Справа № 200/4478/21
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2021 р. Справа№200/4478/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зінченка О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому упровадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 85323, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27-а, ) про визнання дій протиправними, скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

В с т а н о в и в:

15 квітня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі-відповідач), в якій просить суд:

- визнати дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до загального стажу роботи періодів роботи з 07.08.1984 по 30.04.1992, з 01.05.1992 по 29.06.1992, з 13.07.1992 по 02.01.1995, з 02.10.1995 по 12.02.1996, з 14.02.1996 по 29.05.1998 протиправними;

- скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №393 від 09.10.2020 та №470 від 18.11.2020 про відмову у призначенні позивачу пенсії відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу роботи періоди роботи з 07.08.1984 по 30.04.1992, з 01.05.1992 по 29.06.1992, з 13.07.1992 по 02.01.1995, з 02.10.1995 по 12.02.1996, з 14.02.1996 по 29.05.1998;

- зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області винести нове рішення про призначення позивачу пенсії за ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області здійснити виплату ОСОБА_1 сум недоотриманої пенсії у відповідності до статті 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 02.11.2020 року до часу прийняття рішення суду за цим позовом;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення по цій справі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що звертався до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте, рішенням № 393 від 09.10.2020 відповідач відмовив у призначенні пенсії, зазначивши, що заявник не досяг необхідного пенсійного віку, позивачу не зараховані періоди до загального стажу роботи періоди роботи з 07.08.1984 по 30.04.1992, з 01.05.1992 по 29.06.1992, з 13.07.1992 по 02.01.1995, з 02.10.1995 по 12.02.1996, з 14.02.1996 по 29.05.1998, у зв`язку з тим, що в трудовій книжці позивача записи про ці періоди зроблені не державною мовою та завірені печаткою іншої держави. Документів або довідок з перекладом, завірених належним чином, позивач не надав. При повторному зверненні до відповідача позивачем надано нотаріально засвідчений переклад трудової книжки на державну мову та архівні довідки, проте рішенням № 470 від 18.11.2020 позивачу знову відмовлено в призначенні пенсії за віком з аналогічних підстав. Вважає, що відповідачем порушено його права, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 20 квітня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У встановлений судом термін через відділ документообігу та архівної роботи суду відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що при зверненні до управління позивачу не зараховані періоди до загального стажу роботи з 07.08.1984 по 30.04.1992, з 01.05.1992 по 29.06.1992, з 13.07.1992 по 02.01.1995, з 02.10.1995 по 12.02.1996, з 14.02.1996 по 29.05.1998, у зв`язку з тим, що в трудовій книжці позивача записи про ці періоди зроблені не державною мовою та завірені печаткою іншої держави. Документів або довідок з перекладом, завірених належним чином, позивач не надав. З огляду на наведене, відповідач просить суд відмовити у задоволені позовних вимог.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідка на постійне проживання № НОМЕР_2 , дата видачі 05.09.2019, орган, що видав 1405, РНОКПП НОМЕР_1 (арк. справи 6-7).

09.10.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням №393 від 09.10.2020 відповідач відмовив у призначенні пенсії, зазначивши, що заявник не досяг необхідного пенсійного віку, позивачу не зараховані періоди до загального стажу роботи періоди роботи з 07.08.1984 по 30.04.1992, з 01.05.1992 по 29.06.1992, з 13.07.1992 по 02.01.1995, з 02.10.1995 по 12.02.1996, з 14.02.1996 по 29.05.1998, у зв`язку зтим, що в трудовій книжці позивача записи про ці періоди зроблені не державною мовою та завірені печаткою іншої держави. Документів або довідок з перекладом, завірених належним чином, позивач не надав.Додатково зазначено, що при наданні документів, завірених нотаріально до 09.01.2020 в строк до 09.01.2020, пенсія позивачу буде призначена з дня виникнення такого права(арк. справи 15).

17.11.2020 позивачем надано додаткові документи, зазначені в рішенні №393 від 09.10.2020, що підтверджується роздруківкою з особистого кабінету ОСОБА_1 з веб-порталу песійного органу, про завантаження таких документів в систему (арк. справи 13-14).

