доказами.

Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

07.07.2020 року між ВАОТОU STEEL INTERNATIONAL ECONOMIC AND TRADING CO., LTD (Продавець) та ТОВ «Дніпровський трубний завод» (Покупець) було укладено комерційний контракт №20WFG/022-GYUA, відповідно до п.1-5 якого Продавець погоджується продати, а Покупець погоджується купити нижчезазначені товари на таких умовах: найменування товару: Муфта; специфікація: в додатку; кількість: 870 шт.; ціна за одиницю: в додатку; загальна вартість: 25790,00 доларів США; на умовах FOB TIANJIN Порт, Китай (навалювальне судно) або FCA TIANJIN.

Пунктом 13 Контракту визначені умови оплати: 20% передплата має бути проведена банківським переказом до 10.07.2020, и 80% передплата банківським переказом до відвантаження.

13.01.2021 TOB «Дніпровський трубний завод» подано до Одеської митниці Держмитслужби митну декларацію №UA500130/2021/001154 (далі МД) для митного оформлення товару «Вироби з чорних металів, без різьби: АРІ 5СТ 10th/5B 16th Edition: Coupling Meterial/ Матеріал для з`єднання труб, муфта: - роз. 273*26 mm length 265 mm Р110 149 шт.; - роз. 273*26 mm length 290 mm Р110 100 шт.; - роз. 154*18 mm length 230 mm Р110 150 шт.; - роз. 154*18 mm length 255 mm Р110 170 шт.; - роз. 203*25 mm length 245 mm Р110 101 шт.; - роз. 203*25 mm length 275 mm Р110 100 шт.; - роз. 190*22 mm length 235 mm Р110 101 шт.; Країна походження Китай; Торгівельна марка немає даних; Виробник SEAMLESS TUBE MILL ВАОТОU STEEL UNION CO., LTD». У Графі 20 МД Декларантом визначено умови поставки: FOB Tianjin port, China, за ціною контракту №20WFG/022-GYUA із додаванням вартості транспортно-експедиторських послуг, що надавалися із точки відправлення вантажу на складі продавця в Китаї до порту Південний в м. Одеса, Україна.

На підтвердження митної вартості товару 25 790,00 дол.США разом із МД позивачем було надано (графа 44):

- 0271 №б/н 02/11/20 пакувальний лист;

- 0380 №BTSI-062-1 02/11/20 інвойс;

- 0705 №HTSZX-2/11/20 телекс-реліз бортового коносаменту;

- 0787 №7304 30/12/20 наряд;

- 0862 №BTSI-062-1 02/11/20 підтвердження країни походження товару;

- 3007 №03/0111/01/21 довідка про транспортні витрати;

- 4100 №20WFG/022-GYUA 07/07/20 контракт;

- 4103 №б/н 07/07/20 додаток до контракту;

- 4207 №0112 03/12/20 додаток до контракту;

- 4103 №145/01-20 28/04/20 - договір про транспортно-експедиторські послуги.

Між декларантом та митним органом проводилась процедура консультацій в електронному порядку, про що свідчать гр.33 рішення про коригування митної вартості товару №UА500130/2021/000003/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500130/2021/00026.

Декларантом під час процедури консультацій листом від 19.01.2021 №б/н повідомлено митницю про відсутність додаткових документів у підтвердження заявленої митної вартості товару.

19.01.2021 відповідач рішенням №UА500130/2021/000003/2 скоригував митну вартість товару «Вироби з чорних металів, без різьби: АРІ 5СТ 10th/5B 16th Edition: Coupling Meterial/ Матеріал для з`єднання труб, муфта: - роз. 273*26 mm length 265 mm Р110 149 шт.; - роз. 273*26 mm length 290 mm Р110 100 шт.; - роз. 154*18 mm length 230 mm Р110 150 шт.; - роз. 154*18 mm length 255 mm Р110 170 шт.; - роз. 203*25 mm length 245 mm Р110 101 шт.; - роз. 203*25 mm length 275 mm Р110 100 шт.; - роз. 190*22 mm length 235 mm Р110 101 шт.; Країна походження Китай; Торгівельна марка немає даних; Виробник SEAMLESS TUBE MILL ВАОТОU STEEL UNION CO., LTD» у загальній кількості до 50589,08 USD (вартість за одиницю: 2,1800 USD).

Оскаржуване рішення мотивовано тим, що за результатом проведеної консультації між органом доходів і зборів та декларантом було обрано другорядний метод визначення митної вартості резервний. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості оформлених товарів у максимально наближений до митного оформлення час та об`єм партії товару є більшим та становить: товар №1 2,1800 дол.США/кг (МД від 15.01.2021 №UА500020/2021/001487). Враховуючи вищезазначене, митну вартість товару №1 скориговано до рівня 2,18 дол.США/кг.

Одеською митницею Держмитслужби також прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500130/2021/00026 від 19.01.2021 року.

Не погодившись із прийнятими рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України; далі МК України; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Частиною 1 статті 7 МК України визначено, що встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Митний контроль це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п.24 ч.1 ст.4 МК України).

Відповідно ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті.

Приписами ст. 337 МК України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Згідно п.1 ч.4 ст.54 МК України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 2 ст.55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Передбачене ч.5 ст.54 МК України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною третьою статті 53 МК України, - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а відтак суперечності (розбіжності) між відомостями які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребування додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 МК України.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваним рішенням, митну вартість товару скориговано за результатами проведення перевірки документів, які надані на підтвердження заявленої митної вартості товару у відповідності до ст. 337 МК України.

При цьому, суд звертає увагу, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Викладена правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 25.06.2020 у справі № 805/2380/16-а та від 20.10.2020 у справі №809/1056/16.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що системний аналіз вищенаведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачі. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Наведений правовий висновок відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 07.05.2020 року у справі №1.380.2019.001625 (адміністративне провадження №К/9901/31148/19; № в ЄДРСР 89138703)

Так, відносно спірної МД митницею встановлені наступні розбіжності:

1) відповідно до пп. в) п. 1 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України. Згідно інвойсу від 01.11.2020 NBBTSI-062-1 та інших документах поданих до митного оформлення відсутні відомості щодо суми даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) відповідно до Методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65, собівартість перевезень це виражені в грошовій формі поточні витрати підприємств, безпосередньо пов`язані з підготовкою та здійсненням процесу перевезень вантажів і пасажирів, а також виконанням робіт і послуг, що забезпечують перевезення. Підпунктом 8 пункту 29 даних Методичних рекомендацій зазначено, що до собівартості перевезень включаються також витрати, пов`язані з реалізацією перевезень (робіт, послуг), зокрема, оплата послуг (транспортно-експедиційних, страхових та посередницьких організацій (включаючи комісійну винагороду). Враховуючи, що експедитор згідно п.2.1.1 договору ТЕ №145/01-20 від 28.04.2020, надає послуги на всій протяжності маршруту, витрати на транспортно-експедиційні послуги можуть бути розподілені до кордону та після безпосередньо експедитором, документально підтверджуватись і піддаватись обчисленню. У наданому до митного оформлення рахунку на оплату від 11.01.2021 №47034 зазначено вартість морського перевезення та не виділені його складові компоненти, що унеможливлює перевірити наявність витрат на організацію транспортно-експедиційного обслуговування за межами митної території України та включення їх до митної вартості;

3) не надано сертифікат походження товару , наявність якого передбачена згідно п.7 доповнення б/н від 07.07.2020 до зовнішньоекономічного договору від 07.07.2020 №20WFG/022-GYUA;

4) підпис в контракті від 07.07.2020 №20WFG/022-GYUA відрізняється від підпису в наданому інвойсі від 01.11.2020 №BTSI-062-1 та пакувальному листі від 02.11.2020 б/н, хоча підписантом є одна й та ж особа;

5) умови поставки в контракті від 07.07.2020 №20WFG/022-GYUA відрізняється від умов в наданому Інвойсі від 01.11.2020 №BTSI-062-1 та пакувальному листі від 02.11.2020.

Отже, суд приходить до висновку, що вищевказані розбіжності свідчили про наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості та правомірно стали підставою для витребовування митним органом додаткових документів у декларанта.

Як встановлено судом в ході судового розгляду справи, декларантом відмовлено митному органу в наданні додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товару.

Щодо вищевказаних зауважень митного органу, суд звертає увагу на таке.

Так, митним органом під час консультацій та в подальшому в графі 33 рішення про коригування митної вартості було зазначено, що згідно інвойсу від 01.11.2020 №NBBTSI-062-1 та інших документах поданих до митного оформлення відсутні відомості щодо суми даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Підпунктом в) пункту 1 та пунктом 6 частини 10 статті 58 МК України визначено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Декларантом під час митного оформлення товару було визначено умови поставки товару FOB Tianjin port, China (графа 20 МД).

Пункти 4 «Ціна за одиницю» та 5 «Загальна вартість» Контракту №20WFG/022-GYUA містять інформацію про умови поставки товару FOB TIANJIN Порт, Китай (навалювальне судно) або FCA TIANJIN.

Водночас, у пункті 14 «Умови доставки та відвантаження» Контракту, зокрема, у підпункті (2) вказано, що якщо Продавець згідно з умовами CFR або CIF не здійснить поставку або відвантаження в строк, як це передбачено договором, з причин, які не пов`язані з обставинами непереборної сили, як це передбачено в пункті 17 цього Договору, Покупець має право розірвати частини або весь контракт, якщо умови не були змінені зі згоди Покупця. За умовами CFR вік судна, яке перевозить товар, не повинен перевищувати 25 років.

Крім того, згідно з підпунктом (3) пункту 14 вказаного Контракту відповідно до умов FOB Покупець має повідомити Продавцю, щонайменше за 10 днів до дати готовності вантажу, про конкретне / передбачуване «лайкане» судна (протягом часу відвантаження) / ЕТА, яка має бути підтверджена Продавцем протягом двох робочих днів. Покупець або призначений ним Агент зобов`язаний повідомити Продавця відповідно за 7, 3, 48 годин про зміну судна.

При цьому, жодної інформації про доставку на умовах FCA пункт 14 «Умови доставки та відвантаження» Контракту не містить.

Пунктом 21 Контракту передбачено, що назва та ризик: згідно ІНКОТЕРМС 2010.

Відповідно до Інкотермс-2010 термін «FOB (… named port of shipment) англ. Free On Board, або Франко борт (… назва порту відвантаження)» означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водним транспортом.

Тобто, при постачанні товару на умовах FOB за рахунок Продавця мають бути вчинені наступні дії: контроль безпеки, перевірка якості, кількості, ваги, розміру, пакування, маркування товару, отримання ліцензії, дозволу, виконання експортних митних формальностей, навантаження та доставка товару в порт відвантаження і навантаження товару на судно в порту відвантаження, тоді як Покупець несе витрати на доставку товару з порту відвантаження, виконання транзитних та імпортних митних формальностей.

А термін «FCA (…named place) англ. Free Carrier, або Франко перевізник (…назва місця)» згідно із ІНКОТЕРМС 2010 означає, що продавець доставить вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Слід зазначити, що вибір місця постачання вплине на зобов`язання з навантаження і розвантаження товару в даному місці. Якщо постачання здійснюється в приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження. Якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець за відвантаження товару відповідальності не несе.

Таким чином, під час постачання товару на умовах FCA контроль безпеки, перевірка якості, кількості, ваги, розміру, пакування, маркування товару, виконання експортних митних формальностей, а також навантаження товару на транспортний засіб, якщо відвантаження здійснюється в приміщенні продавця, доставка товарів до місця поставки (наприклад, морському перевізнику, указаному покупцем) здійснюються за рахунок Продавця, а Покупцем сплачується навантаження товару на транспортний засіб, якщо відвантаження здійснюється не в приміщенні продавця; виконання транзитних та імпортних митних формальностей; доставка товару.

Отже, як за умовами FOB, так і за умовами FCA, зобов`язання з пакування та навантаження товару на транспортний засіб покладаються на продавця, вартість упаковки, вартість пакувальних матеріалів та вартість робіт, пов`язаних із пакуванням та навантаженням товару є складовими його вартості за контрактом №20WFG/022-GYUA від 07.07.2020 р.

При цьому, за умовами FOB навантаження та доставка товару в порт відвантаження і навантаження товару на судно в порту відвантаження здійснюється Продавцем, а за умовами FCA витрати на навантаження товару на транспортний засіб, якщо відвантаження здійснюється не в приміщенні продавця несе Покупець.

Вищенаведене свідчить про обґрунтованість висновків відповідача на ненадання позивачем інформації та документів стосовно складових митної вартості товару, визначених пунктом 6 частини 10 статті 58 МК України.

Водночас, щодо встановлених митним органом розбіжностей в умовах поставки в контракті від 07.07.2020 №20WFG/022-GYUA та в наданому Інвойсі від 01.11.2020 №BTSI-062-1 і пакувальному листі від 02.11.2020, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вже зазначено судом вище, під час митного оформлення у МД Позивачем було визначено умови поставки товару FOB Tianjin port, China.

При цьому, Контракт №20WFG/022-GYUA у різних пунктах містить згадку про умови поставки FOB, FCA, а також CFR та CIF за умовами ІНКОТЕРМС 2010.

У наданих декларантом до митного органу Комерційному інвойсі та Пакувальному листі зазначені умови поставки FCA TIANJIN.

Таким чином, документально підтверджується наявність розбіжностей щодо умов поставки у документах, наданих ТОВ «Дніпровський трубний завод» до митного оформлення. При цьому, посилання позивача на те, що оскільки ціна контракту та інвойсу однакова, то вказані розбіжності не впливають на митну вартість товару, суд вважає необґрунтованими.

Стосовно посилань відповідача на неможливість підтвердження наявність витрат на організацію транспортно-експедиційного обслуговування за межами митної території України та включення їх до митної вартості, оскільки в наданих до митного органу документах не виділені його складові компоненти, суд звертає увагу на таке.

28.04.2020 між ТОВ «МІТРІДАТ ОДЕСА» (Експедитор) та ТОВ «Дніпровський трубний завод» (Клієнт) було укладено договір про транспортно-експедиторські послуги №145/01-20, відповідно до п.1 якого Експедитор зобов`язується за відповідну плату від імені та за рахунок Клієнта надати транспортно-експедиторське обслуговування з організації перевезення вантажів морським, автомобільним, залізничним та авіаційним транспортом, включаючи організацію перевалки і зберігання вантажів і контейнерів, а також перевезення у великотоннажних контейнерах і додаткові послуги, необхідні для організації таких перевезень.

Відповідно до п.1.3 вказаного Договору на кожну партію вантажу, що перевозиться, підписується Додаткова угода до Договору, в якій фіксуються умови надання транспортно-експедиторських послуг. Додаткова угода до Договору є невід`ємною частиною цього Договору. У разі виникнення розбіжностей у тлумаченні умов за цим Договором, пріоритетними є умови, зазначені в Додатковій угоді до Договору.

Відповідно до рахунку на оплату від 11.01.2021 №47034, який виставлений ТОВ «МІТРІДАТ ОДЕСА» на адресу ТОВ «Дніпровський трубний завод» морський фрахт за маршрутом Тяньцзинь (Китай) порт Південний (Україна) становить 94753,75 грн., в т.ч. ПДВ 0,00 грн.

Крім того, разом із МД позивачем до митного органу було надано довідку про транспортні витрати від 11.01.2021 вих.№30/01, з якої вбачається, що на підставі договору №145/01-20 від 28.04.2020 транспортні витрати з доставки вантажу «Труби», який прибув в контейнері №MRKU6775848 по коносаменту №HTSZX на умовах поставки FOB з порту Тянжинь (Китай) в порт Південний, ТИС-КТ (Україна) до перетину митного кордону України складає 94753,75 грн. (ПДС 0%). Страхування вантажу не здійснювалось.

Позивач в адміністративному позові посилається, що відповідно до додаткової угоди від 05.11.2020 №8 до Договору транспортного експедирування №145/01-20 від 28.04.2020, яка укладена між ТОВ «МІТРІДАТ ОДЕСА» (Експедитор) та ТОВ «Дніпровський трубний завод» (Клієнт), вартість послуг склала: 760 доларів США транспортування вантажу від продавця до порту TIANJIN, Китай, у вартість якого входить завантаження вантажу в контейнер, вантажно-розвантажувальні роботи в порту, портові витрати, документальне оформлення вантажу на «експорт» (з Китаю); 2600 доларів США морський фрахт Maersk Line за маршрутом TIANJIN, Китай Південний Одеса, Україна; 1570 доларів США вантажно розвантажувальні роботи в порту Південний, митне оформлення, автоперевезення за маршрутом порт Південний, Одеса Павлоград. У зв`язку з наведеним позивачем до контрактної вартості товару 25790 доларів США додана вартість транспортно експедиторських послуг, наданих за межами митної території України 760 та 2600 доларів США, отже митна вартість товару, визначена позивачем в сумі 25790 + 760 + 2600 = 29150 доларів США.

До матеріалів справи було надано копію додаткової угоди від 05.11.2020 №8 до Договору транспортного експедирування №145/01-20 від 28.04.2020, яка укладена між ТОВ «МІТРІДАТ ОДЕСА» (Експедитор) та ТОВ «Дніпровський трубний завод» (Клієнт) про наступне: Експедитор відповідно до Договору транспортного експедирування «№ від р.» (графи незаповнені) надає транспортно-експедиторське обслуговування партії вантажу від відправника: ВАОТОU STEEL INTERNATIONAL ECONOMIC AND TRADING CO., LTD замовнику: ТОВ «Дніпровський трубний завод» вартістю по інвойсу 25790 дол.США, у графі «Примітки, особиливі вимоги / Notes, special requirements (Необхідно вказати контактну особу, хто буде займатися даною відправкою, номер контактного телефону (мобільний), факсу)» вказано «Вартість послуг:

1. 760 долл./20DV FCA Tianjin FOB Tianjin У вартість входить: «pick-up» подорожнього контейнера, завантаження вантажу в контейнер, зберігання вантажу на терміналі, VGM, документальне оформлення на «експорт», портові витрати в порту Tianjin, вантажно-розвантажувальні роботи в порту Tianjin.

2. 2600 долл./20DV MAERSK Line У вартість входить морський фрахт за маршрутом Tianjin (Xingang) Pivdenniy

3. 2600 долл./20DV Maersk LINE У вартість входить: вантажно-розвантажувальні роботи в порту Південний, портове експедирування, митне оформлення, автоперевезення за маршрутом Південний Павлоград, повернення пустого контейнера в порт».

Проте, наведені посилання позивача на вказану додаткову угоду не приймаються судом до уваги, оскільки матеріали справи не містять інформації про те, що зазначена додаткова угода надавалась декларантом до митного органу під час митного оформлення (в графі 44 МД реквізити додаткової угоди від 05.11.2020 №8 до Договору транспортного експедирування №145/01-20 від 28.04.2020 відсутні). Позивачем будь-яких інших доказів на підтвердження надання такого документу митному органу надано не було.

Крім, суд звертає увагу, що вищевказана додаткова угода від 05.11.2020 №8 до Договору транспортного експедирування №145/01-20 від 28.04.2020 містить інформацію про умови поставки виключно FСА TIANJIN (ХІNGANG) .

Водночас, суд звертає увагу, що митним органом зазначено, що Декларантом не надано сертифікат походження товару, наявність якого передбачена згідно п.7 доповнення б/н від 07.07.2020 до зовнішньоекономічного договору від 07.07.2020 №20WFG/022-GYUA.

Так, країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі (ч.1 ст. 36 МК України).

Відповідно до ч. 1 ст.44 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару (ч. 3 ст.44 МК України).

Товар, ввезений ТОВ «Дніпровський трубний завод» не підпадає під будь-яку законодавчо визначену заборону та оподаткований при ввезені на загальних підставах.

Отже, що саме лише ненадання сертифікату походження товару, не може бути підставою для коригування митної вартості заявлених позивачем до митного оформлення товарів, оскільки митним органом не зазначено, який саме вплив на митну вартість заявленого до митного оформлення товару

В даному випадку, наявність або відсутність сертифікату походження жодним чином не впливає на визначення митної вартості товару, у зв`язку з чим суд вважає неправомірними такі зауваження митного органу.

В той же час, митний орган також посилається на те, що підпис в контракті від 07.07.2020 №20WFG/022-GYUA відрізняється від підпису в наданому інвойсі від 01.11.2020 №BTSI-062-1 та пакувальному листі від 02.11.2020 б/н, хоча підписантом є одна й та ж особа.

Положеннями частини 3 статті 53 МК України передбачено право митного органу вимагати надання додаткових документів, не лише, якщо у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також якщо наявні ознаки підробки.

Суд зазначає, що надані до матеріалів справи копії контракту, комерційного інвойсу та пакувального листа, містять всі необхідні реквізити та не містять очевидних ознак підробки.

При цьому, митним органом ані в оскаржуваних рішеннях, ані під час судового розгляду справи жодним чином не було доведено яким чином різне написання підпису в документах впливає на правильність визначення митної вартості товару.

З огляду на вищевикладене, суд відхиляє вказані аргументи відповідача як підставу для прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару.

Проте, суд зазначає, що ТОВ «Дніпровський трубний завод» не було спростовано ані під час митного оформлення, ані в ході судового розгляду справи розбіжності стосовно складових митної вартості товару, визначених пунктом 6 частини 10 статті 58 МК України, відсутність у митного органу можливості перевірити наявність витрат на організацію транспортно-експедиційного обслуговування за межами митної території України та включення їх до митної вартості, а також щодо умов поставки у документах, наданих ТОВ «Дніпровський трубний завод» до митного оформлення.

Вказані розбіжності мають безпосередній влив на визначення митної вартості товару.

Враховуючи викладене, відповідачем було прийнято рішення про неможливість застосування до товару позивача, заявленого до митного оформлення за ЕМД №UA500130/2021/001154 від 19.01.2021, основного методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

З огляду на суперечність поданих декларантом документів та наявність інформації щодо митної вартості ідентичних товарів, суд погоджується тим, що у митного органу були обґрунтовані підстави для сумніву в правильності митної оцінки товару. За таких обставин митний орган правомірна запропонував позивачу надати додаткові документи, проте декларантом було відмовлено у наданні додаткових документів митному органу.

Відповідно до ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції) (ч.2 ст.57 МК України).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч.3 ст.57 МК України).

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч.6 ст.57 МК України).

Відповідно до п.4 ст.57 МК України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1 ст.57 МК України.

Судом враховано, що в спірному рішенні митним органом було послідовно проаналізовано неможливість визначення митної вартості товару за другорядними методами, зазначеними у статтях 58 - 63 МК України, та, як наслідок, застосування резервного методу (статті 64 МК України).

Джерелом інформації для спірного рішення про коригування митної вартості товарів Одеською митницею Держмитслужби була використана ЕМД від 15.01.2021 №UA500020/2021/001487, за якою товар №1 було оформлено за митною вартістю 2,18 дол.США/кг.

Суд також звертає увагу, що Європейським Судом з прав людини неодноразово підкреслено особливу важливість принципу «належного урядування», зокрема, у справі «Рисовський проти України» (рішення від 20.10.2011 заява №29979/04). Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).

В рішенні «Щокін проти України» від 14.10.2010 (заяви №23759/03 та №37943/06) ЄСПЛ вказав, що накладання органами державної влади на заявника додаткових зобов`язань зі сплати податку становило втручання в його майнові права у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.03.2006 №3477-ІV суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Враховуючи викладене, приходить до висновку щодо правомірності рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товару за резервним методом та відсутність підстав до його скасування.

Згідно з частин першої, другої статті 256 МК України відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Відповідно до частини сьомої статті 54 МК України, у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

З тлумачення даних норм у їх системному зв`язку між собою та з положеннями пункту 2 частини шостої статті 54, частини третьої статті 53 МК України, вбачається що відмова у митному оформленні має бути аргументованою невиконанням вимог, що пов`язані саме з тими недоліками, у зв`язку з якими органом доходів і зборів витребувані додаткові документи.

Аналогічний правовий висновок здійснений Верховним Судом у постанові від 06 березня 2018 року по справі №815/3142/17.

За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При цьому, суд звертає увагу, що у рішенні від 10.02.2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський Суд з прав людини наголосив, що «... Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9.12.1994 року). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 1.07.2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001 року)».

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

За положеннями статі 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір відшкодуванню не підлягає, оскільки в задоволенні позову було відмовлено.

Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський трубний завод» (місцезнаходження: 49049, м. Дніпро, вул. Євпаторійська, буд. 40, офіс 7; ) до Одеської митниці Держмитслужби (місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а; ) про визнання протиправними та скасування рішень відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя І.В. Юхно