Справа № 162/291/21
Суддя: Цибень О. В.
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №162/291/21
Номер провадження 2-а/162/15/2021
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2021 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Цибень О.В.,

з участю секретаря судового засідання Будько І.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора УПП у Волинській області ДПП Стасюка Тараса Олеговича та Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд до інспектора УПП у Волинській області ДПП Стасюка Т.О. та Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП із вказаним позовом.

Позивач обгрунтовує вимоги тим, щo постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО №671697 від 28.04.2021 року інспектором Стасюком Т.О. на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного порушення, передбаченого ч.1 ст. 122, ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Вказує, що під час призупинення під час проїзду перехрестя вул. Єршова та вул. Карбишева в м. Луцьк Волинської області двигун його автомобіля перестав працювати, у зв`язку з чим він змушений був його повністю зупинити для того, щоб запустити знову. Зазначає, що інспектор не довів підставу зупинки його транспортного засобу, не з`ясував дійсні обставини справи, не роз`яснив йому права та не взяв до уваги його пояснення. Тому вважає дану постанову незаконною, необгрунтованою та винесеною з перевищенням компетенції суб`єкта владних повноважень та просить її скасувати.

Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Позивач в судовому засіданні вини у вчиненому не визнав, підтвердив обставини, вказані у позовній заяві.

27.05.2021 року від УПП у Волинській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що в даному випадку у поліцейського були законні підстави для зупинки ОСОБА_1 , що вбачається з доданих фото- та відеоматеріалів. Крім цього, останній у своїх поясненнях, наявних на відеозаписі, не заперечував факт вчинення ним адміністративного правопорушення. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог та розглянути справу без виклику сторін в порядку спрощеного провадження.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, поданий відзив, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП України, основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 "Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із постанови серії ДПО18 №671697 від 28.04.2021 року вбачається, що на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за порушення п.15.9 ґ, 2.4 а ПДР, а саме здійснив зупинку на перехресті, а також відмовився пред`явити працівнику поліції посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на т/з, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних т/з, за що відповідальність встановлена ч.1 ст. 122 та ч.1 ст.126 КУпАП.

Пунктом 15.9 ґ ПДР встановлено, що зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

ОСОБА_1 у позовній заяві вказав, що двигун його автомобіля перестав працювати, у зв`язку з чим він змушений був його повністю зупинити для того, щоб запустити знову.

Проте, із доданих до матеріалів справи відеозаписів чітко можна встановити факт вказаного порушення, та не заперечення цього самим порушником, який в розмові з працівниками поліції зазначав: «..я де хочу, там і стою…», «…я там став, бо ви там стояли…», «…я що, не можу відступити від правил і почекати людину?...» - що в сукупності суперечить поясненням у позовній заяві.

Також у позовній заяві ОСОБА_1 вказував, що не були взяті до уваги його пояснення, його не ознайомили з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП та не надано можливості скористатися правовою допомогою, що порушує його право на захист.

Однак вказані твердження повністю спростовуються фіксацією обставин на відеозаписі. Тому суд розглядає ці доводи критично, як спосіб захисту.

Суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, на підставі оцінених доказів, суд дійшов висновку, оскаржувана постанова відповідає ст. 283 КУпАП, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Згідно зі ст.293 КУпАП встановлено, що орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без змін, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1,9, 251, 255 КУпАП, ст.ст. 72-74, 283, 293 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора УПП у Волинській області ДПП Стасюка Тараса Олеговича та Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5) пункту 1 Розділу VІІ Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення складено 23 червня 2021 року.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області О.В. Цибень