Справа № 280/2355/21
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

24 червня 2021 року Справа № 280/2355/21 м. Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Конишева О.В., розглянувши у порядку письмового провадження питання про закриття провадження у справі

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Комунарського районного у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (69104, м. Запоріжжя, вул. Ситова, 11)

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Комунарського районного у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі - відповідач ), в якій позивач просить суд:

Зобов`язати Комунарський районний у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) внести зміні:

- до актового запису про державну реєстрацію шлюбу № 173 від 16 жовтня 1935 року, складеного відділом ЗАЦС по м. Великий Токмак Дніпропетровської області (нині м. Токмак Запорізька область) на « ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - виправити національність нареченої з «укр.» на «німка»;

- до актового запису про народження № 282 від 06 липня 1949 року, складеного Токмацьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на « ОСОБА_1 » - виправити національність матері дитини «українська» на «німка»;

- до актового запису про державну реєстрацію шлюбу № 303 від 05 листопада 1970 року складеного Токмацьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на « ОСОБА_5 та ОСОБА_1 » - виправити національність нареченої «українка» на «німка».

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що являється німкенею по національності та з метою збереження своєї національної, культурної та релігійної самобутності звернулася до відповідача для внесення інформації про її національність до актових записів про її народження та шлюб, однак вчинити дані дії відповідач відмовився з посиланням на відсутність на це законодавчо визначених підстав, а також вказуючи на те, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1025 від 10.11.2010 року зразки актових записів про народження та шлюб взагалі не містять графи «Національність». Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 29.03.2021 позовну заяву було залишено без руху до усунення недоліків.

Ухвалою суду від 29.04.2021 відкрито спрощене позовне провадження (без виклику сторін).

Згідно зі ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини.

З метою внесення відповідних змін до актових записів стосовно національності ОСОБА_7 звернувся до Комунарського районного у м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно- Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про внесення змін, доповнень до актів цивільного стану, а саме виправити національність з «укр.» на «німка».

Відповідно до Архівного витягу Відділу ЗАЦС по м. Токмак Дніпропетровської області запису акту про шлюб № 173 від 16.10.1935 року ОСОБА_3 уклала шлюб із ОСОБА_2 , після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини « ОСОБА_3 » « ОСОБА_2 ». Разом з цим, в актовому запису зазначено національність ОСОБА_3 українка .

З даних документів вбачається, що на момент укладення шлюбу 16.10.1935 року моя бабка мала національність «німка», проте, з невідомої причини, у свідоцтві про шлюб її національність зазначено - «українка».

05 листопада 1970 року за актовим записом № 303 відділом ЗАГС Токмакського міськвиконкому Запорізької області був зареєстрований шлюб між моїми батьками і моя мама змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

27.11.2019 року Комунарським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) було відмовлено у внесені змін та доповнень до зазначених актових записів, у зв`язку із втратою чинності Указу Президента України від 31 грудня 1991 року «Про порядок зміни громадянства України національності» № 24/91 згідно з Указом Президента України від 27.01.1999 року № 70/99, а відділи державної реєстрації актів цивільного стану відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.001.2011 року № 96/5 вносять зміни до актових записів цивільного стану, якщо під час державної реєстрації акту були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості).

Для підтвердження факту, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час укладення шлюбу 16.10.1935 року із ОСОБА_2 , за національністю є німкою звернулися до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2020 року у цивільній справі № 333/406/20 пр. 2-о/333/73/20 встановлений факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час укладення шлюбу 16.10.1935 року із ОСОБА_2 , за національністю є німкою. Вказане рішення суду набрало законної сили 07.08.2020 року.

Оскільки внести відповідні зміни до актових записів про державну реєстрацію шлюбу бабусі (матері позивачки) та до актових записів про народження позивачки та про укладення шлюб органи реєстрації актів цивільного стану не можуть, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду.

Суддя, дослідивши матеріали адміністративного позову, дійшов висновку про необхідність закрити провадження в адміністративній справі, виходячи з наступного.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Також пунктом 7 частини першої статті 4 КАС визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись із заявою до відповідача, позивач на меті внести зміни до актових записів цивільного стану, виправити національність з «укр.» на «німка», у задоволенні якої позивачу було відмовлено.

Таким чином, позивач, зазначаючи у позові про відмову відповідача у внесенні змін до актових записів, не просив визнати неправомірними такі дії відповідача, а мав намір вирішити питання про внесення змін щодо національності у вже існуючі записи, отже, спір у цій справі не має ознак публічно-правового, і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічну правову позицію Велика Палата Верховного Суду висловила в постанові від 23 січня 2019 року у справі № 807/45/17.

При цьому Велика Палата Верховного Суду вважає, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» в цьому випадку слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а також тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду, з огляду на таке.

Положеннями частин першої - третьої статті 49 Цивільного кодексу України

(далі - ЦК) визначено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та в яких зазначено про можливість оскарження його у судовому порядку.

Підпунктами 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 розділу ІІ Правил визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану, постанова адміністративного суду.

Отже, органи державної реєстрації актів цивільного стану за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін.

У частині першій статті 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоч за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

Відповідно до статті 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

При цьому чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах органами державної реєстрації актів цивільного стану національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно зі статтею 300 ЦК України особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах органів державної реєстрації актів цивільного стану відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні».

Отже, національна належність особи є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

Аналогічну правову позицію Велика Палата Верховного Суду висловила, зокрема, в постановах від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18 та від 11 вересня 2019 року у справі №810/2732/18 .

З огляду на викладене, даний спір не підлягає розгляду в судовому порядку не лише в порядку адміністративного судочинства, а й у судовому порядку взагалі.

Ураховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі суд вважає, що слід закрити провадження у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Частиною 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частини першої цієї статті, - повністю.

Судом встановлено, що при зверненні до Запорізького окружного адміністративного суду з даним позовом, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., який підлягає поверненню позивачу у відповідності до ч. 2 ст. 238 КАС України.

Керуючись ст.ст. 238, 241-243, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі № 280/2355/21 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Комунарського районного у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (69104, м. Запоріжжя, вул. Ситова, 11).

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з Державного бюджету України сплачену квитанцією від 01.10.2020 № 0.0..1 суму судового збору у розмірі 840,80 грн. та сплачену квитанцією від 20.04.2021 № 0.0..1 суму судового збору у розмірі 67,20 грн.

Роз`яснити позивачу, що на підставі ч.2 ст. 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя О.В. Конишева