Справа № 400/2703/21
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2021-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2021 р. № 400/2703/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056,

про:визнання протиправною та скасування постанови від 01.04.2021 № 232555,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 232555 від 01.04.2021.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що він у липні 2020 передав у користування транспортний засіб на підставі довіреності, що підтверджується актом приймання-передачі транспортних засобів. Вантажними перевезеннями позивач ніколи не займався, з початку 2018 року фактично господарську діяльність не проводить.

Відповідач надав суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки за наслідками габаритно-вагового контролю було встановлено перевищення вагових параметрів на строєну вісь, тому адміністративно-господарський штраф застосовано правомірно відповідно до вимог Закону України « Про автомобільний транспорт», ПДР, Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою КМУ № 30 від 18.01.2001.В разі передачі транспортного засобу у користування власник відповідно до постанови КМУ № 1388 від 07.09.1998 повинен був оформити тимчасовий реєстраційний талон, який підтверджує право користування транспортним засобом.

Позивач надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що транспортний засіб був передано ОСОБА_2 на підставі довіреності на право експлуатації транспортними засобами № 2 від 21.09.2020. Довіреність була видана на підставі договору доручення укладеного в усній формі між ними та ОСОБА_2 , а не за договором оренди(найму) транспортного засобу. Оформлення тимчасового реєстраційного талону є правом, а не обов`язком позивача та його довіреної особи.

Ухвалою від 01.06.2021 за заявою позивача суд замінив первісного відповідача Управління Укртрасбезпеки у Миколаївській області на Південне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки.

Справа слухається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

Позивач є власником транспортного засобу марки VOLVO, модель FH12, випуску 2004, спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е, номер НОМЕР_1 .

15.04.2021 позивач отримав постанову від 01.04.2021 б/н про застосування до нього штрафу в сумі 8500 грн. за порушення абз.14 ч.1 ст.60 Закону України « Про автомобільний транспорт»: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

16.04.2021 позивач у приміщенні Укртрансбезпеки отримав акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 258593 від 04.03.2021, в якому зазначено, що під час перевірки 04.03.2021 транспортного засобу, що належить позивачу марка: VOLVO, номерний знак НОМЕР_1 , водій ОСОБА_3 , виявлено порушення : перевезення вантажу з перевищенням встановлених габаритно-вагових норм без відповідного дозволу з перевищенням встановлених п.22.5 ПДР вагових норм на 5,42%, а саме навантаження на строєну вісь складає 25 300кг при допустимих 24000кг.Абз.14 ч.1 ст.60 Закону України « Про автомобільний транспорт» встановлена відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Акт про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів № 035222 від 04.03.2021, розрахунок № 035222 від 24.03.2021, довідка № 040414 про результати здійснення габаритно-вагового контролю свідчать, що фактичне осьове навантаження на строєну ось складає 25,300 кг, при нормативно допустимому 24000 кг.

Положенням про Державну службі України з безпеки на транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 передбачено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади. Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному транспорті, здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Статтею 3 Постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті N 1567 від 08.11.2006 передбачено, що органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансінспекція, її територіальні органи.

Відповідно до частини другої статті 29 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За статтею 33 Закону України від 08 вересня 2005 року № 2862-IV «Про автомобільні дороги» (далі - Закон № 2862-IV) рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

За пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Як передбачено статтею 48 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-ІІІ), автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок № 879) габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з п. 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян відповідно до ст.60 Закону України Про автомобільний транспорт.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що він передав транспортний засіб по довіреності та вантажними перевезеннями не займається.

Позивач надав суду довіреність № 1 від 13.07.2020, в якій перебачено, що ОСОБА_1 довіреністю уповноважує ОСОБА_4 керувати належним позивачу транспортним засобом марки VOLVO , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Довіреністю надається ОСОБА_5 право: представляти інтереси власника транспортного засобу в органах МВС, визначати на власний розсуд місце стоянки ТЗ, використовувати ТЗ для здійснення виробничої діяльності, страхувати ТЗ, слідкувати за ТЗ, сплачувати транспортні податки, подавати та отримувати заяви, довідки, розписуватись за позивача на документах та в їх одержанні, що стосуються експлуатації ТЗ, керувати ТЗ, вчиняти всі інші юридично-значимі дії пов`язані з цією довіреністю, акт приймання-передачі від 13.07.2020 про передачу транспортного засобу на підставі довіреності на право експлуатації транспортними засобами марки VOLVO , реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 - ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 243 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно зі ст.244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відтак, представництво визначається, як правовідносини, у яких одна сторона зобов`язана за повноваженнями вчинити правочини від імені іншої сторони, яку вона представляє. Довіреність призначається для третіх осіб, які з її тексту узнають, якими повноваженнями наділений представник. Для самого повіреного- ОСОБА_4 довіреність ніяких самостійних прав на майно, яке отримано для здійснення угоди, не породжує.

В цій довіреності також є посилання на ст. 1000 ЦК України, якою передбачено , що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Але це зовсім інший договір, який також створює , змінює, припиняє цивільні права та обов`язки для довірителя- позивача у справі.

Крім того, відповідно до п. 2.2. Правил дорожнього руху власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Такі зміни у ПДР були внесені постановою КМУ №1029 від 26.09.2011, які набрали чинності 14.10.2011 та довіреність на право експлуатації(керування) транспортним засобом стала не обов`язковим документом.

Позивач вважає, що передачею транспортного засобу на підставі довіреності у повіреного ОСОБА_4 виникає право використовувати транспортний засіб для здійснення виробничої діяльності ОСОБА_4 , оскільки у довіреності передбачено право використання ТЗ у його діяльності самостійно. При цьому він має право- повірений використовувати ТЗ для власних потреб, так і укладати від свого імені договори перевезення чи інші договори відповідно до призначення ТЗ без додаткового узгодження цього питання з довірителем.

Але ці повноваження ніяким чином не охоплюються нормами Цивільного Кодексу України, якими регулюються правовідносини стосовно представництва та договором доручення. По суті це договір найму транспортного засобу, який відповідно до ст.799 ЦК України повинен бути нотаріально посвідчений, а інакше він не створює ніяких наслідків для сторін, оскільки є нікчемним.

Відповідно до п.16 постанови КМУ №1388 від 07.09.1998 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Крім того, відповідно до п.6.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затверджений наказом МВС № 379 від 11.08.2010, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.01.2011 за № 123/18861, якщо власник ТЗ передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження ТЗ іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою, поданою ними особисто або уповноваженим представником, працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження ТЗ.

Позивачем не доведено суду належними доказами, що ним передано у користування транспортний засіб іншій особі для здійснення підприємницької(виробничої) діяльності. Надана суду довіреність від 13.07.2020 не може це підтверджувати, оскільки суть і представництва , і доручення це створення прав і обов`язків для довірителя-позивача у справі, а не для повіреного ОСОБА_4 . Тому суд зазначає, що для уникнення відповідальності власнику транспортного засобу необхідно укласти у належній формі договір найму транспортного засобу та оформити тимчасовий реєстраційний талон.

Суд погоджується з позивачем в тому, що відповідно до норм постанови КМУ №1388, це право власника оформлювати тимчасовий реєстраційний талон, але наявність цього документу є єдиним належним та допустимим доказом того, що позивач передав транспортний засіб у користування та не є перевізником . Надана суду довіреність ніяким чином не звільняє позивача від відповідальності відповідно до вимог Закону України « Про автомобільний транспорт». Відповідальність на підставі ст.60 Закону України Про автомобільний транспорт за відсутність документів при перевезенні вантажу покладається на перевізника. Позивач не надав суду доказів, що він не є перевізником в розумінні вимог Закону України « Про автомобільний транспорт».

У справі встановлено, що підставою для видання спірної постанови про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу стали результати габаритно-вагового контролю транспортних засобу марки VOLVO.

Відповідно до цих результатів вагові параметри транспортного засобу перевищують нормативно допустимі вагові обмеження більш ніж на 2 %, що стало підставою вважати цей транспортний засіб великоваговим, для руху якого, за правилами частини четвертої статті 48 Закону № 2344-ІІІ, повинен бути відповідний дозвіл.

Позивач суду не надав дозвіл, а отже за описаних обставин відповідач мав достатні підстави для накладення штрафу відповідно до статті 60 Закону № 2344-ІІІ .

Також суд зазначає, що позивач є власником транспортного засобу марки VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а у довіреності від 13.07.2020, зазначений інший реєстраційний номер НОМЕР_2 , що не виключає можливість володіння позивачем транспортним засобом саме з таким реєстраційним номером. Також позивач у відповіді на відзив зазначає про передачу транспортного засобу ОСОБА_2 на підставі довіреності № 2 від 21.09.2020, хоча матеріали справи не містять такої довіреності. Суд розуміє, що мабуть помилково і в довіреності від 13.07.2020 зазначено невірний реєстраційний номер транспортного засобу, і у відповіді на відзив , зазначений не той повірений, але ці всі недоліки свідчать про намагання позивача уникнути відповідальності.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач не надав суду доказів протиправності постанови відповідача, тому позов задоволенню не підлягає.

Судовий збір покладається на позивача та розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056 ) про визнання протиправною та скасування постанови від 01.04.2021 № 232555 - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко