Справа № 500/1331/21
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1331/21

22 червня 2021 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Чепенюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кухар О.Л.,

представника позивача Никитюка Р.І.,

представника відповідача Мурованої І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , підприємець, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (далі ГУ ДПС у Тернопільській області), у якому просить (з урахуванням заяви представника позивача про уточнення позовних вимог через допущену описку) визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Тернопільській області від 03.03.2021 №1 та № 1.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами.

09.03.2021 позивач отримав оскаржувані податкові повідомлення від 03.03.2021, якими до нього застосовані штрафні санкції за порушення підпунктів 230.1.2 та 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України (далі ПК України).

Зазначає, що працівники ГУ ДПС у Тернопільській області без будь-якого наказу прийшли на об`єкт та склали акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі, зберігання алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, з якими позивач не погодився та не підписав. Вважає акт сфальсифікованим, оскільки в ньому не зазначено дати його складення, і підприємцю не зрозуміло, коли його перевіряли та виявили в нього порушення.

Також вказує, що відносно витратомірів-лічильників у трьох резервуарах, то такі замовив у ТзОВ «Ювента» та оплатив. У той момент коли вони були виготовлені та встановлені, тоді і відповідним чином зареєстровані в електронній системі Державної податкової служби України. Підприємець зауважує, що його вини у тому, що витратоміри довший час виготовлялися та встановлювалися постачальником, немає.

Щодо нарахованих штрафних санкцій за порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України, які визначені статтею 128-1 ПК України, то вказує, що законодавець встановив норму про те, що має бути обладнаний резервуар, та/або місце відпуску пального. Позивачу ж нараховані штрафні (фінансові) санкції за необладнання витратомірами-лічильниками і резервуарів, і місць відпуску пального.

Стосовно порушення підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України пояснює, що здійснював всі дії для того, щоб виготовити звіти щодо залишку пального в резервуарі, однак в силу якихось технічних несправностей вказані звіти не були сформовані та не потрапили до бази. Звіти не вдалося сформувати всього протягом двох днів, що є незначним порушенням.

Позивач у позові вказує також, що законом було внесено вимоги до встановлення витратомірів-лічильників, однак чітко не врегульовано відносини щодо порядку та часу їх встановлення, таким чином держава штучно створила для нього перешкоди в господарюванні, що призвело до накладення штрафу.

Ухвалою суду від 19.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання на 18.05.2021.

11.05.2021 до суду від ГУ ДПС у Тернопільській області надійшов відзив на позов (а.с.39-46). Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги заперечує. Вказує, що з метою контролю з питань наявності ліцензій на право виробництва, зберігання, здійснення оптової та роздрібної торгівлі пальним, реєстрації акцизних складів, обладнання та реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, дотримання встановлених правил торгівлі підакцизними товарами, ревізорами ГУ ДПС у Тернопільській області проведено фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , що здійснює господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_1 . Перевіркою встановлено, що за адресою провадження діяльності зареєстровано акцизний склад АЗС за уніфікованим №1009775, де здійснюється роздрібна торгівля пальним на підставі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним та використовуються 3 (три) резервуари та 2 (дві) паливо-роздавальні колонки, які виконують функції витратомірів-лічильників.

Перевіркою встановлено відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального: 3 (трьох) рівнемірів-лічильників у резервуарах та 2 (двох) витратомірів-лічильників на місці відпуску пального наливом з акцизного складу за період з 01.04.2020 по 26.10.2020; встановлено незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального, а саме: за період з 01.04.2020 по 02.04.2020 суб`єкт господарювання щоденно не формував дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального по акцизному складі №1009775.

Таким чином, перевіркою встановлено порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України, а саме: відсутність реєстрації суб`єктом господарювання витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників, розташованих на акцизному складі, в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, та підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України, а саме: незабезпечення розпорядником акцизного складу формування даних про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТЗЕД у літрах.

Порушення зафіксовані в акті від 12.02.2021 за №530/19-00-09 01/ НОМЕР_1 про результати фактичної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального, контроль за виконанням якого покладений на органи ДПС. За результатами перевірки контролюючим органом 03.03.2021 винесено наступні податкові повідомлення-рішення: №1, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 100000,00 грн, №1, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 2000,00 грн.

Відповідач вказує, що перевірка була проведена на підставі наказу ГУ ДПС у Тернопільській області №117-п від 09.02.2021 «Про проведення фактичної перевірки» і здійснена на законних підставах та у встановленому законом порядку. Наказ про проведення фактичної перевірки був вручений платнику податку 09.02.2021. ФОП ОСОБА_2 , у присутності якого здійснювалась перевірка, відмовився від підпису акта фактичної перевірки та від отримання примірнику акта фактичної перевірки, що підтверджується відповідними актами від 12.02.2021.

В обґрунтування правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень відповідач посилається на відповідні положення ПК України, що стосуються виявлених і допущених платником порушень таких як здійснення роздрібної торгівлі пальним без реєстрації витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників та незабезпечення формування даних про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального.

Відповідач просить у позові відмовити.

15.06.2021 до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача з клопотанням про поновлення строку для подання цієї заяви по суті. У відповіді на відзив представник позивача звертає увагу на те, що наказ ГУ ДПС у Тернопільській області від 09.02.2021 № 117-п «Про проведення фактичної перевірки» є протиправним через відсутність у ньому вказівки на фактичну підставу перевірки (порушення, які допустив підприємець, через які ініційована перевірка). Як наслідок, прийняті податкові повідомлення-рішення є також протиправними з огляду на правові висновки Верховного Суду від 21.02.2020, у яких звернута увага на те, що незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (не допуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень.

В наказі відповідача «Про проведення фактичної перевірки» від 09.02.2021 як підстава для її проведення вказані стаття 20, пункт 75.1 статті 75, підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, та мета її проведення - з метою дотримання вимог Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального», Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та інших нормативно-правових актів, що регулюють обіг підакцизних товарів.

Як в наказі, так і у відзиві на позов відповідач не зазначив, що у нього є в наявності та/або отримана в установленому законодавством порядку інформація щодо ФОП ОСОБА_1 про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками.

На думку представника позивача, наказ на призначення фактичної перевірки на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України має містити: 1) визначення, яка саме інформація отримана податковим органом щодо наявних порушень з боку конкретного платника податків: 2) відомостей, коли та ким така інформація, що слугувала підставою для призначення фактичної перевірки, була надана; 3) відомостей, які є наявні докази отримання контролюючим органом такої інформації або звернення, які було зареєстровано у відповідному порядку. Лише за наявності зазначених умов наказ буде відповідати вимогам законодавства, а перевірка на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України буде правомірною. Дана норма ПК України має застосовуватись повністю, а не частинами.

Тлумачення положень підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України у інший спосіб може свідчити про недотримання податкового принципу, визначеного підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України.

У наказі на проведення перевірки позивача не зазначено, які саме порушення допустив підприємець, що могло бути підставою для проведення фактичної перевірки на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Представник позивача посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 22.09.2020 у справі № 520/1304/2020, від 17.12.2020 в справі № 520/12028/18, від 11.06.2019 у справі № 1440/2045/18.

Порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої, а у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії повинен бути визнаний протиправним та скасований.

Представник позивача посилається також на недотримання у спірному випадку пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX ПК України в частині дії мораторію на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19). Законодавцем було накладено мораторій на проведення перевірок суб`єктів господарювання, за виключенням, зокрема, фактичних перевірок виключно в частині порушення вимог законодавства. Тобто, законодавець наголосив, що проведення такої може відбуватись в разі наявності порушення податкового чи іншого законодавства в частині здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального визначених конкретними пунктами.

22.06.2021 представник позивача подав до суду додаткові пояснення, в яких навів практику Верховного Суду (постанови від 21.02.2020 у справі №826/1712/18, від 08.09.2020 у справі №640/21536/19), вказуючи, що передумовою для проведення фактичної перевірки на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України є наявність у контролюючого органу відповідної інформації, яка свідчить про можливі порушення з боку платника податків вимог законодавства.

Інших заяв по суті від учасників справи до суду не надходило.

Ухвалою суду від 18.05.2021 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою сторін (їх представників) до 01.06.2021.

Ухвалою суду від 01.06.2021 задоволено клопотання Головного управління ДПС у Тернопільській області про заміну відповідача правонаступником та здійснено заміну відповідача у цій справі - Головного управління ДПС у Тернопільській області на правонаступника Головне управління ДПС у Тернопільській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вулиця Білецька, 1, місто Тернопіль, 46003, ідентифікаційний код 44143637).

Ухвалою суду 08.06.2021 у судовому засіданні оголошено перерву за клопотанням представника позивача до 15.06.2021.

Ухвалою суду від 15.06.2021 поновлено позивачу строк для подання відповіді на відзив. У судовому засіданні 15.06.2021 оголошено перерву до 22.06.2021, встановлено відповідачу строк для подання заперечення на відповідь.

У судових засіданнях представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив, просив позовні вимоги задовольнити. Наполягав на тому, що у відповідача були відсутні підстави для призначення фактичної перевірки, оскільки у контролюючого органу була відсутня інформація про будь-які порушення, допущенні ФОП ОСОБА_1 податкового законодавства, лише за наявності яких відповідач міг ініціювати проведення фактичної перевірки.

Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог з мотивів, наведених у відзиві на позов. Зазначила, що у даному випадку контролюючий орган проводив фактичну перевірку на виконання функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оглянувши оригінали матеріалів фактичної перевірки, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 26.08.2008, взятий на податковий облік в контролюючих органах 28.08.2008, основним видом господарської діяльності є: роздрібна торгівля пальним (а.с.85-88).

ФОП ОСОБА_1 має ліцензію на роздрібну торгівлю пальним №1900180 з терміном дії з 11.07.2019 по 11.07.2024, адреса місця торгівлі: АДРЕСА_1 (а.с.64-66, 138).

09.02.2021 на підставі наказу ГУ ДПС у Тернопільській області від 09.02.2021 №117-п «Про проведення фактичної перевірки», направлень від 09.02.2021 №223/09-1, №224/09-1, №225/09-1 працівниками ГУ ДПС у Тернопільській області Крисоватим І.Г., ОСОБА_3 та Гуменюком О.З. проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за адресою провадження діяльності: АДРЕСА_1 , з питань наявності ліцензій на право виробництва, зберігання, здійснення оптової та роздрібної торгівлі пальним, реєстрації акцизних складів, обладнання та реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, а також інших питань, що регулюються вимогами Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, та пального», Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (а.с.48-51).

Як вбачається зі змісту розписки ОСОБА_1 02.09.2021 перевіряючими були пред`явлені підприємцю службові посвідчення та направлення на проведення перевірки та вручено копію наказу від 09.02.2021 №117-п на проведення фактичної перевірки (а.с.48-51).

За результатами перевірки складено акт зареєстрований 12.02.2021 за №530/19-00-09-01/ НОМЕР_1 фактичної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального, контролю за виконанням якого покладений на органи ДПС (а.с.52-55). В акті перевірки зазначено: за адресою провадження діяльності: АДРЕСА_1 , де здійснює свою діяльності ОСОБА_1 , зареєстровано акцизний склад АЗС за уніфікованим №1009775, де здійснюється роздрібна торгівля пальним на підставі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним та використовуються 3 (три) резервуари та 2 (дві) паливо-роздавальні колонки, які виконують функції витратомірів-лічильників.

Перевіркою встановлено:

1. відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі 3 (трьох) рівнемірів-лічильників та 2 (двох) витратомірів-лічильників на місці відпуску пального наливом з акцизного складу за період з 01.04.2020 по 26.10.2020,

2. незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального, а саме: за період з 01.04.2020 по 02.04.2020 суб`єкт господарювання щоденно не формував дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального по акцизному складі №1009775.

При перевірці ревізорами використано книгу обліку РРО та Z - звіти електронного журналу за 01.04.2020 та 02.04.2020, про що зазначено у розділі «Загальні положення» акта.

ФОП ОСОБА_1 від підписання акта перевірки та отримання примірнику акта фактичної перевірки відмовився, що підтверджується актами №8/19-00-09-01/ НОМЕР_1 від 12.02.2021 та №9/19-00-09-01/ НОМЕР_1 від 12.02.2021 відповідно (а.с.56-57).

За висновками акта, перевіркою встановлено порушення:

1) підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України, а саме: відсутність реєстрації суб`єктом господарювання витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників, які використовуються на акцизному складі, в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

2) підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України, а саме: незабезпечення розпорядником акцизних складів формування даних про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТЗЕД у літрах.

На підставі акта перевірки 03.03.2021 ГУ ДПС у Тернопільській області винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

№1, відповідно до якого до позивача за порушення підпункту 230.1.2. пункту 230.1 статті 230 ПК України застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 100000,00 грн;

№1, відповідно до якого за порушення підпункту 230.1.3. пункту 230.1 статті 230 ПК України до підприємця застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 2000,00 грн (а.с.29-30).

Відповідно до розрахунку штрафних санкцій такі застосовані до позивача за порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України на підставі пункту 128-1.1 статті 128-1 ПК України по 20000 грн за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а всього 100000 грн, а за порушення підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України на підставі пункту 128-1.3 статті 128-1 ПК України, виходячи з такого розрахунку: 1000 грн за кожен неподаний документ (акцизний склад №1009775): 2 документи х 1000 грн = 2000 грн (а.с.28).

Позивач не погоджується з податковим повідомленням-рішенням контролюючого органу, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення відповідача (дії, вчиненні при його прийнятті) як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Відповідно до статті 1 ПК України цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Функції контролюючих органів регламентовані у статті 19-1 ПК України, відповідно до якої контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, зокрема,

19-1.1.13. здійснюють ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами і рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та контроль за таким виробництвом;

19-1.1.14. здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері;

19-1.1.16. здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального;

19-1.1.17. проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального;

19-1.1.54. здійснюють інші функції, визначені законом.

Відповідно до статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право, серед іншого:

20.1.10. здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України визначено право контролюючих органів проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

При цьому згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Отже, ГУ ДПС у Тернопільській області як контролюючий орган має повноваження на здійснення перевірок суб`єктів господарювання щодо наявності ліцензій на право виробництва, зберігання, здійснення оптової та роздрібної торгівлі пальним, реєстрації акцизних складів, обладнання та реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі.

Порядок проведення фактичних перевірок регламентує стаття 80 ПК України, відповідно до якої фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності підстав, визначених у підпунктах 80.2.1 80.2.7.

Зі змісту наказу ГУ ДПС у Тернопільській області від 09.02.2021 №117-п «Про проведення фактичної перевірки» слідує, що він прийнятий контролюючим органом керуючись статтею 20, пунктом 75.1 статті 75, підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, з метою дотримання вимог Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального», Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та інших нормативно-правових актів, що регулюють обіг підакцизних товарів.

Отже, підставою для проведення фактичної перевірки визначено підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Згідно з підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Як свідчить правова конструкція підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, в ньому поєднано дві окремі підстави для призначення проведення фактичної перевірки: першою підставою є наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; другою (самостійною, незалежною від першої) підставою є здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Отже, норма підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 19-1 ПК України та статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» покладені на відповідача.

З приводу необхідності зазначення у наказі про проведення фактичної перевірки конкретних підстав для її проведення, зокрема, інформації про порушення вимог законодавства, на чому наполягає представник позивача, посилаючись на практику касаційної інстанції, то суд зауважує, що на даний час склалася суперечлива судова практика Верховного Суду з даного питання.

Так, у постановах Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №810/1394/16, від 05.11.2018 у справі №803/988/17, від 05.11.2018 у справі №803/988/17, від 07.11.2019 у справі №140/391/19, від 10.04.2020 у справі №815/1978/18, викладена правова позиція, що контролюючий орган має право на призначення фактичної перевірки на підставі здійснення контролюючим органом функцій (відповідно до положень статті 19-1 ПК України), визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального та рішення керівника контролюючого органу, та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Натомість, у постановах Верховного Суду від 02.09.2020 у справі №821/1828/16, від 09.09.2020 у справі №640/21536/19, від 22.09.2020 у справі №520/1304/2020, від 19.11.2020 у справі №160/7971/19, від 17.12.2020 у справі №520/12028/18, висловлена протилежна позиція, що недостатньо лише повноважень контролюючого органу, але і необхідне отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками.

Разом з тим, вже 21.01.2021 Верховним Судом прийнято постанову у справі №460/1239/19 в якій зазначено, що не зазначення підстави в наказі на проведення перевірки не свідчить про незаконність наказу або перевірки, оскільки відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України, в наказі на перевірку достатньо зазначити підставу для проведення перевірки, визначену цим Кодексом.

В постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі №805/3809/16-а (пункти 37-38) підтверджено позицію, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

В даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального) https://reyestr.court.gov.ua/Review/96463864.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Повноважень суду для відходу від правових висновків Верховного Суду, діючий КАС України та Закон України «Про судоустрій і статус суддів» не містить.

Оскільки у різних постановах Верховного Суду викладені суперечливі правові висновки з цього питання, то суд виходить з позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

За таких обставин, суд зобов`язаний врахувати правові висновки, викладені у більш пізніших постановах Верховного Суду від 21.01.2021 у справі № 460/1239/19 та від 22.04.2021 у справі №805/3809/16-а, згідно з якими у наказі достатньо посилання лише на правову норму та достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Враховуючи викладене, суд не вбачає протиправних дій відповідача у призначенні та проведенні фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , наказ на проведення фактичної перевірки відповідає вимогам ПК України.

Стосовно посилань представника позивача на запровадження мораторію, то суд зауважує таке.

Відповідно до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX ПК України визначено:

Установити мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім:

документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків;

документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу;

фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині:

обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

цільового використання пального та спирту етилового платниками податків;

обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Отже, законодавцем дійсно було установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, проте він не стосувався фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині:

обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Отже, на законодавчому рівні було дозволено (шляхом встановлення виключення при запровадженні мораторію на проведення перевірок) проведення фактичних перевірок в межах здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу, у тому числі перевірок щодо обліку та обігу пального, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками.

Таким чином, суд не приймає до уваги пояснення представника позивача, що відповідачем порушено вимоги щодо встановлення мораторію на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, пов`язаного з поширенням коронавірусної хвороби, оскільки мораторій на фактичні перевірки з питань, які перевірялися стосовно підприємця, не введений, за таких обставин відповідачем правомірно була проведена вказана фактична перевірка.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Судом встановлено, що направлення на проведення фактичної перевірки, службові посвідчення осіб, які проводили перевірку, були пред`явлені безпосередньо позивачу ОСОБА_1 , а копія наказу про проведення перевірки йому вручена. Такі обставини підтверджуються відповідними розписками підприємця на направленнях на проведення фактичної перевірки та спростовують твердження позивача про порушення порядку проведення фактичної перевірки. Відтак, відповідачем дотримано порядок проведення фактичної перевірки, визначений наведеними вище положеннями ПК України, мотивації позивача у цій частині спростована наведеними судом доказами.

Акт перевірки від 12.02.2021 №530/19-00-09-01/ НОМЕР_1 , акти від 12.02.2021 №8/19-00-09-01/ НОМЕР_1 та №9/19-00-09-01/ НОМЕР_1 (а.с.52-57) про відмову від підписання акта перевірки та про відмову від отримання акта перевірки вказують на те, що оформлення результатів перевірки контролюючим органом проведено з урахуванням вимог пункту 86.5 статті 81 ПК України, за змістом якого акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності). Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

Як видно з матеріалів справи, акт фактичної перевірки з додатками надіслані ФОП ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про врученні та вручені одержувачу (а.с.58).

Встановлені обставини не дають підстав для висновків про порушення відповідачем наведених вище норм законодавства, якими визначено повноваження контролюючих органів та порядок проведення фактичних перевірок, та не вказують на порушення прав позивача.

Перевіряючи доводи сторін по суті виявлених перевіркою порушень, суд зазначає про таке.

