Справа № 560/5835/21
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5835/21
УХВАЛА

іменем України

23 червня 2021 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Ковальчук О.К., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Державна установа "Шепетівська виправна колонія (№98)" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної установи "Шепетівська виправна колонія (№98)", в якому просить визнати протиправною бездіяльність державної установи "Шепетівська виправна колонія (№98)" щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку (грошового забезпечення) під час проходження строкової військової служби у відповідності до частини 3 статті 119 КЗпП України, та зобов`язати державну установу "Шепетівська виправна колонія (№98)" нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за увесь час проходження строкової військової служби у відповідності до частини 3 статті 119 КЗпП України, а саме з 22.10.2019 по 15.04.2021.

Ухвалою від 25 травня 2021 року Хмельницький окружний адміністративний суд позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху. Вказав, що недоліки позовної заяви можуть бути усунуті шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для його поновлення.

На виконання ухвали суду від 25 травня 2021 року позивач надіслав пояснення, в яких вказує, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби є заробітною платою. Згідно з частиною другою статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Вважає, що позивач не пропустив строк звернення до суду з вказаним позовом, оскільки вимоги позивача стосуються невиплати заробітної плати, а саме грошового забезпечення, звернення за яким до суду не обмежене будь-яким строком, та відповідно подання заяви про поновлення пропущеного строку не потрібне.

Вирішуючи питання щодо дотримання позивачем передбачених статтею 122 КАС України строку звернення до суду з вказаними позовними вимогами, суд враховує таке.

Строки звернення до суду визначені статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, законодавством регламентовано чіткі строки звернення до суду з адміністративним позовом, перебіг яких починається з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення свого права або законного інтересу, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на захист.

Початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа дізналася, або повинна була дізнатись про порушення. Зазвичай ці два моменти збігаються, але це не обов`язково. Тому, при визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням. Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного суду від 05 липня 2018 року по справі №810/384/17.

Отже, законодавством передбачено, що у разі, якщо особа не знала про порушення, але з певної дати повинна була про нього дізнатись, перебіг строку обчислюється саме з моменту, коли особа повинна була дізнатись про відповідне порушення її прав.

До позовної заяви позивач додав копію листа державної установи "Шепетівська виправна колонія (№98)" від 24.02.2020 року №7/11-20-70-11 про відмову в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 середнього заробітку (грошового забезпечення) під час проходження строкової військової служби. Отже, про порушення своїх прав щодо ненарахування та невиплати відповідачем середнього заробітку (грошового забезпечення) за увесь час проходження строкової військової служби позивач дізнався в лютому 2020 року. При цьому, до суду з позовом про зобов`язання державної установи "Шепетівська виправна колонія (№98)" нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за увесь час проходження строкової військової служби у відповідності до частини 3 статті 119 КЗпП України, а саме з 22.10.2019 по 15.04.2021 позивач звернувся в травні 2021 року, тобто з пропуском встановленого Кодексом адміністративного судочинства України шестимісячного строку звернення до суду.

З урахуванням положень статей 122, 123 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

В наданих до суду поясненнях позивач посилається на вимоги статті 233 КЗпП України, згідно з якими у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Однак, суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 94 КЗпП України, частини 1 статті 1 закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Таким чином, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Предметом поданого позову є нарахування та виплата ОСОБА_1 середнього заробітку за увесь час проходження строкової військової служби у відповідності до частини 3 статті 119 КЗпП України.

Структура заробітної плати визначена статтею 2 закону України "Про оплату праці", за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Таким чином, середній заробіток за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 закону України "Про оплату праці", тобто середній заробіток не входить до структури заробітної плати.

Оскільки середній заробіток не входить до структури заробітної плати, а положення частини 2 статті 233 КЗпП України стосуються виключно звернення до суду без обмеження будь-яким строком з позовом про стягнення заробітної плати, подання у даному випадку позову до суду обмежується строком звернення, передбаченим КАС України.

Таким чином, обставини якими позивач обґрунтовує поважність пропуску строку звернення до суду за захистом своїх прав суд вважає неповажними. Належних доказів на підтвердження існування обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду, позивач суду не надав.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач не виконав вимоги ухвали суду від 25 травня 2021 року, та не надав заяву про поновлення строку звернення до суду з вимогами про зобов`язання державної установи "Шепетівська виправна колонія (№98)" нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за увесь час проходження строкової військової служби у відповідності до частини 3 статті 119 КЗпП України, а саме з 22.10.2019 по 11.11.2020.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, зокрема, якщо підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані судом неповажними, суд повертає позовну заяву.

Оскільки ОСОБА_1 не надав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для його поновлення, позовну заяву в частині позовних вимог про зобов`язання державної установи "Шепетівська виправна колонія (№98)" нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за увесь час проходження строкової військової служби у відповідності до частини 3 статті 119 КЗпП України, а саме з 22.10.2019 по 11.11.2020 необхідно повернути позивачу.

Водночас, позов в частині позовних вимог про зобов`язання державної установи "Шепетівська виправна колонія (№98)" нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за увесь час проходження строкової військової служби у відповідності до частини 3 статті 119 КЗпП України, а саме з 12.11.2020 по 15.04.2021 підлягає розгляду.

Керуючись пунктом 9 частини 4 статті 169, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи "Шепетівська виправна колонія (№98)" в частині позовних вимог про зобов`язання державної установи "Шепетівська виправна колонія (№98)" нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за увесь час проходження строкової військової служби у відповідності до частини 3 статті 119 КЗпП України, а саме з 22.10.2019 по 11.11.2020 - повернути позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддяО.К. Ковальчук