Справа № 380/1370/21
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/1370/21 пров. № А/857/9675/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року, головуючий суддя Гулкевич І.З., ухвалене у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Департамент персоналу, організації освітньої і наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України, ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до МВС України, Департамент персоналу, організації освітньої і наукової діяльності МВС України (Відповідач 1), ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області (Відповідач 2), ДУ Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області (Відповідач 3), в якому просив: визнати протиправними дії МВС України, Департаменту персоналу, організації освітньої і наукової діяльності МВС України, Ліквідаційної комісії ГУ МВСУ у Львівській області та ДУ Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області щодо ненадання повної, точної, ґрунтовної, достовірної запитуваної інформації ОСОБА_1 на запити на отримання публічної інформації від 17.12.2020 року до МВС України у Львівській області та від 11.01.2021 року вх. № 1 до Державної установи Територіальне медичне об`єднання МВСУ по Львівській області листи відписки на які: від 13.01.2021 року за вих. № 1116/22-2021 (були скеровані із порушенням п`ятиденного терміну на розгляд, з дня отримання запиту), від 22.01.2021 року за вих.№0-2/Зі/01-2021 та від 15.01.2021 року за вих. № 33/34-75 по результатах розгляду були скеровані ОСОБА_1 із неповною, неточною, неґрунтовною невичерпною, із недостовірною запитуваною інформацією, яка скерована не в повному обсязі, без зазначення вжитих заходів впливу під час розгляду звернень до винуватців; зобов`язати МВС України, Департамент персоналу, організації освітньої і наукової діяльності МВС України, Ліквідаційну комісію ГУ МВСУ у Львівській області та ДУ Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області надати повну, точну, ґрунтовну, вичерпну та достовірну запитувану інформацію та відповіді на запити на отримання публічної інформації ОСОБА_1 від 17.12.2020 року до МВС України, Департаменту персоналу, організації освітньої і наукової діяльності МВС України, Ліквідаційної комісії ГУ МВСУ у Львівській області та від 11.01.2021 року вх.№1 до ДУ Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області із зазначенням вжитих заходів впливу до винуватців протягом п`яти днів з дня набрання рішенням суду у цій справі чинності (законної сили) по результатах розгляду яких скерувати ОСОБА_1 повну, точну, ґрунтовну, вичерпну та достовірну запитувану інформацію; відповідно до вимог ст. 382 КАСУ встановити судовий контроль за виконанням судового рішення у справі шляхом зобов`язання МВС України, Департамент персоналу, організації освітньої і наукової діяльності МВС України, Ліквідаційну комісію ГУ МВСУ у Львівській області та Державну установу Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області з моменту набрання рішенням законної сили у справі подати звіт про виконання рішення суду та за наслідками розгляду звіту про виконання рішення суду у даній адміністративній справі, або в разі неподання такого звіту ухвалою суду встановити новий строк подання звіту та накласти на керівника суб`єкта владних повноважень МВС України, Департаменту персоналу, організації освітньої і наукової діяльності МВС України, Ліквідаційної комісії ГУ МВСУ у Львівській області та Державної установи Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області, відповідальних за виконання рішення у даній адміністративній справі, штраф в розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за даним клопотанням (яке вважати заявою ОСОБА_1 ) у даному позові, так як на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає у даному позові беззаперечні докази, про які йому відомо, які також достеменно є відомими відповідачам 1, 2, 3, як боржникам, які можуть бути використані судом у задоволення даного позову, так як саме на державу покладено обов`язок дбати та контролювати виконання цього судового рішення, виконання якого може бути злісно проігнороване відповідачами 1, 2, 3, які можуть не подати цього звіту, тому суд, у разі неподання звіту, розгляне питання про накладення штрафу (у розмірі від 20 до 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб); за результатами розгляду поданого звіту по даній заяві винести ухвалу в даній адміністративній справі про накладення штрафу на керівників Міністерства внутрішніх справ України, Департаменту персоналу, організації освітньої і наукової діяльності МВС України, Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області та ДУ Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області в розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; клопотання про накладення штрафу у даній адміністративній справі на керівників МВС України, Департаменту персоналу, організації освітньої і наукової діяльності МВС України, Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області та ДУ Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області вважати заявою ОСОБА_1 , тому половину штрафу стягнути з відповідачів 1, 2, 3 на користь позивача ОСОБА_1 або за ініціативою суду, а іншу до Державного бюджету України; стягнути з керівників МВС України, Департаменту персоналу, організації освітньої і наукової діяльності МВС України, Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області та ДУ Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області на користь ОСОБА_1 половину суми накладеного штрафу, який відповідачі АДРЕСА_1 мають виплатити ОСОБА_1 негайно шляхом перерахування на його особову картку Ощадбанку або Приватбанку у разі набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі; з наступного дня після набрання ухвалою законної сили, у відповідності до законних вимог судових рішень без додаткового рішення суду у даній адміністративній справі нарахувати пеню про сплату негайно у розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції відповідачами 1, 2, 3; застосувати до МВС України, Департаменту персоналу, організації освітньої і наукової діяльності МВС України, Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області та ДУ Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області фінансові щомісячні санкції та щомісячні нарахування 3% річних, пені та інфляційного збільшення боргу за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, у відповідності до законних вимог судового рішення у справі, через протизаконне подання неповної, неточної, неґрунтовної, невичерпної, недостовірної запитуваної інформації, яка скерована не в повному обсязі, без зазначення вжитих заходів впливу під час недбалого розгляду звернень до винуватців, аж до моменту цілковитого погашення заборгованості відповідачами 1, 2, 3.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на протиправне злісне ігнорування розпорядниками інформації відповідачами 1, 2, 3 у наданні запитуваної інформації, які нею володіють і зобов`язані відповідно до їхньої компетенції передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит. Відповідачами протиправно не надано повних, точних та достовірних відповідей під час розгляду його запитів на отримання публічної інформації.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом попередньої інстанції протиправно відмовлено у позові, оскільки розпорядники інформації відповідачі 1, 2, 3 проігнорували у наданні запитуваної інформації, які нею володіють. Протиправна відмова надати відповідь по суті запиту підтверджується матеріалами справи, чого судом попередньої інстанції не було взято до уваги.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 17.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся із запитом на отримання публічної інформації до Міністерства внутрішніх справ України, Департаменту персоналу, організації освітньої і наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України в якому просив: вчинити дії по виготовленні нових: розрахунку, протоколу, довідки; самостійно скасувати або зобов`язати ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області та державну установу Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України вчинити відповідні дії щодо відновлення прав, свобод та інтересів позивача; скасувати розрахунок від 24.01.2020 року; витребувати наказ про звільнення, довідки про перебування у відпустці, графіки чергувань, книги прийняття і здавань чергувань; письмового обґрунтовано правового роз`яснення, арифметичного розрахунку та опис формули розрахунку щомісячної доплати за нічну службу у нічний час; інформацію на яких правових підставах допущене протизаконне заниження щомісячної доплати за нічну службу у нічний час та зазначення неправильних розрахунків у довідках, протоколі, розрахунку; інформацію про правомірність прийняття протизаконних рішень ліквідаційною комісією Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області та державною установою Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України .

13.01.2021 року Департамент персоналу Міністерства внутрішніх справ України на підставі ст. 7 Закону України Про звернення громадян надіслав за належністю звернення ОСОБА_1 з питань доплати за службу у нічний час ліквідаційній комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області.

11.01.2021 року ОСОБА_1 звернувся із запитом на отримання публічної інформації до Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України в якому просив: вчинити дії по виготовленні нових: розрахунку доплати за роботу у нічний час ОСОБА_1 , протоколу №1 засідання ліквідаційної комісії державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України, довідки №91-00416; самостійно скасувати - вчинивши необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів ОСОБА_1 на відшкодування шкоди, заподіяної їхніми протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю при протизаконному нарахуванні та при виплаті заниженого рівня грошового пенсійного забезпечення, а саме при нарахуванні та при виплаті протизаконних занижених рівнів суми щомісячної доплати за роботу у нічний час; скасувати розрахунок від 24.01.2020 року доплати за роботу у нічний час ОСОБА_1 , протокол №1 від 24.01.2020 року засідання ліквідаційної комісії державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України, довідки №91-00416 від 24.01.2020 року; надіслати ксерокопії наказу про звільнення, довідки про перебування у відпустці ОСОБА_1 , графіків чергувань ОСОБА_1 ; книги прийняття та здавання чергувань; письмового обґрунтованого правового роз`яснення, арифметичного розрахунку помісячно та формули розрахунку помісячно щомісячної доплати за службу у нічний час; надати обґрунтоване роз`яснення та інформацію на предмет того: на яких правових підставах допущене протизаконне заниження щомісячної доплати за службу у нічний час.

15.01.2021 року Державна установа Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України надала відповідь №33/34-75 на запит ОСОБА_1 від 11.01.2021 року в якій зазначила, що на підставі постанови КМУ №103 від 21.02.2018 року Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб ліквідаційними комісіями ГУМВС (УМВС) областях та м. Києві були підготовлені та надіслані до територіальних органів Пенсійного фонду України довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій.

Законодавство не містить положень зобов`язувати уповноважені органи силових структур виготовляти довідки про грошове забезпечення для перерахунку пенсії за зверненнями пенсіонерів в індивідуальному порядку.

З огляду на викладене, для виготовлення нових довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії на будь-яку іншу дату підстави відсутні.

Також зазначила, що суми індексації грошового забезпечення не передбачені в переліках додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців рядового і начальницького складу, а отже не належить до складу грошового забезпечення та на них не нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відповідно такі виплати не можуть бути враховані при обчисленні як при призначенні так і при перерахунку пенсії.

Що стосується видачі копії наказу про звільнення ОСОБА_1 з ОВС рекомендовано звернутись до ліквідаційної комісії ГУМВС України у Львівській області, оскілки накази про звільнення зберігаються в особових справах.

Додатково повідомило, що згідно з наказом МВС від 25.02.2019 року №129 уповноваженим структурним підрозділом з підготовки та подання до Головного управління Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) пенсій у Міністерстві внутрішніх справ України визначено Департамент персоналу, організації освітньої та наукової діяльності (перейменований в Департамент персоналу).

22 січня 2021 року ліквідаційною комісією Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області надано відповідь №0-2/Зі/31/01-2021 на запит позивача від 17.12.2020 року, в якій зазначено, що порушені у запиті питання регулюються Законом України Про звернення громадян, а не нормами Закону України Про доступ до публічної інформації, оскільки для формування відповіді на питання необхідно створити інформацію.

Позивач вважав, що бездіяльність відповідачів, що проявилась шляхом ненадання інформації відповідно до його запитів, порушує його право на доступ до публічної інформації.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами надано відповіді на запити позивача, виходячи із наявної у них інформації, та не допущено порушень законодавства, які б призвели до обмеження права позивача на інформацію.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Стаття 34 Конституції України закріплює, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Відповідно до частин першої, другої статті 7 Закону від 2 жовтня 1992 року № 2657-XII «Про інформацію» право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.

Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

За приписами статті 1 Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (надалі - Закон № 2939-VI) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

За змістом частин першої, другої статті 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити у задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VІ розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Відповідно до статті 20 Закону № 2939-VІ розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.

Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Поряд із цим, статтею 40 Конституції України закріплено право особи на звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів. Деталізацію наведене право отримало у Законі України від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон № 393/96-ВР). Відносини з розгляду звернень громадян є основним і єдиним предметом регулювання цього Закону.

Так, за приписами статті 3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

З викладеного висновується, що Закон № 2939-VІ регламентує чітку послідовність дій розпорядника інформації у разі одержання запиту, який не відповідає вимогам закону.

Однак, зважаючи на наведене нормативне врегулювання, одержавши запит на інформацію, поданий згідно із Законом № 2939-VІ, який за своїм змістом є зверненням у розумінні Закону № 393/96-ВР, розпорядник інформації повинен відмовити у задоволенні такого запиту через невідповідність його предмета вимогам закону (пункт 2 частини п`ятої статті 19, пункт 4 частини першої статті 22 Закону № 2939-VІ), та з урахуванням принципів добросовісності і розсудливості розглянути запит за Законом № 393/96-ВР. При цьому запитувача повинно бути повідомлено у п`ятиденний строк про те, що його запит на інформацію буде розглядатися як звернення відповідно до Закону № 393/96-ВР.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №813/3059/16.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що запити ОСОБА_1 за своїм змістом, контекстом, формою та способом формулювання запитань насправді є зверненням в розумінні Закону №393/96, що об`єднують певну кількість питань щодо вчинення певних дій по виготовленні нового розрахунку, протоколу, довідки; самостійно скасувати або зобов`язати вчинити необхідні дії; витребувати при потребі для виготовлення нової довідки; витребувати та надіслати ксерокопії (роз`яснень, розрахунків); витребувати інформацію; направити певну інформацію; прийняти до уваги та дослідити певні відомості (інформацію).

Також матеріалами справи підтверджено, що Ліквідаційною комісією ГУ МВС України у Львівській області, ДУ Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України надано відповіді на запити позивача від 17.12.2020 року та 11.01.2021 року, в яких надано інформацію та роз`яснення щодо поставлених ОСОБА_1 в запитах питань.

Таким чином, відповідачами не допущено порушень законодавства, які б призвели до обмеження права позивача на інформацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме в тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення у справі "Кантоні проти Франції" (Cantoni v. France" № 17862/91), у справі "Вєренцов проти України"№ 20372/11).

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

">Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року у справі №380/1370/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький