Справа № 420/5229/21
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2021-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5229/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі ГУ ДМСУ в Одеській області) в особі Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі Біляївський РВ ГУ ДМСУ в Одеській області) про визнання протиправним рішення відповідача про відмову позивачу в оформленні паспорта громадянина України, що оформлене листом №5127-560/5127.1.20 від 03.10.2020 року та зобов`язання відповідача оформити та видати позивачу паспорт громадянина України у зв`язку із досягненням віку відповідно до поданої заяви на оформлення паспорта громадянина України.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що у зв`язку з досягненням віку він подав до Біляївського РВ ГУ ДМСУ в Одеській області заяву та необхідні документи для оформлення паспорту громадянина України. Підставою для оформлення паспорту є належність позивача до громадянства України за фактом народження в Україні відповідно свідоцтва про народження та громадянства України батьків позивача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Однак відповідачем відмовлено в оформленні паспорта громадянина України листом №5127-560/5127.1.20 від 03.10.2020 року, оскільки в ході перевірки належності до громадянства України батьків позивача на момент його народження встановлена відсутність відомостей щодо їх постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та/або на 13.11.1991 року. Відповідно до даної відповіді батьки ОСОБА_1 громадянства України не набували. Оскільки батьки ОСОБА_1 були та є громадянами України відповідно до виданих їм паспортів громадян України, такі не були анульовані чи якимось іншим чином офіційно визнані недійсними, вилученими чи знищеними, позивачем надано документи всі необхідні документи на підтвердження громадянства України, позивач вважає рішення відповідача протиправним та просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник ГУ ДМС України в Одеській області надав до суду письмовий відзив, який мотивований тим, що обов`язковою умовою для набуття громадянства України ОСОБА_1 є подання заяви та переліку документів необхідних для оформлення громадянства України. 15.09.2020 року до Біляївського PВ звернувся ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про оформлення паспорта громадянина України. Відповідно до наданих документів 15.09.2020 року Біляївським PВ сформована заява-анкета №5137330 для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру. Перевіркою поданих документів встановлено, що мати ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народилась в Республіці Молдові (село Шершень Новоаненського району Республіка Молдова (Молдавська РСР)) та документи, які б підтверджували факт набуття, прийняття чи встановлення належності до громадянства України - не надавала. Таким чином, факт наявності підстав для набуття громадянства України ОСОБА_3 не знайшов свого підтвердження наявними у матеріалах справи доказами, оскільки відомості щодо реєстрації її на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року відсутні. Враховуючи відсутність підтвердження підстав для набуття громадянства України ОСОБА_3 , 03.10.2020 року Біляївським РВ ГУ ДМС України в Одеській області відмовлено позивачу в оформленні та видачі паспорта громадянина України у зв`язку з тим, що дані отримані з відомчих інформаційних систем, баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують інформацію, надану заявником.

Ухвалою суду від 07.04.2021 року адміністративний позов залишено без руху.

Ухвалою суду від 27.04.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та наявності підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що 15.09.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернувся до Біляївського РВ ГУ ДМСУ в Одеській області із заявою щодо отримання паспорта громадянина України (ID-картки) вперше.

До заяви зокрема додано ідентифікаційний код; свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_1 ; свідоцтво про одруження батьків позивача; копію паспорта матері ОСОБА_3 .

Як вбачається з документів доданих до відзиву на позовну заяву, міграційним органом проведено перевірку належності до громадянства України батьків позивача батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Листом №5127-560/5127.1-20 від 03.10.2020 року Біляївський РВ ГУ ДМС України в Одеській області надав відповідь ОСОБА_1 , зазначивши, що на підставі пп.1 п.100 Постанови КМУ від 25.03.2016 року №302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» йому відмовлено в оформленні паспорта громадянина України, у зв`язку з тим, що в ході перевірки належності до громадянства батьків ОСОБА_1 , на момент його народження, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно Закону України «Про громадянство України» та відповіді органу реєстрації Ясівської сільської ради Біляївського району Одеської області, щодо їх постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та/або на 13.11.1991 року відсутні відомості, як того потребує ст.3 Закону України «Про громадянство України». Відповідно обліків ГУ ДМС України в Одеській області громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_3 громадянство України не набували (а.с.25).