Рішенням №470 від 18.11.2020 відповідач відмовив у призначенні пенсії, зазначивши, що заявник не досяг необхідного пенсійного віку, позивачу не зараховані періоди до загального стажу роботи періоди роботи з 07.08.1984 по 30.04.1992, з 01.05.1992 по 29.06.1992, з 13.07.1992 по 02.01.1995, з 02.10.1995 по 12.02.1996, з 14.02.1996 по 29.05.1998, у зв`язку з тим, що в трудовій книжці позивача записи про ці періоди зроблені не державною мовою та завірені печаткою іншої держави. Документів або довідок з перекладом, завірених належним чином, позивач не надав. Додатково зазначено, що при наданні документів, завірених нотаріально до 09.01.2020 в строк до 09.01.2020, пенсія позивачу буде призначена з дня виникнення такого права (арк. справи 39-40).

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду із згаданим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 4 статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Загальні засади державного пенсійного забезпечення визначені в Законі України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон), який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Порядок та умови призначення пенсії за віком визначено в статті 12 Закону.

Так, право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

У даному випадку станом на день звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії позивач досяг віку 60 років.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення складається із законів України та з міжнародних договорів щодо пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Згідно частини 4 статті 24 цього Закону періоди загального трудового стажу та інші періоди трудової діяльності зараховуються до страхового стажу відповідно і на умовах, визначених законодавством.

Відповідно до багатосторонньої міжурядової Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, підписаної 13.03.1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць даної Угоди і членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Усі витрати, пов`язані із здійсненням пенсійного забезпечення за даною Угодою, несе держава, яка надає забезпечення.

Взаємні розрахунки не провадяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Дана Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлено чи буде встановлено законодавством держав - учасниць Угоди (крім пенсій, охоплених спеціальними системами пенсійного забезпечення).

Згідно зі статті 6 вказаної Угоди пенсія громадянам держав - учасниць Угоди призначається за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди.

Обчислення розміру пенсії за даною Угодою провадиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в установленому порядку на території держав - учасниць Співдружності незалежних держав і держав, які входили до складу колишнього СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Враховуючи, що спірний трудовий стаж позивача набутий на території Республіки Молдова, тому при визначенні права на пенсійне забезпечення суд відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" застосовує міжнародні договори з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться у системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1). Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 Порядку № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637).

Положеннями пунктів 4.1, 4.2, 4.3 Порядку № 22-1 визначено, що орган, який призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (п.4.7 Порядку № 22-1).

Згідно із ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 року (далі - Закон №1788-XII) та частини 1 статті 48 КЗпП України, основним документом, що підтверджує стаж роботи - є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі - Порядок № 637), у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З аналізу наведених положень, суд дійшов висновку, що надання особою до Пенсійного органу уточнюючих довідок на підтвердження наявного трудового стажу при призначенні пенсії за віком потрібно лише у тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи у ній.

Згідно із ч. 3 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також у необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Крім того, частиною 1 ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 року також передбачено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також у необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Таким чином, суд зазначає, що при виникненні у Пенсійного органу сумнівів щодо права позивача на отримання пільгової пенсії, відповідач має право перевіряти достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Однак, пенсійним органом відмовлено позивачеві у призначенні пенсії, зокрема, у зв`язку з тим, що надані ним додаткові до трудової книжки довідки із зазначеними в них відомостями про пільговий характер роботи видані Примаром комуни Раскаіц Республіки Молдова, що прирівняно до органів місцевого самоврядування та без обґрунтування причини зберігання первинних документів там.

Суд наголошує, що неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей, не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постановах по справам №439/1148/17 від 22.05.2018 року, №235/2873/17 від 03.10.2018 року, №681/813/17 від 27.02.2018 року, №683/977/17 від 22.05.2018 року та №709/1360/17 від 10.07.2018 року.

Разом із цим, як встановлено судом з матеріалів справи, позивачем відповідачу надано копію трудової книжки НОМЕР_3 (арк. справи 23-25).

17.11.2020 позивачем надано офіційний переклад трудової книжки (арк. справи 43).

