Справа № 808/4148/14
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2021-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

24 червня 2021 року Справа № 808/4148/14 провадження СН/280/12/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., при секретарі судового засідання Гопки Л.І.

за участю:

представника позивача Сахно О.О.

представника відповідача Захарченко В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь (вул. Південне шосе, 72, м. Запоріжжя, 69008, )

до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (пр-т Олександра Поля, буд. 57, м. Дніпро, 49600, )

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

26.06.2014 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (далі - позивач, ВАТ «Запоріжсталь») до Спеціалізованої державної податкової інспекцією з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі - відповідач), в якому позивач просив визнати протиправними та скасувати :

- податкове повідомлення-рішення № від 12.06.2014, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення з податку на додану вартість за лютий 2014 року на 923 022,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 14.07.2014, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за березень 2014 року у розмірі 923 022,00 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 461 511,00 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 12.11.2014, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2015, позов Відкритого акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь (далі позивач) до Спеціалізованої державної податкової інспекцією з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів задоволено, визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення відповідача № від 12.06.2014 та № від 14.07.2014.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.09.2015 касаційна скарга відповідача була задоволена частково, постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 12.11.2014 та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2015 скасовані, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Зазначена справа 03.12.2015 надійшла до та у порядку, встановленому ст. 15-1 КАС України, була розподілена судді Запорізького окружного адміністративного суду Киселю Р.В.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 07.12.2015 матеріали справи №808/4148/14 прийнято до провадження суддею Киселем Р.В. та справу призначено до судового розгляду.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21.01.2016 у справі №808/4148/14 задоволено адміністративний позов ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» до Спеціалізованої державної податкової інспекцією з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 12.06.2014 № та від 14.07.2014 № .

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративно суду від 11.07.2016 задоволено апеляційну скаргу відповідача, скасовано постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21.01.2016 у справі № 808/4148/14 (СН/808/74/15) та відмовлено у задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь».

Постановою Верховного Суду від 12.01.2021 частково задоволено касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь», скасовано постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21.01.2016 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2016, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Після повторного перерозподілу справи, проведеного в порядку КАС України, справу передано судді Запорізького окружного адміністративного суду Сіпаці А.В. на розгляд.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 08.02.2021 матеріали справи №808/4148/14 (провадження №СН/280/12/21) прийнято до провадження суддею Сіпакою А.В. та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. У справі призначено підготовче засідання на 04.03.2021.

Ухвалою суду від 04.03.2021 підготовче засідання було відкладено на 07.04.2021.

Ухвалою суду від 07.04.2021 замінено відповідача у справі № 808/4148/14 (провадження №СН/280/12/21) з Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС на Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (пр-т Олександра Поля, буд. 57, м. Дніпро, 49600, ) та провадження у справі зупинено до 24.05.2021.

Ухвалою суду від 24.05.2021 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 24.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу №808/1448/14 (провадження №СН/280/12/21) до судового розгляду по суті в судовому засіданні 24.06.2021.

У судовому засіданні 24.06.2021, на підставі ст.243 КАС України, судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Відповідно до ст. 229 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: звукозаписуючого пристрою "Акорд".

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та з урахуванням зауважень, висловлених Верховним Судом в постанові від 12.01.2021 зазначив, що відповідачем була проведена документальна позапланова виїзна перевірка правомірності нарахування позивачем від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за лютий 2014 року, за результатами якої складено акт від 29.05.2014 №180/28-04-46-20/00191230. На підставі вказаного Акту перевірки відповідачем було прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 12.06.2014. Також, відповідачем була проведена документальна позапланова виїзна перевірка правомірності нарахування позивачем від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за березень 2014 року, за результатами якої складено акт від 01.07.2014 №221/28-04-46-20/00191230. На підставі вказаного Акту перевірки відповідачем було прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 14.07.2014.

Натомість, позивач зазначав, що реальність господарських операцій з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» у лютому 2014 року щодо придбання дизельного палива згідно договору № 133/13/20/2013/783 від 04.03.2013 підтверджується належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами та регістрами бухгалтерського обліку, а саме: прибутковими ордерами, податковими накладними, залізничними накладними, актами приймання-передачі вагоно-цистерн з нафтопродуктами для охорони та супроводження, накладними, актами приймання, актами приймання нафти та нафтопродуктів, сертифікатом відповідності, паспортом, актом списання товарно-матеріальних цінностей, журналом-ордером, з урахуванням того. Суми ПДВ по податковим накладним, отриманим від ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» за лютий 2014 року не заявлені до бюджетного відшкодування, в зв`язку з відсутністю фактичної сплати суми ПДВ постачальнику товару. Тому, твердження відповідача про неправомірність з`явлення до бюджетного відшкодування в березні 2014 року суми 923022,00 грн. по взаємовідносинах з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» за лютий 2014 року не відповідає дійсності. Акт про неможливість проведення зустрічної звірки не є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, а лише фіксує факт неможливості проведення зустрічної звірки. Щодо наявності кримінального провадження № 000036 порушеного щодо службових осіб ТОВ «Юрай», то ПАТ «Запоріжсталь» звертає увагу, що по-перше, не мало жодних взаємовідносин із ТОВ «Юрай», а по-друге, на момент винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, вирок суду у кримінальній справі був відсутній.

З огляду на викладене, зазначивши, що формування податкового кредиту за видатковими накладними на придбання товару у між TOB "ГАЗУКРАЇНА-2020" та подальше їх використання у господарській діяльності ПАТ «Запоріжсталь», відповідає чинному законодавству та не містить порушень пп. 14.1.181, п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3 ст.198, п.200.1, п. 200.3 ст. 200 Податкового Кодексу України, розділу I «Порядку ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних» затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 25.11.2013 р. № 708, позивач вказав на необґрунтованість висновків перевірок, тому просив позов задовольнити, визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 21.12.2018 №, № та № .

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог та з урахуванням зауважень, висловлених Верховним Судом в постанові від 12.01.2021 зазначив, що перевіркою правомірності визначення податкових зобов`язань та податкового кредиту, розрахунків з бюджетом та показників, відображених у декларації та уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість встановлено, що позивачем до податкового кредиту лютого 2014 року включено операції постачання палива дизельного від ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» на загальну суму ПДВ 923021,60 грн., по яким не підтверджується постачання. Зазначає, що позивачем не надано підтверджуючих документів, а саме: транспортні, супровідні та пакувальні документи, документи які засвідчують транспортування, зберігання дизельного палива. Також, відповідач в обґрунтування своєї правової позиції зазначив, що постачальник дизельного палива - ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» - не має власного імпорту, а єдиним контрагентом постачальником пального відповідного класу на його адресу є ТОВ «Юрай», відносно якого відкрито кримінальне провадження. Тому як вказував відповідач, позивач здійснює закупівлю товару через низку посередників з метою мінімізації податкових зобов`язань та незаконного формування податкового кредиту.

Позивач, як зауважував відповідач, здійснює закупівлю товару через низку посередників з метою мінімізації податкових зобов`язань та незаконного формування податкового кредиту, операція не обумовлена розумним змістом і наразі поширеним є укладання угод, які спрямовані винятково на зменшення бази оподаткування, та не мають під собою розумної, економічно-обґрунтованої, необхідної і достатньої ділової (господарської) мети, що і мало місце в даному випадку. Крім того результати, відображені у даних податкового обліку учасників господарської операції, фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій учасників такої операції (тобто відбулось відображення отримання послуг які фактично надані іншою особою, ніж та, що вказана у даних податкового обліку та первинних документах; імітація купівлі товару в особи, яка ніколи його не продавала). Між суб`єктами господарювання, що працюють в одному сегменті ринку наявна сталість системних зв`язків, тобто налагоджені стабільні зв`язки й учасники ринку обізнані стосовно один одного, проте не зважаючи на це ВАТ «Запоріжсталь» не співпрацює в даному випадку напряму з видобувачем палива, а здійснює закупівлю товару через посередників з метою мінімізації податкових зобов`язань та незаконного формування податкового кредиту.

Відтак, відповідач як суб`єкт владних повноважень, прийнявши оскаржувані податкові повідомлення-рішення, діяв у відповідності до вимог чинного законодавства та у межах наданих органам державної фіскальної служби прав, тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Публічне акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» зареєстроване як юридична особа за адресою: 69008, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 72, ідентифікаційний код 00191230.

З 07.10.2002 позивач зареєстрований як платник податку на додану вартість (свідоцтво № НОМЕР_1 ).

У період з 24.04.2014 по 19.05.2014 фахівцями Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів, правонаступником якої є відповідач, проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ВАТ «Запоріжсталь» від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту, у сумі 123159 236 грн. та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за лютий 2014 року у сумі 132383166 грн., відображених у податковій декларації з ПДВ, поданій за відповідний звітний (податковий) період (вх.№ від 19.03.2014) та уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок (вх.№ від 23.04.2014).

За результатами перевірки відповідачем 29.05.2014 складено Акт №180/28-04-46-20/00191230.

У вказаному акті зроблено висновок про те, що перевіркою встановлено порушення ВАТ «Запоріжсталь» підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, пункту 198.1, пункту 198.3, статті 198, пункту 200.1, пункту 200.3 статті 200 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, розділу І «Порядку ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних», затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 25 листопада 2013 року №708, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 грудня 2013 року за №2118/24650, внаслідок чого завищено суму податкового кредиту та від`ємного значення за лютий 2014 року на загальну суму ПДВ - 923 022 грн.

Такого висновку перевіряючі дійшли виходячи з того, що позивачем до податкового кредиту лютого 2014 року включено операції постачання палива дизельного від ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» на загальну суму ПДВ 923021,60 грн., по яким не підтверджується постачання, оскільки ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» не має власного імпорту, а також постачальників-імпортерів, що свідчить про обрив ланцюга постачання товарів від імпортера до кінцевого споживача та не дає змогу встановити фактичне походження товару. Постачальником реалізованої продукції є ТОВ «Юрай». Господарські операції за період з 01.02.2014 по 28.02.2014 щодо продажу продукції ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» на адресу ВАТ «Запоріжсталь» на загальну суму 5538129,60 грн., в т.ч. ПДВ 923021,60 грн. фактично не відбувались. Крім того, що ВАТ «Запоріжсталь» не надано підтверджуючих документів, а саме: транспортні, супровідні та пакувальні документи, документи які засвідчують транспортування, зберігання дизельного палива. Тобто, ВАТ «Запоріжсталь» здійснює закупівлю товару через низку посередників з метою мінімізації податкових зобов`язань та незаконного формування податкового кредиту, операція не обумовлена розумним змістом.

Не погоджуючись з висновками акту перевірки позивачем подано відповідні заперечення на такий акт (вих.№11/2043796/ТВ/ від 04.06.2014), які залишені відповідачем без задоволення (відповідь №3443/10/28-04-46-20 від 11.06.2014).

На підставі Акту перевірки №180/28-04-46-20/00191230 від 29.05.2014 відповідачем прийнято податкове повідомлення рішення № від 12.06.2014, яким зменшено розмір від`ємного значення з податку на додану вартість за лютий 2014 року на 923 022,00 грн.

Крім того, у період з 02.06.2014 по 23.06.2014 фахівцями Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів, правонаступником якої є відповідач, проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ВАТ «Запоріжсталь» від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту, у сумі 138148896 грн. та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за березень 2014 року у сумі 158516494 грн., відображених у податковій декларації з ПДВ, поданій за відповідний звітний (податковий) період (вх.№ від 22.04.2014).

За результатами перевірки відповідачем 01.07.2014 складено Акт №180/28-04-46-20/00191230.

У вказаному акті зроблено висновок про те, що перевіркою встановлено порушення ВАТ «Запоріжсталь» підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, пункту 198.6 ст.198, пункту 200.1, пункту 200.3, пункту 200.4 статті 200, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, розділу І «Порядку ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних», затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 25 листопада 2013 року №708, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 грудня 2013 року за №2118/24650, внаслідок чого завищено суму бюджетного відшкодування за березень 2014 року на загальну суму ПДВ - 923022 грн.

Такого висновку перевіряючі дійшли виходячи з того, що вказане порушення виникло за рахунок від`ємного значення, що декларувалось в період лютий 2014 року по взаємовідносинах з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020».

Не погоджуючись з висновками акту перевірки позивачем подано відповідні заперечення на такий акт (вих.№11/2052346/ТВ від 04.07.2014), які залишені відповідачем без задоволення (відповідь №3919/10/28-04-46-20 від 09.07.2014).

На підставі Акту перевірки №221/28-04-46-20/00191230 від 01.07.2014 відповідачем прийнято податкове повідомлення рішення № від 14.07.2014, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за березень 2014 року у розмірі 923022,00 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 461511,00 грн.

Не погоджуючись з такими висновками податкового органу та вважаючи протиправними податкові повідомлення-рішення № від 12.06.2014 та № від 14.07.2014, позивач звернувся до суду і даним позовом про їх скасування.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Надаючи оцінку спірним податковим повідомленням-рішенням, суд виходить з приписів ч.2 ст.2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Податковий кодекс України), який набрав законної сили 01.01.2011.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

За приписами п. 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 200.3, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов`язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин. Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п`ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Якщо сума, визначена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов`язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

У разі порушення продавцем/покупцем товарів/послуг порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Надходження такої заяви із скаргою є підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки зазначеного продавця для з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку за такою операцією.

Так, в ході проведення перевірки відповідач дійшов до висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження реальності господарських операцій із ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020».

Як свідчать матеріали справи та не заперечувалось сторонами, позивач мав правовідносини з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», оформлені Договором №20/2013/783 від 04.03.2013, за умовами якого ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» (постачальник) зобов`язується передати, а позивач (покупець) прийняти та оплатити матеріали на умовах, обумовлених цим договором. У договорі зазначено, що кількість, номенклатура матеріалів зазначені в Специфікаціях до цього договору та є його невід`ємною частиною.

Позивачем також надані відповідні специфікації до Договору: №1 від 04.03.2013 про передачу палива дизельного марки F; №2 від 10.03.2013 про передачу бензину А-76; №3 від 28.03.2013 про передачу палива підвищеної якості С; №4 від 12.12.2013 про передачу палива дизельного зимового; №4/1 від 27.12.2013 про передачу палива дизельного зимового; №5 від 03.02.2014 про передачу палива дизельного зимового.

На підтвердження виконання поставок за Договором позивачем до суду було надано:

- приходні ордери: №40 від 12.02.2014; №58 від 27.02.2014;

- податкові накладні: №4 від 06.02.2014; №5 від 06.02.2014; №99 від 22.02.2014;

- залізничні накладні;

- акти приймання-передачі вагоно-цистерн з нафтопродуктами для охорони та супроводження: №ОД 41/01 від 06.02.2014; №ОД 45/02 від 06.02.2014; №ОД 40/01 від 06.02.2014; №ОД 105/02 від 21.02.2014;

- накладні: №388 від 09.02.2014; №389 від 09.02.2014; №1081 від 24.02.2014;

- Акти приймання: від 17.02.2014; №14 635 від 26.02.2014;

- Акти приймання нафти або нафтопродуктів: від 10.02.2014; від 24.02.2014;

- Сертифікат відповідності UA1.174.0005851-14;

- Паспорт №172 від 24.01.2014;

- Довіреності: №02-07/02-2014 від 07.02.2014; №01-07/02-2014 від 07.02.2014;

- Акт списання ТМЦ №661;

- Журнал-ордер №6/00 по кредиту б/рахунку НОМЕР_2 розрахунки з вітчизняними виробниками за матеріали Завод за період з 01.02.2014 по 28.02.2014 (Ж/О №6/00 бал. рах: 63100/0000).

Крім того, в ході розгляду справи позивачем додатково надано до матеріалів справи на підтвердження реальності та товарності отримання дизельного палива в лютому 2014 року на виконання договору поставки від 04.03.2013 №133/13/20/2013/783 з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020»: таблиці калібровок цистерн тип 53, тип 62, тип 66; витяг з журналу обліку вимірів ПММ станції «Подборочна» за лютий 2014р.; витяг з програми про результати зважування вантажів за маршрутом станції «Східна» ПАТ «Запоріжсталь»; службова записка від 10.02.2014р. на право видачі ОСОБА_1 представнику ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» разового пропуску; службова записка від 24.02.2014р. на право видачі ОСОБА_2 представнику ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» разового пропуску; довіреності на представників ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» Бондаренко О.О. і ОСОБА_2 .

Вказані додаткові документи, на думку суду, підтверджують те, що дизельне паливо реально було поставлене на ПАТ «Запоріжсталь» у лютому 2014 року.

Суд також зважує на покази свідків, отримані в ході попереднього розгляду справи.

Так, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які брали безпосередню участь у прийманні дизельного палива в лютому 2014 року на виконання договору поставки від 04.03.2013 №133/13/20/2013/783 з підприємством ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», підтвердили, що поставка дизельного палива відбувалась в лютому 2014 року від ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» та вказували, що поставка підтверджується податковою накладною, сертифікатом на паливо та присутністю представника ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020».

Згідно з інформаційним листом Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11 з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з`ясовувати, зокрема, такі обставини:

- рух активів у процесі здійснення господарської операції.

- установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції.

- установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Отже, предметом доказування у відповідній категорії спорів є реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на врахування сум податку на додану вартість при визначенні об`єкта оподаткування податком на додану вартість; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах.

Також, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Слід зазначити, що відповідальним за правильність відображення відомостей, вказаних в залізничних накладних є постачальник - ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020».

Позивачем до суду було надано лист ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» №42 від 28.02.2014, згідно якого ТОВ «ГАЗУКРАЇНА- 2020» повідомило, що у графі 1 залізничних накладних №40368946, №40371676, №40368904 від 06.02.2014 та №40710907 від 22.02.2014 невірно вказаний відправник, та просило замість «ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ВЕТЕК», ЄДПРОУ 38809821, м. Київ, вул. Червоноармійська/Басейна, буд. 1-3/2, літера А, рахунок: 449 ПАТ «РЕАЛ БАНК», МФО 351588» читати: «ТОВ «ГАЗУКРАЇНА- 2020», , АРК, м. Сімферополь, вул. Чехова, буд. 19, рахунок НОМЕР_3 в ПАТ «РЕАЛ БАНК», МФО 351588».

Доводи ж податкового органу про непідтвердження реальності здійснення господарських операцій мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на віднесення до складу податкового кредиту певних сум податку на додану вартість.

При дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996- ХІV від 16.07.1999 (далі - Закон №996-ХІV)

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №996-ХІV (тут і надалі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням має дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Визначення поняття господарської операції також наведене у статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), згідно положень якої господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Статтею 3 Закону №996-ХІV передбачено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Статтею 1 Закону № 996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч.2 ст.9 вказаного Закону № 996-ХІV, первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок.

Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Разом з тим, в акті перевірки не наведено, у чому саме надані позивачем первинні документи не відповідають наведеним вимогам Закону.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ГАЗУКРАІНА-2020» на момент здійснення господарських операцій із позивачем перебувало на обліку в контролюючих органах та не мало податкового боргу. ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» у періоді здійснення господарських операцій мало статус платника податку на додану вартість.

Складені за результатами перевірок Акти не містять документальних підтверджень порушень при відображенні в обліку взаємовідносин із вказаним контрагентом за період, що підлягав перевірці. Вказане свідчить про те, що всі висновки у акті стосовно порушень позивача при роботі з контрагентом зроблені виключно з припущень перевіряючих, які не ґрунтуються на документах первинного бухгалтерського та податкового обліку, що є порушенням Податкового кодексу України та Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №727 від 20.08.2015.

Натомість, як було зазначено вище, для підтвердження реальності взаємовідносин позивача із ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» до матеріалів справи надано копію договору та документи на його виконання.

Вказані документи надавалися і до перевірки та відображені у Акті перевірки, що підтверджується відповідачем.

Суд зауважує, що всі первинні документи, надані позивачем відповідають вимогам ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" стосовно їх змісту. Всі документи підписані та скріплені печатками сторін та мають всі реквізити як того вимагає чинне законодавство України, відтак, належно підтверджують здійснення господарської операції.

Наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів відповідачем не надано, а судом не виявлено.

Стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює принцип презумпції правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він невизнаний судом недійсним.

Згідно з ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Аналізуючи наведені норми, суд дійшов висновку, що відповідно до презумпції правомірності правочину укладені позивачем правочини є чинними, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом (нікчемні правочини). В усіх інших випадках питання про недійсність правочину має бути встановлено судом на підставі заяви зацікавленої особи після повного та всебічного розгляду питання про взаємовідносини, які відбулись між учасниками такого правочину. Про недійсність правочину ухвалюється судове рішення.

Під час розгляду справи судом встановлено, що укладений між позивачем із ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» договір не віднесено законом до нікчемних, також відсутні судові рішення про визнання його недійсним.

Таким чином, реальність господарських операцій, рух активів та зміни майнового стану платника податків повністю підтверджуються первинними та іншими документами, які надані позивачем до матеріалів справи. Сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Суд, також при прийнятті рішення бере до уваги той факт, що позивач позбавлений можливості впливати на його контрагентів в частині здійснення ними господарської діяльності в рамках чинного законодавства України, зокрема і в частині своєчасної подачі до контролюючих органів будь-якої податкової звітності, або реєстрації цивільно-правових договорів. В силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" позивач та його контрагенти є окремими суб`єктами права із статусом юридичної особи, а відтак за змістом Податкового кодексу України позивач та відповідні контрагенти є окремими платниками податків.

В Податковому кодексі України відсутня будь-яка норма, яка б позбавляла платників податків права на податковий кредит або право на формування витрат у випадку, коли постачальники такого платника податків не виконують якісь вимоги діючого законодавства, а платник податку в свою чергу виконав усі передбачені законом умови та має необхідне документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Суд звертає увагу відповідача, що Податковий кодексу України не ставить право на податковий кредит в залежність від обов`язкового підтвердження декларування відповідної суми податкових зобов`язань контрагентом. Податок на додану вартість є непрямим податком і сплачується при придбанні товару (послуги) не безпосередньо до бюджету, а постачальнику товарів (послуг). І лише у такого постачальника товару (послуг), який у складі вартості придбаного товару (послуги) отримав податок на додану вартість, виникають зобов`язання стосовно сплати податку до бюджету. При цьому, покупець товарів (послуг) не може нести відповідальність за постачальника.

Враховуючи наявність господарської мети при укладанні договору, надання первинних документів, які свідчать про виконання правочину та використання його результатів у господарській діяльності позивачем, суд дійшов висновку щодо реальності вчиненого правочину з контрагентом.

Отже, доводи відповідача стосовно нереальності господарських операцій із ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» є такими, що суперечать письмовим доказам наявним в матеріалах справи.

Щодо наявності вироку Червонозаводського районного суду міста Харкова від 09.04.2015 у кримінальній справі № 646/3810/15-к відносно директора ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» ОСОБА_5 з яким безпосередньо ВАТ «Запоріжсталь» було укладено договір поставки дизельного палива по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України, суд зауважує, що відповідач не надав суду вироку суду, який би набрав законної сили.

Харківський апеляційний суд ухвалою від 27.08.2020 змінив цей вирок, судом виключено із мотивувальної частини вироку посилання на причетність до злочину ОСОБА_6 і постановлено вважати, що злочин ОСОБА_5 вчинено у групі невстановлених слідством осіб.

Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_5 , щодо якого винесено обвинувальний вирок суду від 09.04.2015 був засновником та директором ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» за період з 17.11.2011 по 05.07.2013. З 06.07.2013 засновником та директором ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» був ОСОБА_7 .

Операції щодо яких відповідачем оскаржуваними у цій справі податковими повідомленнями-рішеннями нараховані грошові зобов`язання позивачу відбулись у лютому 2014 року.