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до п.1 ст.5 Закону України «Про громадянство України», документом, що підтверджує громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи визначені Законом України «Про Єдиний держаний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 року №5492-VI (далі Закон №5492-VI).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону № 5492-VI документами, оформлення яких встановлено цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення, є документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, яким є, зокрема, паспорт громадянина України.

Згідно зі ст.14 Закону №5492-VI форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України (ч.1 ст.21 Закону №5492-VI).

Отже, у разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу є порушенням її громадянських прав у зв`язку з неможливістю їх реалізації.

Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Паспорт громадянина України оформляється особам, які не досягли вісімнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягли вісімнадцятирічного віку, - на кожні 10 років, та виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій (ч.2-4 ст.21 Закону №5492-VI).

Частиною 3 ст.13 Закону №5492-VI також передбачено, що паспорт громадянина України містить безконтактний електронний носій.

Водночас, п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року №302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» (далі ? Постанова №302) затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України (далі Порядок).

Пунктом 2 Постанови №302 із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру запроваджено, зокрема, з 1 січня 2016 р. оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог п.2 Положення № 2503-XII; з 1 листопада 2016 р. оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Приписами п.1-3 Порядку визначено, що паспорт громадянина України (далі - паспорт) є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Кожен громадянин України, який досяг 14-річного віку, зобов`язаний отримати паспорт.

Оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються: особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто (підп.1 п.7 Порядку).

Для внесення інформації до Реєстру формується заява-анкета, зразок якої затверджується МВС (п.13 Порядку).

Пунктом 14 Порядку визначено, яка інформація про особу, на ім`я якої оформляється паспорт вноситься до заяви-анкети.

Відповідно до п.35 Порядку, заявник для оформлення паспорта подає такі документи, зокрема: 1) свідоцтво про народження або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави (далі - свідоцтво про народження); 2) оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків або одного з них, які на момент народження особи перебували у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України). У разі відсутності таких документів або у разі, коли батьки чи один із батьків такої особи на момент її народження були іноземцями або особами без громадянства, або у разі набуття особою громадянства України на території України подається довідка про реєстрацію особи громадянином України; 8) документи, що підтверджують сплату адміністративного збору, або оригінал документа про звільнення від його сплати. Оригінал документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертається заявнику, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки «Згідно з оригіналом» та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати; 9) документи, що підтверджують відомості для внесення додаткової змінної інформації до безконтактного електронного носія та у паспорт (за наявності таких документів): про місце проживання - довідку органу реєстрації встановленого зразка; про зміну імені - свідоцтво про зміну імені, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, або виданий компетентними органами іноземної держави документ, який згідно з її національним законодавством підтверджує відповідний факт; довідку про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків або повідомлення про відмову від його прийняття.

Після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт. Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру. Пошук в Реєстрі інформації щодо особи здійснюється за поданими персональними даними (у тому числі тими, що змінилися). До запровадження органами реєстрації внесення до Реєстру відомостей про місце проживання особи в установленому законодавством порядку відомості про реєстрацію місця проживання, які подаються заявником, перевіряються за даними обліку територіального органу ДМС. Рішення про оформлення паспорта приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності особи до громадянства України (у разі оформлення паспорта вперше із застосуванням засобів Реєстру) (п.72-73 Порядку).

Як встановлено судом, позивачем 15.09.2020 року при зверненні до Біляївського РВ ГУ ДМСУ в Одеській області із заявою щодо отримання паспорта громадянина України (ID-картки) вперше надано свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_1 , ідентифікаційний код, свідоцтво про одруження батьків позивача; копію паспорта матері ОСОБА_3 , на підставі чого в подальшому Біляївським РВ ГУ ДМСУ в Одеській області сформовано заяву-анкету №5137330 від 15.09.2020 року для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру.

Однак відповідачем відмовлено в оформленні паспорта громадянина України ОСОБА_1 на підставі пп.1 п.100 Постанови №302 - особа не є громадянином України.

Так, у Листі відповідача №5127-560/5127.1-20 від 03.10.2020 року вказано, що в ході перевірки належності до громадянства батьків ОСОБА_1 , на момент його народження, встановлено відсутність відомостей про їх постійне проживання на території України станом на 24.08.1991 року та/або на 13.11.1991 року та відповідно обліків ГУ ДМС України в Одеській області громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_3 громадянство України не набували (а.с.25).

З даного приводу суд зазначає таке.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначається Законом України «Про громадянство України».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про громадянство України», громадянство - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України; реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи.

Відповідно до ст.6 цього Закону, громадянство України набувається, зокрема: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Стаття 7 Закону України «Про громадянство України» регулює питання набуття громадянства України за народженням.

Так, відповідно до ч.1, 8 ст.7 вказаного Закону, особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 на території України в с. Яськи Біляївського району Одеської області. Батьками останнього записано: батько - ОСОБА_2 (громадянин України), мати ОСОБА_3 (громадянка України) (а.с.13).

Крім того, наявними в матеріалах справи копіями паспортів громадянина України підтверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є громадянами України, зокрема на момент народження позивача. Так, паспорт громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_2 видано 25.05.2005 року Біляївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.14-18), паспорт громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_3 видано 28.07.2006 року Біляївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.19-23). Також в копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 24.06.2006 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 ) містяться відповідні записи, що вказані особи є громадянами України (а.с.24).

Таким чином, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 має право на набуття громадянства України, оскільки він народився на території Україні та його батьки як на момент народження останнього, так і зараз є громадянами України.

Відповідно до п.1 ст.5 Закону України «Про громадянство України», паспорт громадянина України є одним з документів, що підтверджує громадянство України.

Враховуючи те, що батьки позивача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 документовані паспортами громадянина України, суд вважає, що їх належність до громадянства України підтверджена. Відсутність інформації про набуття громадянства в обліках ГУ ДМС України в Одеській області не спростовує даного факту.

Відповідно до п.108 Порядку, паспорт визнається недійсним, вилучається, анулюється та знищується, зокрема, в разі припинення громадянства України або скасування рішення про громадянство України, проте будь-яких доказів зазначеного відповідачем до суду не надано.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Таким чином, суд вважає, що позивачем надано документи на підтвердження громадянства України, а тому рішення відповідача про відмову ОСОБА_1 в оформленні паспорта громадянина України, що оформлене листом №5127-560/5127.1.20 від 03.10.2020 року є протиправним.

Крім того, для належного захисту порушених прав позивача слід зобов`язати відповідача оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України вперше у зв`язку із досягненням віку відповідно до поданої заяви-анкети у відповідності до норм діючого законодавства.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд враховує, чи прийняті вони з використанням повноважень та спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискредитації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь яким несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Згідно з ч.5 ст.139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Між тим, такі судові витрати не понесені, тому не стягуються на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Водночас позивачем до суду надано квитанцію №0.0..1 від 31.03.2021 року про сплату судового збору за подання адміністративного позову на суму 1816,00 грн.

Частиною 1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» визначено у яких випадках сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду.

Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у випадках, установлених п.1 ч.1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених ч.1 цієї статті, - повністю.

Відповідно до п.5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

За таких обставин та враховуючи ч.2 ст.6 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне повернути ОСОБА_1 через Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області () сплачений судовий збір у розмірі 1816,00 грн. відповідно до квитанції №0.0..1 від 31.03.2021 року за подання адміністративного позову у справі №420/5229/21.

Керуючись ст.ст.9, 73, 77, 90, 139, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області задовольнити.

Визнати протиправним рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про відмову ОСОБА_1 в оформленні паспорта громадянина України, що оформлене листом №5127-560/5127.1.20 від 03.10.2020 року.

Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Преображенська, 44, ) оформити та видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України вперше у зв`язку із досягненням віку відповідно до поданої заяви-анкети у відповідності до норм діючого законодавства

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) через Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області () сплачений судовий збір у розмірі 1816,00 грн. відповідно до квитанції №0.0..1 від 31.03.2021 року за подання адміністративного позову у справі №420/5229/21.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання в порядку та строки, встановлені ст.ст.295, 297 та з урахуванням п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Е.А.Іванов