Справа № 308/8108/21
Суддя: Логойда І. В.
Дата ухвалення: 2021-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/8108/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 червня 2021 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Логойди І.В., при секретарі судового засідання Лупак В.І., за участі представника позивача Баброняк Л.О., відповідача ОСОБА_1 (Barham Omed Abdalla), представника відповідача Карпинця І.В., перекладачів Кулеші В.С., Мехмет Еміна, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород адміністративну справу за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Республіки Ірак ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення іноземця за межі території України,
ВСТАНОВИВ:
Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася в суд з позовною заявою до громадянина Республіки Ірак ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення іноземця за межі території України.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач 22 червня 2021 року о 16.00 в порядку Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, встановленим порядком був прийнятий на територію України зі Словаччини. ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 )16 червня 2021 року був виявлений та затриманий прикордонною поліцією Словацької Республіки в районі 12 прикордонного знаку за незаконне перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску, в складі групи осіб. Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України, у відповідача відсутні. Своїми діями відповідач вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та відповідно до ст. 263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення. У відповідача немає законних підстав перебувати на території України.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити з підстав, викладених за змістом позову.

Відповідач, за допомогою перекладача, у судовому засіданні пояснив, що бажає повернутися до країни проживання, однак документів, що ідентифікують його особу не має. У ході розгляду справи визнав позовні вимоги повністю.

Представник відповідача - адвокат Карпинець І.В. через канцелярію суду подав відзив на позов, згідно з яким не визнає позовні вимоги, вважає, що порушення прикордонних правил не тягне за собою примусового видворення. Відповідач перетнув кордон, проте на території України. За тлумаченням ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" вважав, що відсутні підстави для примусового видворення. У зв"язку з визнанням позову відповідачем відмовився від заперечень за відзивом на позов.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступних висновків.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) 22 червня 2021 року о 16.00 в порядку Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, встановленим порядком був прийнятий на територію України зі Словаччини. Відповідач 16 червня 2021 року був виявлений та затриманий прикордонною поліцією Словацької Республіки в районі 12 прикордонного знаку за незаконне перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску, в складі групи осіб.

Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України, у відповідача відсутні. Окрім того, у відповідача відсутній документ, що дає право на виїзд з України.

Судом також встановлено, що інформація з країни громадянської належності іноземця та документи, необхідні для ідентифікації особи, відсутні.

Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави. Відповідно до ч. 1 ст. 23 цього ж Закону нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Судом встановлено, що відповідач із заявою про набуття статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, до відповідних державних органів влади не звертався.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст.ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції. З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 КАС України, порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, КАС України та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно з ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, а саме, затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Згідно з ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

В ході розгляду позовної заяви судом не встановлено наявність у відповідача законних підстав для перебування на території України, при цьому суд приймає до уваги те, що останній був прийнятий на територію України зі Словаччини при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску, а також враховує відсутність у відповідача документів, що дають право на перетин державного кордону України, порушив вимоги законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства. Відповідач у судовому засіданні визнав позов у повному обсязі, судом не встановлено, що визнання позову суперечать закону або порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси, а відтак приходить до висновку, що поданий позов підлягає задоволенню і відповідача слід затримати з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк до шести місяців.

Керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 189, 271, 272, 289, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Затримати громадянина Республіки Ірак ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу його фактичного затримання, тобто з 16 години 00 хвилин 22 червня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області І.В.Логойда