Крім того, обставини щодо діяння фізичної особи (засновника чи директора підприємства), встановлені вироком суду по кримінальній справі відносно цієї фізичної особи, не можна вважати обов`язковими при оцінці правомірності поведінки юридичної особи-контрагента, якщо не йдеться про відповідальність за порушення податкового законодавства цією юридичною особою.

Натомість, встановлені вироком суду від 09.04.2015 по справі №646/3810/15-к обставини не спростовують реальність спірних операцій, оскільки Фінансово-господарські правовідносини між ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» та ПАТ «Запоріжсталь» у цій кримінальній справі не досліджувалися.

Доказів того, що ПАТ «Запоріжсталь» знало або повинно було знати, що керівник ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» - ОСОБА_5 за період з 17.11.2011 по 05.07.2013 був номінальним, контролюючим органом не надано.

Крім того, суд приймає до уваги, що кримінальне провадження, на вирок у якому посилається контролюючий орган, порушено за статтею 205 КК України, проте, 25.09.2019 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо зменшення тиску на бізнес», яким декриміналізовано статтю 205 КК України та виключено її із Кримінального кодексу України.

Верховний Суд також висловив позицію, зокрема, в постановах від 28.05.2019 у справі №0540/7873/18-а, від 05.02.2019 у справі №826/8779/16, від 31.07.2018 у справі № 808/1507/16, від 18.09.2018р. по справі №802/2231/17-а, від 20.11.2018р. по справі №808/2858/16, від 05.03.2019 року по справі №814/569/16, від 02.04.2019р. по справі №826/6245/18, стосовно того, що факт наявності вироків, особливо тих, які ухвалені на підставі угод у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого існує нагальна потреба перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення та здійснювати комплексне дослідження всіх складових господарських операцій, враховуючи обставини, встановлені вироком, який набрав чинності, період часу, за який такі обставини були встановлені, а також конкретну особу та наслідки її дій.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 16.02.2021 по справі №819/861/18 зазначив, що «…Щодо посилань контролюючого органу на наявність вироку Червонозаводського районного суду міста Харкова від 09.04.2015 у кримінальній справі №646/3810/15-к за яким встановлено факт фіктивної діяльності ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» за статтею 205 Кримінального кодексу України, то як встановлено апеляційним адміністративним судом вказаний вирок жодним чином не стосується позивача та його взаємовідносин з ТОВ «Торговий дім «Ветек». Вказаним вироком встановлено виключно фіктивність ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» по ланцюгу взаємовідносин з іншими суб`єктами підприємницької діяльності…».

Суд зауважує, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.6 ст.78 КАС України).

Відтак, посилання відповідача на зазначений вирок є безпідставним, оскільки предметом судового розгляду у зазначеній кримінальній справі не були обставини правовідносин ПАТ «Запоріжсталь» із ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» в лютому 2014 року.

Посилання відповідача на наявність кримінального провадження за ст. 212 ч.3, ст. 205 ч.2 КК України відносно ТОВ «Юрай», суд оцінює критично, оскільки наразі відсутній будь-який обвинувальний вирок суду, що набрав законної сили, згідно з яким службових осіб ТОВ «Юрай» було б визнано винними у кримінальному провадженні за ст. 212 ч. 3, ст. 205 ч.2 КК України.

Крім того, відповідачем не доведено, що ТОВ «Юрай» було єдиним постачальником нафтопродуктів до ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» і що саме поставлені ним нафтопродукти були в подальшому реалізовані позивачу. Даний факт було також встановлено в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21.06.2017 по справі № 820/8711/15 (№К/800/54141/15).

Суд звертає увагу, що відповідачем проігноровано, що позивач не може нести відповідальність за дії контрагента при відсутності власної вини, інакше порушуються основні конституційні засади: дотримання принципу справедливості як невід`ємного елементу верховенства права (стаття 8 Конституції України), індивідуальний характер відповідальності, тобто що відповідати має саме той, хто припустився порушення (стаття 61 Конституції України), забезпечення доведеності вини (стаття 129 Конституції України).

Натомість, в ході розгляду справи судом досліджено постанову старшого слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 28.11.2018 про закриття в рамках кримінального провадження № 0000076 від 24.02.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч.ч. 2.3 ст. 212, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 209, ч. 5 ст. 191 КК України.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що під час розслідування до кримінального провадження № 0000076 приєднані кримінальні провадження, у тому числі, за фактами умисного ухилення від сплати податків службовими особами низки підприємств, у тому числі, ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», у зв`язку з придбанням ними паливно-мастильних матеріалів у ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020».

Так, з тексту постанови слідує, що «…В ході досудового розслідування встановлено, що на підставі договору № 133/13 від 04.03.2013 та специфікацій до нього, у 2013-2014 роках ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» здійснювало до ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» постачання нафтопродуктів (бензину та дизельного палива) залізничним транспортом до станції «Запоріжжя-Ліве» Придніпровської залізниці, зокрема, дизельного палива 1 876,53 тон на суму 20 325 840,86 грн. без НДС, бензину А-76 у кількості 60,29 тонн на суму 664834,01 грн. без ПДВ, що документально підтверджується: специфікаціями, оборотно-сальдовими відомостями, довідками банку про здійснення платежів, податковими та видатковими накладними, прибутковими ордерами, рахунками на оплату, платіжними дорученнями, актами приймання нафтопродуктів, актами огляду (передачі), відкриття та замірювання автоцистерн, залізничними накладними, відомостями вагонів.

Відповідно до Акту Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Запоріжжі Міжрегіонального ТУ ДФС у Запорізькій області ДФС № 92/29-04-46/00191230 від 16.06.2015 «Про результати планової виїзної документальної перевірки ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, за період з 01.07.2012 по 31.12.2014», перевіркою встановлено завищення податкового кредиту у загальному розмірі 2 575 424 гри. в частині взаємовідносин ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» () із ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» ().

Разом з тим, проведеним розслідуванням не встановлено причетності посадових осіб ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» до сприяння ОСОБА_6 у реалізації через ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» нерозмитнених нафтопродуктів. Навпаки, отриманими під час розслідування доказами підтверджено товарність операції з поставки нафтопродуктів по контракту №133/13 від 04.03.2013 між ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» і ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020»...

...ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» належним чином відображало придбання дизельного пального та бензину у ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» () у податковій звітності. Підприємством сплачено всі необхідні податки та збори. Розрахунки за придбані нафтопродукти із ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» () здійснювались на банківські рахунки, зазначені у договорі на підставі рахунків на оплату. Паливно-мастильні матеріали поставлено у повному обсязі та заборгованості з їх постачання з боку ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» немає. Придбані нафтопродукти використовувалися на потреби власної господарської діяльності: для заправки рухомого залізничного складу та автотранспорту...

Фінансово-господарські операції стосовно придбання нафтопродуктів у ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» носили реальний характер, належним чином відображались у первинній бухгалтерській документації та податковій звітності підприємств, взаєморозрахунки за придбані нафтопродукти здійснено належним чином та у повному обсязі та при цьому сплачено всі необхідні податки»…

…Товарність фінансово-господарських операцій між ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» та ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» стосовно постачання нафтопродуктів, окрім укладеного між підприємствами договору та Специфікацій до нього, підтверджується залізничними накладними, актами огляду (передачі), відкриття та замірювання вагоно-цистерн та прибутковими ордерами.

Відповідно до зазначених документів, підтверджено постачання ТОВ «ГАЗУКРАЇН4-2020» для ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» залізничними цистернами до станції «Запоріжжя Ліве» Придніпровської залізниці нафтопродуктів (бензину та дизельного палива), огляд та замірювання обсягів поставлених нафтопродуктів та оприбуткування зазначених товарно- матеріальних цінностей.

Окрім того, відповідно до платіжних доручень ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», а також згідно з відомостями про рух грошових коштів за банківським рахунком ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», відкритим у ПАТ «Реал-Банк», встановлено перерахування грошових коштів від ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» до ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» в якості оплати за паливно-мастильні матеріали за договором№ 133/13 від 04.03.2013...

...Таким чином, під час досудового розслідування встановлено, що посадові особи ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», укладаючи угоду щодо придбання нафтопродуктів у ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» (), з огляду на створений на той час у державі позитивний імідж груп компаній ОСОБА_6 , не були обізнані про те, що це підприємство придбано ОСОБА_6 для прикриття незаконної діяльності щодо реалізації на території України не розмитнених нафтопродуктів та не мали умислу на мінімізацію податкових зобов`язань підприємства та незаконне формування податкового кредиту за рахунок операцій із ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» і ухилення таким чином від сплати податків, обов`язкових зборів та платежів, розкрадання грошових коштів та вчинення інших протиправних дій…».

В результаті, згідно з вказаною постановою, в рамках кримінального провадження №0000076 від 24.02.2014, кримінальне провадження за фактом умисного ухилення від сплати податків службовими особами ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (код за ), по взаємовідносинах із придбання нафтопродуктів у ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» (), за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Таким чином, як вбачається із постанови, у ході вказаного кримінального провадження встановлено факти відсутності порушень під час здійснення господарських відносин, які є предметом дослідження у даній справі.

Крім того, в рамках вищевказаного кримінального провадження було призначено та проведено судову економічну експертизу. На вирішення судового експерта-економіста Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз МЮУ було поставлено, зокрема, наступні питання:

Чи підтверджується документально реальність здійснення господарських операцій ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» по господарських операціях з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» () за період з 01.01.2012 по 31.12.2014?

Чи підтверджується документально фактичне постачання товару від ТОВ «ГАЗУКРАЇНА- 2020» () до ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» за період з01.01.2012 по 31.12.2014?

Чи підтверджується використання у власній господарській діяльності ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» нафтопродуктів, придбаних у ТОВ «ГАЗУКРАЇНА- 2020» () за період з 01.01.2012 по 31.12.2014?

