Справа № 540/1110/21
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2021-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/1110/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, як відокремлений підрозділ ДПС України без права юридичної особи про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та стягнення збитків,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі-відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 03.09.2020 року № Ф-134948-51;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 , понесені ним збитки зі сплати витрат виконавчого провадження у сумі 279,22грн., з яких 152,00грн. - мінімальні витрати виконавчого провадження, 127,22грн. - додаткові витрати виконавчого провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на адресу позивача надійшла вимога про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 03.09.2020 року № Ф-134948-51 на суму 1627,95 грн, яку позивач вважає протиправною з огляду на те, що станом на початок 2020 року за позивачем обліковувалась переплата з єдиного внеску у сумі 450,15грн. 20.07.2020 року позивачем подано до контролюючого органу Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2020 рік (форма № Д5 (річна) ліквідаційна). До Звіту додана Таблиця 1 (нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), в якій вказано нарахування єдиного внеску у сумі 1 039,06 грн у січні, лютому та червні 2020 року (разом - 3 117,18грн.). За березень, квітень, травень 2020 року ЄСВ не нараховувався на підставі Закону України № 533- IX від 17.03.2020р. «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки здійснення заходів, спрямованих на запобігання коронавірусної хвороби (COV1D-19)» та Закону України № 591- IX від 13.05.2020р. «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

30.06.2020 року за рішення позивача здійснено державну реєстрації припинення діяльності ФОП ОСОБА_1 .

Позивач стверджує, що усі нараховані ним суми з єдиного внеску сплачені у належні строки, тому визначення контролюючим органом ОСОБА_1 боргу (недоїмки) з єдиного внеску у сумі 1 627,95 грн є неправомірним, а вимога Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 03.09.2020 року № Ф-134948-51 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою від 29.03.2021р. вказаний позов залишено без руху, позивачу наданий строк на усунення недоліків. Ухвала виконана, недоліки позову усунуті.

Ухвалою від 09.04.2021р. провадження у вказаній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 05.05.2021р. частково задоволено клопотання Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про заміну відповідача та замінено відповідача у справі - Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на правонаступника Державну податкову службу України.

Ухвалою від 14.05.2021р. повернуто клопотання Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про заміну відповідача.

Ухвалою від 24.05.2021 встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня вручення даної ухвали для надання до суду, в разі наявності, заперечень щодо заміни первісного відповідача - ДПС України, належним відповідачем - Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі як відокремлений підрозділ ДПС України без права юридичної особи (код ЄДРПОУ ВП 43995495).

Ухвалою від 25.06.2021 задоволено клопотання ДПС України про заміну первісного відповідача, замінено первісного відповідача ДПС України належним - Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі ,як відокремлений підрозділ ДПС України без права юридичної особи (код ЄДРПОУ ВП 43995495).

Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі ,як відокремлений підрозділ ДПС України без права юридичної особи подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого убачається, що податковий орган позов не визнає. Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що згідно даних інформаційної системи органу доходів і зборів станом на 31.08.2020 загальна сума боргу (недоїмки) позивача зі сплати єдиного соціального внеску становила 1627,95 гривень.

Сума боргу виникла у зв`язку з самостійно задекларованої суми грошових зобов`язань та підтверджується звітом про суми нарахованого доходу форми №Д5, що поданий до контролюючого органу 20.07.2020 року (підтверджується квитанцією №2 від 20.07.2020), також нарахування суми єдиного внеску підтверджується Таблицею 1 за 2020 рік.

Відповідно до інтегрованої картки платника за 2020 рік встановлено самостійне нарахування єдиного внеску у розмірі 7949,48 грн., сплачено протягом 2020 року 5871,38 грн. Станом на 31.08.2020 загальна сума боргу (недоїмки) позивача зі сплати єдиного соціального внеску становила 1627,95 гривень.

На підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, згідно яких загальна сума боргу (недоїмки) позивача зі сплати єдиного соціального внеску станом на 31.08.2020 становила 1627,95 грн, відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.09.2020 року №Ф-134948-51.

Вказану вимогу відповідач вважає правомірною, тому просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 30.05.2006 був зареєстрований, як фізична особа-підприємець, номер запису: 0013972.

30.06.2020 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №6013972 про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 на підставі власного рішення.

Також з матеріалів справи убачається, що 20.07.2020 року позивачем подано до контролюючого органу Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2020 рік (форма № Д5(річна) ліквідаційна). До Звіту додана Таблиця 1 (нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), в якій вказано нарахування єдиного внеску у сумі 1 039,06 грн. у січні, лютому та червні 2020 року. Всього у 2020 році нараховано єдиного внеску на загальну суму 3117,18грн.

Крім того, з інтегрованої картки убачається, що сальдо на початок 2020 року переплата 450,15 грн.

На підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, згідно яких загальна сума боргу (недоїмки) позивача зі сплати єдиного соціального внеску станом на 31.08.2020 становила 1627,95 грн, відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.09.2020 року №Ф-134948-51.

Позивач звернувся до ДПС України зі скаргою на вимогу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 03.09.2020 року № Ф-134948-51 до ДПС України.

За результатами розгляду вказаної скарги ДПС України прийнято рішення від 09.10.2020 №29781/6/99-00-06-03-01-06, яким вимога залишена без змін, а скарга без задоволення. Вказане рішення направлене на адресу позивача, однак не отримане ним, що підтверджується матеріалами справи.

Не отримавши відповіді на скаргу та не погоджуючись з правомірністю вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 03.09.2020 року №Ф-134948-51, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Крім того, позивач вказує на те, що через неправомірність вимоги ним понесені матеріальні збитки, у зв`язку з тим, що вимога звернута до примусового виконання. Так, 12.03.2021 року держаним виконавцем Дніпровського РВ ДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мельник Ю.О. відкрите виконавче провадження № 64779039 по примусовому виконанню вимоги від 03.09.2020 року № Ф-134948-51 та накладено арешт на майно та кошти позивача. У зв`язку з цим позивач сплатив на рахунок органу державної виконавчої служби суму борг з ЄСВ 1627,95 грн, виконавчий збір 162,79 грн та витрати виконавчого провадження 279,22грн, з яких 152,00грн. - мінімальні витрати виконавчого провадження, 127,22грн. - додаткові витрати виконавчого провадження) для зняття державним виконавцем арешту з належних позивачу коштів.

Отже, вказані майнові збитки позивач просить стягнути за рахунок відповідача.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до Конституції України визначають принципи та загальні правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян в Україні.

Частиною 1 статті 7 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначені особи, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, а частиною другою цієї статті встановлено, що перелік, доповнення та уточнення кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, а також конкретних видів загальнообов`язкового державного соціального страхування, до яких належать особи, визначаються законами України за видами.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08 липня 2010 року №2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі-Закон №2464-VI).

Положеннями статті 2 Закону №2464-VI встановлено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок, ЄСВ) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI).

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VІ установлено, що платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону №2464-VI узяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до ч. 10 ст. 9 Закону № 2464 днем сплати єдиного внеску вважається:

у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів;

у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа та переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску страхувальниками, визначеними Законом № 2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 (далі-Інструкція №449).

Відповідно до пункту 1 розділу VІ Інструкції №449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Абзацом 3 пункту 2 розділу VІ Інструкції №449 визначено, що сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Згідно з пунктом 3 розділу VІ Інструкції №449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 15 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

платникам, зазначеним у підпунктах 1 - 7 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 20 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VI встановлено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Як установлено судом станом на 31.12.2019 за позивачем рахувалась переплата у сум 450 ,15 грн. 20.07.2020 позивачем подано до податкового органу Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2020 рік (форма № Д5(річна) ліквідаційна). До Звіту додана Таблиця 1 (нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), в якій позивачем самостійно задекларовано єдиний внесок за січень у сумі 1 039,06 грн, за лютий 1039,06 грн та за червень 1039,06 грн.

На підставі Закону України №533-IX від 17.03.2020 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки здійснення заходів, спрямованих на запобігання коронавірусної хвороби (COV1D-19)» та Закону України № 591- IX від 13.05.2020 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» позивачем не задекларовано суми єдиного внеску за березень-травень 2020 року.

Також судом встановлено, що 30.06.2020 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №6013972 про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 на підставі власного рішення.

Таким чином, за 2020 рік позивачем задекларована загальна сума єдиного внеску 3117,18 грн, які позивач мав сплатити у такі терміни: за І квартал 2020 - 2 078,12 грн до 20.04.2020, за ІІ квартал 2020 1039,06 грн до 20.07.2020 року.

Крім того, у строк до 20.01.2020 позивач мав сплатити єдиний внесок за IV квартал 2019 року у сумі 2 754,18 грн (918,06 х 3).

Отже, загальна сума єдиного внеску, яку позивач мав сплатити у 2020 році до припинення підприємницької діяльності складає 5 871,36 грн (3117,18 + 2754,18).

З інтегрованої картки платника убачається, що станом на початок 2020 рок за позивачем рахувалась переплата з ЄСВ у сумі 450,15 грн, а протягом січня-червня 2020 року позивачем сплачено ЄСВ у сумі 5871,38 грн.

Факт сплати ЄСВ у 2020 році в сумі 5871,38 грн відповідачем визнається, що також убачається з відзиву на позову.

Крім того, відповідачем не оспорюється сплата ЄСВ у межах встановлених строків, що також підтверджується копіями квитанцій, наявних в матеріалах справи.

Разом з тим, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження правомірності нарахування позивачу єдиного внеску у 2020 році в сумі 7949,48 грн. Правомірність вказаного нарахування не встановлена і судом з наявних матеріалів справи. У зв`язку з чим різниця між нарахованою контролюючим органом сумою 7949,48 грн та сумою, що задекларована позивачем самостійно та сплачена ним 5871,38 грн, складає 2078,10 грн, правомірність якої також не доведена. Між тим, у зв`язку з неправомірним нарахуванням ЄСВ у сумі 2078,10 грн, податковим органом здійснено зарахування у рахунок погашення такої недоїмки, переплати у сумі 450,17 грн, яка рахувалась за позивачем у період з 31.12.2019 по 31.08.2020. З огляду на вказане відповідачем визначена сума недоїмки 1627,95 грн (2078,10 450,17), яка включена до оскаржуваної вимоги від 03.09.2020 року № Ф-134948-51.

Таким чином, суд дійшов до висновку про протиправність вимоги від 03.09.2020 року № Ф-134948-51, а отже позов у вказаній частині вимог підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача, понесені ним збитки зі сплати витрат виконавчого провадження, суд зазначає, що в межах цієї справи вказана вимога не підлягає вирішенню з огляду на те, що частиною 7 статті 27 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Тому, після набрання законної сили рішенням суду про скасування виконавчого документа у позивача виникає право повернення виконавчого збору.

Отже, у вказаній вимозі слід відмовити.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку, відповідачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження правомірності нарахування позивачу єдиного внеску за 2020 рік у сумі 1627,95 грн, а отже і формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 03.09.2020 року № Ф-134948-51.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про наявність підстав задоволення позову в частині вимог про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 03.09.2020 року № Ф-134948-51.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, сплатив судовий збір у сумі 1816,00 грн. Враховуючи, що позов задоволено частково, а саме в частині однієї позовної вимоги, то і судові витрати слід покласти обидві сторони пропорційно.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, як відокремлений підрозділ ДПС України без права юридичної особи про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та стягнення збитків задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.09.2020 року №Ф-134948-51 на суму 1627,95 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73003, м. Херсон, просп. Ушакова, 75, код ЄДРПОУ ВП 43995495) на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний

кат. 111060000