Щодо податкового повідомлення-рішення №1 від 03.03.2021, яким застосовано штрафні санкції за здійснення роздрібної торгівлі пальним без реєстрації витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників.

Відповідно до підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України акцизний склад - це:

а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;

б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Відповідно до абзацу першого підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України, акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Акцизні склади, на яких здійснюються виключно зберігання та реалізація пального, що отримується та реалізується виключно у споживчій тарі без зміни розфасовки, а також скрапленого газу природного, бензолу, метанолу, не обладнуються витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками (абзац третій підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України).

Абзацами четвертим-десятим підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України визначено, що витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Отже, наведена норма ПК України містить пряму заборону здійснювати суб`єктам господарювання реалізацію пального без наявності зареєстрованих і витратомірів-лічильників, і рівнемірів-лічильників.

Згідно з пунктом 12 підрозділу 5 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки:

акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 липня 2019 року;

акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 жовтня 2019 року;

акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.

Пунктом 128-1.1 статті 128-1 ПК України визначено, що за необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.

Пунктом 18 підрозділу 5 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України було встановлено, що норми пункту 128-1 статті 128-1 ПК України застосовуються до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу) з 1 січня 2020 року. Проте Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування акцизного податку» №391-ІХ від 18.12.2019 були внесені зміни та слово "січня" замінено словом "квітня".

Внесенням вказаних вище змін щодо встановлення відповідальності з 01 квітня 2020 року законодавець фактично надав розпорядникам акцизних складів додатковий термін (продовжив його з січня до квітня 2020 року) для обладнання акцизних складів, на території яких здійснюється господарська діяльність з пальним, витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками та реєстрації їх у відповідному Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі. Наведене спростовує мотивацію позивача про те, законом не було чітко врегульовано відносини щодо порядку та часу встановлення витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників, навпаки, законодавець відтермінував застосування штрафних санкцій для надання додаткового часу для приведення у відповідність з нормами ПК України платниками податків акцизних складів.

Законодавець встановив, що відповідальність розпорядників акцизних складів за необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, наступає лише з 01.04.2020.

Як встановлено судом, станом 01.04.2020 у позивача у 3 резервуарах з пальним були відсутні рівнеміри-лічильники та 2 витратоміри-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу. Про реалізацію паливно-мастильних матеріалів ФОП ОСОБА_1 свідчать дані його Книги обліку розрахункових операцій та РРО за 01.04.2020 та 02.04.2020 (а.с.68-69), а також Z-звіти з Книги обліку розрахункових операцій та РРО за 01.04.2020 №1399 та 02.04.2020 №1400, в яких зазначено відомості про відпуск ПММ з трьох резервуарів (А-95, ДП, газ) (а.с.71-72). До матеріалів перевірки долучені фотоматеріали з зображенням місць відпуску пального наливом з акцизного складу (а.с.73-74).

Оскільки позивач як розпорядник акцизного складу зобов`язаний був обладнати та зареєструвати у відповідному Єдиному державному реєстрі рівнеміри-лічильники та витратоміри-лічильники саме до 01.04.2020, чого ним зроблено не було, що підтверджується довідкою з АІС «Податковий блок» про розпорядника акцизного складу пального, акцизний склад, розташовані на ньому резервуари пального, витратоміри та рівнеміри з датою реєстрації таких лише 27.10.2020 (а.с.67, 137), то контролюючим органом правомірно застосовано штрафні санкції до позивача за необладнання та відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі (три резервуари), та витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі (два місця) відповідно до пункту 128-1.1 статті 128-1 ПК України.

Крім того, позивач у позові відсутність рівнемірів-лічильників у трьох резервуарах станом на 01.04.2020 не заперечує, проте посилається на те, що такі довше виготовлялися та встановлювалися на його замовлення ТзОВ «Ювента», він же такі замовив та оплатив, а тому своєї вини у податковому правопорушенні не вбачає. З цього приводу суд уже зазначав, що для приведення акцизних складів у відповідність до вимог ПК України було відтерміновано застосування штрафних санкцій до суб`єктів господарювання, а тому позивач мав достатньо часу для облаштування акцизного складу рівнемірами-лічильниками та витратомірами-лічильниками. Суд не встановив обставин за яких у позивача були непереборні обставини, за яких він не зміг виконати до 01.04.2020 обов`язок щодо належного облаштування акцизного складу. При цьому факт реалізації ним пального з 01.04.2020 підтверджений належними і допустимими доказами, та не заперечується позивачем, виходячи зі змісту позовної заяви.

Наведені положення законодавства та встановлені обставини у цій справі спростовують мотиви позову, наведені позивачем. Обставини, на які вказує позивач про те, що він замовив та оплатив рівнеміри-лічильники, а вони довший час виготовлялися та встановлювалися постачальником, свідчать лише про те, що підприємець, не встановивши витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники та не здійснивши їх реєстрацію в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, не мав права здійснювати реалізацію пального.

Таким чином, у спірному випадку було необладнано та незареєстровано рівнеміри-лічильники на трьох резервуарах, а також необладнано місце відпуску пального наливом з акцизного складу, тобто дві паливно-роздавальні колонки, які виконують функції витратомірів-лічильників. Оскльки відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 20000 грн передбачена за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу, то відповідачем правомірно визначено суму штрафних фінансових у розмірі 100000 грн (3 резервуари х 20000 грн + 2 паливно-роздавальні колонки х 20000 грн).

Відтак, оскаржуване податкове повідомлення-рішення №1 від 03.03.2021, яким застосовано до позивача штрафні санкції за здійснення роздрібної торгівлі пальним без реєстрації витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників, є правомірним, підстав для його скасування судом не встановлено.

Стосовно податкового повідомлення-рішення №1 від 03.03.2021, яким визначено штрафні санкції підприємцю за незабезпечення формування даних про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального, то суд враховує таке.

Відповідно до абзацу першого підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому розділі - обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15° С.

Дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального формуються після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі, але не пізніше 23 години 59 хвилин цієї доби, до початку здійснення операцій з обігу пального у добу, що настає за звітною добою, та подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою (абзац п`ятий підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України).

Згідно з абзацом сьомим підпункт 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України на кожному акцизному складі за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД формуються показники про:

обсяги залишків пального на початок та кінець звітної доби, що визначаються шляхом підсумовування обсягів залишків пального в кожному резервуарі на підставі показників рівнемірів-лічильників, встановлених на таких резервуарах, розташованих на такому акцизному складі;

добовий обсяг реалізованого пального, що визначається шляхом підсумовування обсягів реалізованого за звітну добу пального через кожне місце відпуску пального наливом з акцизного складу на підставі показників витратомірів-лічильників, встановлених на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на такому акцизному складі;

добовий обсяг отриманого пального, що визначається шляхом віднімання від обсягу залишків пального на кінець звітної доби обсягу залишків пального на початок звітної доби та додавання добового обсягу реалізованого пального з такого акцизного складу з додаванням обсягу втраченого пального, зазначеного в акцизних накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі акцизних накладних, та з відніманням додаткового обсягу пального, зазначеного в заявках на поповнення обсягу залишку пального або спирту етилового, зареєстрованих у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Під час виходу з ладу, проведення повірки або калібрування рівнеміра-лічильника або витратоміра-лічильника визначення даних про обсяги залишків пального та обсяги обігу пального здійснюється у мірах повної місткості, які мають позитивний результат повірки, проведеної відповідно до законодавства, та/або за допомогою рулетки та метроштока або переносного (портативного) рівнеміра-аналізатора, які мають позитивний результат повірки, проведеної відповідно до законодавства. Застосування такого способу вимірювання може здійснюватися не більше 20 календарних днів поспіль (для акцизних складів, які є місцями роздрібної торгівлі пальним, на які отримано ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, - не більше 15 календарних днів поспіль) та не більше чотирьох разів протягом календарного року (абзац дев`ятий підпункт 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України).

Абзацами десятим -дванадцятим підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України визначено, що дані про залишки пального та про обсяг обігу пального подаються електронними засобами зв`язку у формі електронних документів, яка затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Електронні документи заповнюються автоматично шляхом передачі до них даних з витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників (під час виходу з ладу, проведення повірки або калібрування рівнеміра-лічильника або витратоміра-лічильника - заповнюються відповідальною особою розпорядника акцизного складу).

В електронних документах також зазначаються відповідальною особою розпорядника акцизного складу дані про обсяги залишків пального, що знаходяться на акцизному складі в тарі, балонах, упаковці, про добовий обсяг реалізованого пального в тарі, балонах, упаковці, а також інформація про дні, в які акцизний склад не працює.

Відповідальність за незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, передбачена пунктом 128-1.3 статті 128 ПК України у вигляді накладення штрафу в розмірі 1000 гривень за кожний неподаний електронний документ.

У спірному випадку перевіркою встановлено, що у двох випадках 01.04.2020 та 02.04.2020 ФОП ОСОБА_1 не формував дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального по акцизному складі №1009775. Такі обставини позивачем не заперечуються. При цьому суд критично оцінює обгрунтування позивача про те, що з «якихось технічних несправностей вказані звіти не були сформовані та не потрапили до бази». Оскільки будь-яких доказів фактів виходу з ладу обладнання позивач не надає, а наведеною вище нормою підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 203 ПК України визначено порядок дій відповідальної особи розпорядника акцизного складу під час виходу з ладу обладнання.

Також суд зауважує що, процедуру створення та ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі (далі - Реєстр), а також порядок передачі облікових даних (обсягу обігу та залишку пального) з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів передбачає Порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 №891 (далі Порядок).

У цьому Порядку згідно з пунктом 2 терміни вживаються в такому значенні:

1) витратомір-лічильник (далі - витратомір) - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки, призначений для безперервного вимірювання, запам`ятовування та відображення у фактичних умовах вимірювання кількості пального, що проходить через вимірювальний перетворювач у закритих, повністю заповнених трубопроводах;

2) рівнемір - лічильник рівня пального у резервуарі (далі - рівнемір) - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки, призначений для вимірювання рівня пального, за яким обчислюється об`єм пального, що перебуває у резервуарі, за градуювальною таблицею резервуара;

3) резервуар - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки у вигляді стаціонарної споруди або ємності, який призначений для здійснення операцій з обігу пального та його зберігання та для якого встановлена залежність його місткості від абсолютної висоти рівня пального в резервуарі, що оформлено у вигляді градуювальної таблиці;

5) Реєстр - електронна база даних, яка містить податкову інформацію про розпорядників акцизних складів, наявні у них акцизні склади, розташовані на акцизних складах резервуари, витратоміри та рівнеміри, їх серійні (ідентифікаційні) номери, а також дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про фактичний обсяг обігу пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТЗЕД, акцизних складів та розпорядників акцизних складів.

Згідно з пунктом 4 цього Порядку програмним продуктом, який забезпечує функціонування Реєстру, є набір комп`ютерних програм і пов`язаних з ними даних, що дають змогу:

створити та вести Реєстр;

формувати розпорядниками акцизних складів електронні документи для наповнення Реєстру, передавати їх до Реєстру телекомунікаційною мережею загального користування із застосуванням засобів криптографічного захисту інформації, що мають документ про відповідність або позитивний експертний висновок за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації;

вести в Реєстрі за кожним розпорядником акцизного складу облік обсягу обігу та залишку пального за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД у розрізі всіх наявних у розпорядника акцизного складу акцизних складів, де повинні бути встановлені (розташовані) витратоміри та рівнеміри;

вести в Реєстрі уніфіковану нумерацію всіх резервуарів у розрізі акцизних складів, на яких вони розташовані;

переглядати внесену до Реєстру за кожним розпорядником акцизного складу інформацію про всі наявні у нього акцизні склади, розташовані на них резервуари, витратоміри і рівнеміри та облікові дані щодо обсягу обігу та залишку пального за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД у розрізі акцизних складів.

Пункт 5 Порядку передбачає, що електронні документи для наповнення Реєстру, які формуються розпорядниками акцизних складів та надсилаються до Реєстру за кожним місцем розташування акцизного складу, містять:

1) інформацію про розпорядника акцизного складу (найменування, реєстраційні дані, реквізити документів, на підставі яких здійснюється експлуатація акцизного складу);

2) інформацію про всі наявні у розпорядника акцизного складу акцизні склади (адреса, правовстановлюючі документи на споруди та приміщення акцизного складу) з уніфікованим номером кожного акцизного складу, який автоматично присвоєно в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, з уніфікованою нумерацією кожного акцизного складу та всі резервуари (їх кількість, тип, ємність) з уніфікованою нумерацією кожного резервуара, розташовані на акцизних складах;

3) інформацію про акцизний склад з уніфікованим номером в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, розташовані на такому акцизному складі резервуари з уніфікованою нумерацією, про назви, моделі, серійні (ідентифікаційні) номери витратомірів, установлених у кожному місці відпуску пального шляхом наливу з акцизного складу, та назви, моделі, серійні (ідентифікаційні) номери рівнемірів, установлених на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на такому акцизному складі;

4) дату встановлення, заміни, опломбування, технічного обслуговування, ремонту, повірки, калібрування витратоміра, рівнеміра, резервуара, відомості щодо організацій та осіб, які проводили такі роботи;

5) зведені за добу підсумкові облікові дані щодо:

обсягів фактичних залишків пального на початок та кінець звітної доби та добового обсягу обігу пального за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД у літрах, приведених до температури 15 °С, у розрізі всіх наявних у розпорядника акцизного складу акцизних складів з уніфікованою нумерацією - для усіх розпорядників акцизних складів, крім зазначених в абзаці третьому цього підпункту;

добового фактичного обсягу реалізованого пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТЗЕД у літрах, приведених до температури 15 °С, - для розпорядників акцизних складів, на акцизних складах яких провадиться діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші, з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову підакцизну продукцію (пальне);

6) інформацію про осіб (прізвище, ім`я, по батькові, посада), які формують та надсилають електроні документи для наповнення Реєстру;

7) інформацію про коригування даних, зазначених у підпунктах 1-5 цього пункту, в електронних документах для наповнення Реєстру, надісланих до Реєстру (коригуючі електронні документи для наповнення Реєстру);

8) інформацію про такі ознаки акцизного складу: акцизний склад, на якому провадиться діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову підакцизну продукцію (пальне), обладнаний лише витратомірами в кожному місці відпуску готової підакцизної продукції (пального) шляхом наливу з такого акцизного складу; акцизний склад, на якому здійснюється виключно зберігання та реалізація пального, що отримується та реалізується виключно у тарі виробника без зміни розфасовки, а також скрапленого газу природного, бензолу, метанолу, не обладнаний витратомірами та рівнемірами;

9) інформацію про обсяги залишків пального, що розташовані на акцизному складі в тарі, балонах, упаковці, про добовий обсяг реалізованого пального в тарі, балонах, упаковці;

10) інформацію про дні, в які акцизний склад не працює.

Пункт 6 Порядку визначає, що на кожному акцизному складі за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД формуються показники про: обсяги залишків пального на початок та кінець звітної доби, що визначаються шляхом підсумовування обсягів залишків пального в кожному резервуарі на підставі показань рівнемірів, установлених на таких резервуарах; добовий обсяг реалізованого пального, що визначається шляхом підсумовування обсягів реалізованого за звітну добу пального через кожне місце відпуску пального шляхом наливу з акцизного складу на підставі показань витратомірів, установлених у кожному місці відпуску пального шляхом наливу з акцизного складу; добовий обсяг отриманого пального, що визначається шляхом віднімання від обсягу залишків пального на кінець звітної доби обсягу залишків пального на початок звітної доби та додавання добового обсягу реалізованого пального з такого акцизного складу з додаванням обсягу втраченого пального, зазначеного в акцизних накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі акцизних накладних, та з відніманням додаткового обсягу пального, зазначеного в заявках на поповнення обсягу залишку пального, зареєстрованих у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Фактичні показання витратомірів та рівнемірів щодо обсягів залишків пального та добового обсягу реалізованого пального перераховуються у літри, приведені до температури 15 °С, крім показань паливороздавальних та/або оливороздавальних колонок, які виконують функції витратомірів.

Пункт 7 Порядку визначає, що електронні документи для наповнення Реєстру формуються розпорядниками акцизних складів за місцем розташування акцизного складу у такому порядку:

1) інформація, зазначена в підпунктах 1-4, 6-10 пункту 5 цього Порядку, вноситься до електронних документів для наповнення Реєстру інформацією про відповідальних осіб розпорядників акцизних складів шляхом ручного вводу даних;

2) інформація, зазначена в підпункті 5 пункту 5 цього Порядку, вноситься до електронних документів для наповнення Реєстру:

автоматично шляхом передачі до них даних з витратомірів та рівнемірів починаючи з граничних строків, зазначених у пунктах 12 і 27 підрозділу 5 розділу XX Перехідні положення Кодексу, для обов`язкового обладнання акцизних складів рівнемірами та витратомірами;

відповідальною особою розпорядника акцизного складу - під час виходу з ладу, проведення повірки або калібрування рівнеміра або витратоміра, а також у період з 1 червня 2019 р. до граничних строків, передбачених у пунктах 12 і 27 підрозділу 5 розділу XX Перехідні положення Кодексу, для обов`язкового обладнання акцизних складів витратомірами та рівнемірами.

Наведені положення дають підстави для висновку, що лише після реєстрації у Єдиному державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів інформації про встановлені (розташовані) витратоміри та рівнеміри можлива передача даних з витратомірів та рівнемірів з обсягами залишків пального на початок та кінець звітної доби, що визначаються шляхом підсумовування обсягів залишків пального в кожному резервуарі на підставі показань рівнемірів, установлених на таких резервуарах; передача даних про добовий обсяг реалізованого пального, що визначається шляхом підсумовування обсягів реалізованого за звітну добу пального через кожне місце відпуску пального шляхом наливу з акцизного складу на підставі показань витратомірів, установлених у кожному місці відпуску пального шляхом наливу з акцизного складу; добовий обсяг отриманого пального, що визначається шляхом віднімання від обсягу залишків пального на кінець звітної доби обсягу залишків пального на початок звітної доби та додавання добового обсягу реалізованого пального з такого акцизного складу з додаванням обсягу втраченого пального, зазначеного в акцизних накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі акцизних накладних, та з відніманням додаткового обсягу пального, зазначеного в заявках на поповнення обсягу залишку пального, зареєстрованих у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Такий висновок узгоджується і з положеннями наказу Міністерства фінансів України від 27.11.2018 № 944, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 02.01.2019 за №4/32975 «Про затвердження формату даних, структури та форм електронних документів для наповнення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі».

Оскільки витратоміри-лічильники і рівнеміри позивачем станом на 01.04.2020 та 02.04.2020 не були встановлені та зареєстровані у Реєстрі, а реалізація пального за ці два дні проводилася, то відповідні відомості, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального сформувати та передати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, було неможливо.

За таких обставин, позивачем, представником позивача не спростовано факт незабезпечення ним своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального за 01.04.2020 та 02.04.2020, а тому відповідачем правомірно застосовано штрафну санкцію з розрахунку за кожний неподаний електронний документ, передбачену пунктом 128-1.3 статті 128 ПК України, на загальну суду 2000 грн (2 електронні документи х 1000 грн).

Встановлені судом обставини справи на підставі належних та допустимих доказів підтверджують факти допущених позивачем порушень щодо здійснення роздрібної торгівлі пальним без реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі та незабезпечення розпорядником акцизних складів формування даних про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТЗЕД у літрах. Такі порушення є підставою для застосування до суб`єкта господарювання штрафних санкцій, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 03.03.2021 №1 та №1 прийняті обґрунтовано та підставно.

Частинами першою, другою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У цій справі, заперечуючи проти позову, відповідачем доведено правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскаржуване рішення прийняте з дотриманням інших вимог частини другої статті 2 КАС України, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень належить відмовити.

З огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення відповідачем судових витрат, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Тернопільській області (вулиця Білецька, 1, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46003, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи 44143637).

Повний текст рішення складено та підписано 25 червня 2021 року.

Головуючий суддя Чепенюк О.В.