Відповідно до записів трудової книжки, вбачається що ОСОБА_1 працював в періоди з 07.08.1984 по 30.04.1992, з 01.05.1992 по 29.06.1992, з 13.07.1992 по 02.01.1995, з 02.10.1995 по 12.02.1996, з 14.02.1996 по 29.05.1998 в республіці Молдова колишнього СРСР та отримував офіційно заробітну плату.

Додатково позивачем до суду надано виписки з наказів та архівні довідки з офіційним перекладом (арк. справи 26-36).

Періоди роботи позивача зазначені у наданих довідках узгоджуються із записами у трудовій книжці позивача.

Втім, відповідач безпідставно вказав, що переклад

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач не досліджуючи та не надаючи оцінку перекладу відомостей з трудової книжки, необґрунтовано та передчасно, дійшов висновку про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 07.08.1984 по 30.04.1992, з 01.05.1992 по 29.06.1992, з 13.07.1992 по 02.01.1995, з 02.10.1995 по 12.02.1996, з 14.02.1996 по 29.05.1998.

Отже, у зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про протиправність дій Пенсійного органу щодо не зарахування до страхового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком, певних періодів роботи в республіці Молдова, суд вбачає наявними підстави і для задоволення позовної вимоги про скасування рішень Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №393 від 09.10.2020 та №470 від 18.11.2020 про відмову у призначенні позивачу пенсії відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до положень статті 9 КАСУ країни розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідним вийти за межі заявлених позовних вимог позивача та зобов`язати Маріупольське об`єднане управління пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 09.10.2020, з урахуванням висновків суду.

При цьому, суд зауважує, що відповідно до статті 58 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, органом, який призначає пенсії, проводить перерахунок пенсії, є Пенсійний фонд.

Як встановлено, саме до повноважень Пенсійного органу віднесено вирішення питання щодо призначення пенсії.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм закону, слід зазначити, що суд не є тим органом, якому надані повноваження в сфері призначення та перерахунку пенсій. Суд не може підміняти компетентний орган, не може перебирати на себе функції призначення або перерахунку пенсії та самостійно призначити або перераховувати пенсію позивачу, оскільки такі повноваження не входять до компетенції судів.

Відтак, позовна вимога про зобов`язання Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області винести нове рішення про призначення позивачу пенсії за ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування задоволенню не підлягає.

Щодо зобов`язання Маріупольського об`єднананого управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області здійснити виплату ОСОБА_1 сум недоотриманої пенсії у відповідності до статті 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 02.11.2020 року до часу прийняття рішення суду за цим позовом, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Таким чином, захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Враховуючи, що спір про нараховану, але не виплачену пенсію позивачу на час звернення позивача до суду між сторонами відсутній, права позивача у частині виплати йому пенсії, на час звернення до суду не порушені, оскільки призначення пенсії не проведено, тому суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце у майбутньому. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову в позові у частині вказаних позовних вимог.

Стосовно встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом подання до суду в установлений судом термін з дня набрання рішенням суду законної сили звіт про виконання судового рішення, слід зазначити наступне.

Частиною першою статті 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги обставини даної справи, враховуючи особливості покладення обов`язків згідно цього рішення, суд вважає, що зазначена вимога позивача є передчасною, а у випадку невиконання рішення відповідачем в подальшому по цій справі, позивач не позбавлений права на звернення до суду для контролю за виконанням рішення в порядку статті 287 КАС України.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно копії квитанції від № 9063 від 09.04.2021, позивачем сплачений судовий збір у сумі 908,00 грн. (арк. справи 45).

Таким чином, на користь ОСОБА_1 підлягає відшкодуванню сума судового збору в розмірі 454,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, що є пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2-17, 19, 20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124, 125, 132, 134, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 85323, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27-а, ) про визнання дій протиправними, скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до загального стажу роботи періодів роботи з 07.08.1984 по 30.04.1992, з 01.05.1992 по 29.06.1992, з 13.07.1992 по 02.01.1995, з 02.10.1995 по 12.02.1996, з 14.02.1996 по 29.05.1998.

Скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №393 від 09.10.2020 та №470 від 18.11.2020 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 85323, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27-а, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 09.10.2020 про призначення пенсії на підставі статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 85323, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27-а, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири ) гривні 00 копійок.

Рішення прийнято в порядку письмового провадження 22 червня 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.В. Зінченко