Чи підтверджується належним чином придбання нафтопродуктів у ТОВ «ГАЗУКРАЇНА- 2020» () у податковій звітності ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» за період з 01.01.2012 по 31.12.2014 та чи сплачено при цьому ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» всі необхідні податки і збори до державного бюджету України?

Висновок Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз МЮУ №2600 від 12.10.2018 за результатами проведення судової економічної експертизи наданий до матеріалів даної справи.

Відповідно до висновку № 2600 від 12.10.2018, за результатами проведення судової економічної експертизи підтверджується документально первинними документами бухгалтерського обліку та обліковими регістрами за період з 01.03.2013 по лютий 2014 року: реальність проведення господарських операцій ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (код за ); фактичне постачання товару від ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» () до ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (код за ), по господарських операціях; використання у власній господарській діяльності ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» нафтопродуктів, придбаних у ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» ().

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами, як висновки експертів.

Отже, Висновком Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз МЮУ №2600 від 12.10.2018 за результатами проведення судової економічної експертизи спростовані висновки, що містяться в актах перевірок № 180/28-04-46-20/00191230 від 29.05.2014 та № 221/28-04-46-20/00191230 від 01.07.2014, в частині взаємовідносин у період лютий 2014 року ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (код за ) із ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» (код за ).

Оцінюючи згадані документи в сукупності та кожен окремо, суд вважає, що такі не дають підстав для сумніву щодо реальності здійснення вищенаведених операцій або висновку про їх нездійснення.

На даний час відсутні відомості щодо наявності судових рішень, які б спростовували факт реальності виконання договору, укладеного між ПАТ «Запоріжсталь» та ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020».

Отже, висновок контролюючого органу щодо нереальності спірних операцій є передчасним, оскільки цей висновок не відповідає фактам, покладеним в його основу.

Так, законодавцем презюмується реальність оподатковуваних операцій, а також достовірність документів податкового обліку, доки податковим органом це не спростовано належними та допустимими доказами. Викладені обставини та факти не відповідають таким ознакам, позаяк мають характер припущень.

Щодо посилання відповідача на неправомірність заявлення позивачем до бюджетного відшкодування в березні 2014 року суми 923 022 грн., по взаємовідносинах з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» за лютий 2014 року, то суд оцінює їх критично, оскільки як слідує з матеріалів справи, ПАТ «Запоріжсталь» не заявляло до бюджетного відшкодування суму ПДВ у березні 2014 року, яке виникло за рахунок від`ємного значення з ПДВ, що декларувалось в період лютий 2014 року по взаємовідносинах з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020».

Факт відсутності фактичної сплати суми ПДВ постачальнику товару ТОВ «ГАЗУКРАЇНА- 2020» підтверджують додані до матеріалів справи: акт звірки взаємних розрахунків за січень - липень 2014 року між ПАТ «Запоріжсталь» та ТОВ «Г АЗУКРАЇНА-2020»; договір факторингу №1/ЗФ від 21.03.2014, укладений між ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» та ТОВ «Фінансова компанія «ФАКТОР КАПІТАЛ»; повідомлення ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» про відступлення права вимоги від 24,03.2014; довідка ПАТ «Запоріжсталь» про кредиторську заборгованість підприємству ТОВ «Фінансова компанія «ФАКТОР КАПІТАЛ» станом на 01.01.2016; ухвала господарського суду Запорізької області від 11.01.2016 по справі №908/4420/14 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «ФАКТОР КАПІТАЛ» до ПАТ «Запоріжсталь» про стягнення грошової суми.

Позивачем не було заявлено до бюджетного відшкодування по декларації з ПДВ за березень 2014 року суми 923 022 грн., по взаємовідносинах з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» за лютий 2014 року, про що свідчить і розшифровка додатку №2 до податкової декларації за березень 2014 року, яка надавалась в ході проведення перевірки, де вказуються постачальники, податкові накладні та суми ПДВ, по яких заявлено бюджетне відшкодування, серед яких відсутні податкові накладні по взаємовідносинах з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» за лютий 2014 року.

Крім того, про факт невідображення у складі бюджетного відшкодування за березень 2014 року суми ПДВ 923 022 грн. по взаємовідносинах з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» за лютий 2014 року СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ ДФС було повідомлено також листом ПАТ «Запоріжсталь» від 01.07.2014 №16/2051054

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що висновки про порушення позивачем податкового законодавства, зроблені відповідачем в Актах перевірки, є необґрунтованими та недоведеними, у зв`язку з чим спірні рішення контролюючого органу, прийняті відповідачем на підставі встановлених Актами порушень, є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень ч.2 ст. 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх рішень, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь (вул. Південне шосе, 72, м. Запоріжжя, 69008, ) до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (пр-т Олександра Поля, буд. 57, м. Дніпро, 49600, ) про скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 12 червня 2014 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 14 липня 2014 року.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення виготовлено у повному обсязі 25.06.2021.

Суддя А.В. Сіпака