Справа № 140/3413/19
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2021-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/3413/19 пров. № СК-А/857/3073/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Носа С.П., Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року (ухвалене головуючою-суддею Димарчук Т.М., в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Луцьку) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України (за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 ) про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

в с т а н о в и в :

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги батьку та матері померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, солдата ОСОБА_3 , оформлене протоколом №78 від 14.06.2019 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум та зобов`язати призначити та виплатити вказану одноразову грошову допомогу у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть), тобто станом на 01.01.2016 у сумі 1033500,00 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 позов було задоволено. Визнано протиправним та скасовано оспорюване рішення та зобов`язано відповідача прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 (тут і надалі Закон №2011-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 (далі Порядок №975), у зв`язку із смертю, внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини члена сім`ї сина ОСОБА_3 , у розмірі, передбаченому ст.162 цього Закону.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволені позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що законодавець чітко визначив коло суб`єктів, на яких поширюється відповідна норма. На момент смерті ОСОБА_3 не була передбачена виплата для військовослужбовців, які були звільнені з військової служби. Разом з тим, виплата одноразової допомоги членам сім`ї померлих осіб, звільнених з військової служби, смерть яких настала протягом року після звільнення зі служби, запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціального захисту військовослужбовців» №2522-VIII від 06.09.2018 (тут і надалі Закон №2522-VIII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 є батьком померлого військовослужбовця ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища.

Судом встановлено, що солдат ОСОБА_3 у період з 19.11.2014 по 23.12.2014 та з 30.01.2015 по 17.03.2015 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, що підтверджується довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, виданою військовою частиною польова пошта НОМЕР_1 №5216 від 15.06.2015.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №216 від 07.09.2015 ОСОБА_3 було звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтва №2546 від 26.09.2017, захворювання сержанта у відставці ОСОБА_3 , 1968 року народження, є «Низькодеференційована аденокарцинома правої легені, ст.ІV, кл.гр.IV», що послужило причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 - захворювання і причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини.

30.08.2018 позивач звернувся до Луцького ОМВК із заявою про направлення за належністю документів для призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю сина ОСОБА_3 , смерть якого настала у зв`язку із захворюванням, набутим під час військової служби.

Листом №1073 від 10.09.2018 Волинський обласний військовий комісаріат повідомив позивача про відсутність законних підстав для складання та надсилання висновку на розгляд комісії Міністерства оборони України щодо можливості призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю сина.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25.01.2019 у справі №140/2404/18, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2019 Волинський обласний військовий комісаріат було зобов`язано надіслати на розгляд комісії Міністерства оборони України документи ОСОБА_1 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

Листом від 16.09.2019 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача про те, що комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення, оформлене протоколом №78 від 14.06.2019 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Як вбачається з витягу із протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №78 від 14.06.2019, комісія дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 не був військовослужбовцем, оскільки наказом командира військової частини НОМЕР_1 №216 від 07.09.2015 його було виключено зі списків частини з 07.09.2015. Стаття 16 Закону №2011-XII, у редакції чинній на час смерті військовослужбовця, передбачала виплату одноразової грошової допомоги у разі смерті військовослужбовців, а не осіб звільнених зі служби. Виплата одноразової допомоги членам сім`ї померлих осіб, звільнених з військової служби, смерть яких настала протягом року після звільнення зі служби, запроваджена Законом №2522-VIII, який набрав чинності з 13.10.2018. Згідно статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, а тому виплата одноразової допомоги членам сім`ї померлих осіб, звільнених з військової служби, смерть яких настала протягом року після звільнення зі служби, здійснюється у випадках, що настали з 13.10.2018.

Вважаючи оспорюване рішення протиправним, позивач звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що застосування ст.16 Закону №2011-XII слід пов`язувати не з фактом звільнення з військової служби ОСОБА_3 , а з фактом його захворювання, яке мало місце у період проходження військової служби, незалежно від наявності статусу військовослужбовця на день його смерті. Зазначив, що захворювання та причини смерті ОСОБА_3 пов`язані із захистом Батьківщини та отримані ним під час проходження військової служби.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 (далі - №2232-ХІІ), виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом №2011-XII.

Згідно дефініції, наведеної у ч.1 ст.16 Закону №2011-ХІІ, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 Закону №2011-ХІІ, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Згідно ч.1 ст.161 Закону №2011-ХІІ, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Відповідно до п. «а» ч.1 ст.162 Закону №2011-ХІІ, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у п.п.1 п.2 ст.16 цього Закону.

Відповідно до ч.6 ст.163 Закону №2011-ХІІ, одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права (ч.8 ст.163 Закону №2011-ХІІ).

Пунктом 3 Порядку №975 передбачено, що у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до п.п.1 п.4 цього Порядку, одноразова грошова допомога призначається у разі : 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Як встановлено судом, 07.09.2015 на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №216 солдата ОСОБА_3 було звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я.

На момент смерті ОСОБА_3 , п.1 ч.2 ст.16 Закону №2011-ХІІ діяв у наступній редакції : «Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби».

Колегія суддів зазначає, що у даних спірних правовідносинах підлягає застосуванню п.1 ч.2 ст.16 Закону №2011-ХІІ у редакції, чинній на момент смерті ОСОБА_3 з військової служби у запас за станом здоров`я.

Колегія суддів звертає увагу на те, що визначальним є той факт, що військовослужбовець під час або у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби захворів, внаслідок чого помер. Допомога у такому випадку призначається незалежно від того, чи була особа військовослужбовцем на час смерті. Факт наявності статусу військовослужбовця на час смерті має значення лише у випадку загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 06.02.2018 по справі №761/18099/15-а, які в силу положень ч.5 ст.242 КАС України враховується судом при вирішенні спору у цій справі.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 по справі №761/18099/15-а вказав, що закон містить також і положення про наявність права на допомогу у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби. Отже, можна зробити висновок, що в такому випадку допомога призначається незалежно від часу звільнення з військової служби.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що вказаний висновок поширюється також і на спірні правовідносини, оскільки вони виникли до внесення Законом №2522-VIII змін до п.1 ч.2 ст.16 Закону №2011-XII.

Також, матеріалами справи підтверджується, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1

На момент смерті ОСОБА_3 діяла попередня редакція п.4 Порядку № 975, відповідно до якого, призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста не обмежувалась річним терміном.

Відтак, відмовляючи в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , з підстав спливу річного строку після звільнення з військової служби, відповідач дійшов помилкового висновку, що не ґрунтується на нормах закону.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність оспорюваного рішення та наявності підстав для його скасування, а також зобов`язання прийняти відповідне рішення.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року по справі №1140/3413/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук