Справа № 500/1218/21
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/1218/21 пров. № А/857/10231/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року, головуючий суддя Баб`юк П.М., ухвалене у м. Тернополі, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В березня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Тернопільського МВ ДРАЦС ГТУЮ в Тернопільській області, в якому просив зобов`язати внести зміни в актовий запис про укладення шлюбу №2021, складений 18.12.2020 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Івано-Франківськ) на громадянина Італії ОСОБА_2 та громадянку України ОСОБА_3 , а саме: змінити прізвище нареченого з " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_4 ".

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що позивачем були виявлені невідповідності в актовому записі про укладення шлюбу №2021, складеному 18.12.2020 рокуТернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) на громадянина Італії ОСОБА_2 та громадянку України ОСОБА_3 , а саме: неправильне написання прізвище нареченого " ОСОБА_4 ". Проте, згідно з паспортом громадянина Італії № НОМЕР_1 , виданим 26.03.2014 та перекладеним українською мовою 12.03.2021 зазначено як " ОСОБА_4 ". Для внесення відповідних змін у актовий запис позивач звертався до відповідача, проте, йому було відмовлено, що стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що у листі роз`ясненні відповідача від 11.03.2021 року не спростовано обставин, які зазначаються ним, як підстави для внесення змін та доповнень до актового запису, як і чітко не зазначено відмови у прийнятті такого. Відтак, відповідачем в неналежний спосіб розглянуто його заяву.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач, громадянин Італії, прибув на територію України та 27.08.2020 року отримав посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_2 , в якій зазначено його прізвище українською мовою " ОСОБА_4 ".

В актовому записі №2021, складеному 18.12.2020 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) про укладення шлюбу громадянина Італії ОСОБА_2 із громадянкою України ОСОБА_3 , прізвище нареченого зазначено " ОСОБА_4 ", що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 (аркуш справи 7) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб у відомостях про нареченого зазначено прізвище позивача " ОСОБА_4 " (а.с. 10-11).

В довідці про реєстрацію місця проживання №4747389 від 08.09.2020 року позивача вказано прізвище " ОСОБА_4 " (а.с. 12).

Картка платника податків, видана 02.03.2020 року позивача містить прізвище позивача " ОСОБА_4 " (а.с. 15).

Разом із тим, в перекладі українською мовою паспорту громадянина Італії серії № НОМЕР_1 , виданому 26.03.2014 року та перекладеному 12.03.2021 року, прізвище позивача зазначено як " ОСОБА_4 " (а.с. 13-14).

У зв`язку з невідповідністю, на думку позивача, відомостей в актовому записі про одруження позивач звертався до відповідача із заявою про внесення змін в актовий запис про укладення шлюбу №2021, складеного 18.12.2020 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) на громадянина Італії ОСОБА_2 та громадянку України ОСОБА_3 , а саме: змінити прізвище нареченого з " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_4 ", проте листом відповідача від 11.03.2021 року відмовлено у внесенні змін до вказаного актового запису (а.с. 8). Зокрема, повідомив позивача, що не має правових підстав щодо прийняття заяви на внесення змін та зазначив, що йому необхідно звернутись до відділу державної реєстрації актів цивільного стану з посвідкою на постійне місце проживання в Україні так як згідно поданих документів позивач є громадянином Італії.

У зв`язку з такою відмовою відповідача позивач звернувся до суду.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що для внесення змін в актовому записі про шлюб в прізвище нареченого " ОСОБА_4 " замість " ОСОБА_4 " позивачу слід спочатку звернутися про внесення відповідних змін в посвідку на тимчасове проживання, яка є документом, що посвідчує особу іноземця на території України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Спеціальним законом, який регулює відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану є Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 № 2398-VІ (далі - Закон № 2398-VІ).

Статтею 9 Закону № 2398-VІ визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану складається у двох примірниках. Інформація про персональні дані фізичної особи, що містяться в актовому записі цивільного стану, є конфіденційною і не підлягає розголошенню.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 22 Закону № 2398-VІ внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану.

Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

У разі зберігання актового запису цивільного стану у державній архівній установі внесення змін безпосередньо до актового запису проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

Питання внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання регламентовано Правилами, які затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793 (далі - Правила № 96/5).

Згідно із пунктом 1.1 Правил № 96/5 внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Пунктами 1.7, 1.10, 1.15 Правил № 96/5 передбачено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил. Питання про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання розглядається у строк, що не перевищує трьох місяців, з дня подання відповідної заяви до відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.6 Правил № 96/5 заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб (крім випадків, коли актовий запис про шлюб складено дипломатичним представництвом або консульською установою України) при пред`явленні паспорта або паспортного документа. Разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

За правилами пункту 2.12 Правил № 96/5 на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Матеріалами справи підтверджується, що 27.08.2020 року при видачі посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 (а також в раніше виданій посвідці на тимчасове проживання № НОМЕР_4 ), територіальним органом Державної міграційної служби України застосовуючи транслітерацію прізвища позивача з італійської " ОСОБА_5 " зазначило у посвідці вказане прізвище українськими літерами як " ОСОБА_4 ".

Колегія суддів зазначає, що посвідка на тимчасове проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Таким чином, в Україні особа позивача ідентифікується за прізвищем українськими літерами як " ОСОБА_4 ".

У свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_3 від 18.12.2020 прізвище нареченого теж зазначено " ОСОБА_4 " (актовий запис №2021 від 18.12.2020), що відповідає посвідці на тимчасове проживання виданій позивачу.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в перекладі від 12.03.2021 року українською мовою паспорту громадянина Італії позивача від 26.03.2014 року серії № НОМЕР_1 прізвище позивача українською мовою зазначено як " ОСОБА_4 " не може вважатись належним та допустимим доказом у спірних правовідносинах, оскільки, як вже зазначалось судом раніше, посвідка на тимчасове проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянств на території України.

Внесення змін в актовий запис про укладення шлюбу №2021, складений 18.12.2020 року можливе лише після внесення відповідних змін у посвідку на тимчасове проживання.

Таким чином, відсутні підстави для зобов`язання Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) внести зміни в актовий запис про шлюб №2021 від 18.12.2020 року складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, а саме, прізвище нареченого вказати " ОСОБА_4 " замість: " ОСОБА_4 ", через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року у справі №500/1218/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький