Справа № 428/971/21
Суддя: Посохов І. С.
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/971/21
Провадження № 2-а/428/51/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання - Колядінцевої П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 6 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Луганській області молодшого лейтенанта поліції Плякіна Олексія Олексійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з адміністративним позовом до поліцейського роти № 6 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Луганській області молодшого лейтенанта поліції Плякіна Олексія Олексійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 04.02.2021 о 08-16 год. він рухався на автомобілі марки «Opel Vectra C», д.н. НОМЕР_1 , по пр. Центральному м. Сєвєродонецька та був зупинений поліцейським Плякіним Олексієм Олексійовичем, яким була складена постанова серії ЕАН № 3748238 про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. Відповідно до казаної постанови позивач нібито рухаючись по пр. Центральному в районі Сєвєродонецького НВК, призупинився між двома пішохідними переходами, чим порушив п. 15.9 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Позивач вважає, що постанова серії ЕАН № 3748238 про накладення адміністративного стягнення від 04.02.2021 незаконна, необґрунтована та безпідставна, оскільки згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП водії транспортних засобів притягуються до адміністративної відповідальності, якщо наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, не зменшили швидкість, а в разі потреби не зупинилися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека згідно з п.п. 18.1 ПДР України. Однак в даній ситуації позивач при наближенні до пішохідного переходу зменшив швидкість, але не зупинився, оскільки пішоходів, які б почали рух по пішохідному переходу не було. Тобто в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Крім того, жодних доказів та показів свідків, які свідчили б про порушення позивачем ПДР України молодшим лейтенантом поліції Плякіним О.О. надано не було.

У зв`язку з цим позивач вважає, що постанова серії ЕАН № 3748238 від 04.02.2021 по справі про адміністративне правопорушення винесена з порушенням його прав та чинного законодавства, є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому на підставі ч. 3 ст. 268 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача.

Поліцейський взводу № 2 роти № 6 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області молодший лейтенант поліції Плякін О.О. в судове засідання не з`явився, до суду надіслав клопотання, в якому просив розглянути справу без його участі, заперечував проти задоволення позову.

Також від відповідача надійшло письмове клопотання про долучення до матеріалів справи відеозапису на 1 цифровому носії від 04.02.2021.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН № 3748238 від 04.02.2021, складену поліцейським роти № 6 батальйону № 1 УПП в Луганській області ДПП молодшим лейтенантом поліції Плякіним О.О. незаконною, у зв`язку з тим, що: оскаржувана постанова не відповідає дійсності та не ґрунтується на жодному доказі.

Відповідачем суду не надано пояснень на підтвердження правомірності своїх дій, а лише надано клопотання про розгляд справи за його відсутності та цифровий носій інформації - диск формату DVD-R, який нібито містить інформацію щодо зазначених у постанові серії ЕАН № 3748238 від 04.02.2021 подій.

Так, у судовому засіданні встановлено, що інспектором роти № 6 батальйону № 1 УПП в Луганській області ДПП молодшим лейтенантом поліції Плякіним О.О. постановою серії ЕАН № 3748238 від 04.02.2021 позивача було визнано винним у порушенні п. 15.9 (г) Правил дорожнього руху, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. Підставою притягнення до адміністративної відповідальності, згідно з наведеною постановою, було те, що 04.02.2021 о 08-02 год. в м. Сєвєродонецьк, пр. Енергетиків, 52, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Opel Vectra C», д.н. НОМЕР_1 , здійснив зупинку ближче 10 м від пішохідного переходу, позначеного дорожнім знаком 5.32.2 «Пішохідний перехід», чим порушив п. 15.9 (г) ПДР України.

Прийнято по справі рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 грн.

В графі 7 постанови «до постанови додаються» зазначено - відеозапис з камери DSJX300047_BB0047.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 15.9 (г) Правил дорожнього руху України зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Як вже наведено вище, суду в якості доказів обставин подій, які мали місце 04.02.2021 о 08-02 год., у м. Сєвєродонецьк по вул. Енергетиків, 52, відповідачем надано цифровий носій інформації - диск формату DVD-R, який було відтворено у судовому засіданні.

Судом були досліджені письмові докази, наявні в матеріалах адміністративної справи, та відеозапис, на підставі чого судом було встановлено наступне.

При відтворенні цифрової інформації у судовому засіданні за допомогою комп`ютерної техніки встановлено, що диск містить файли. При відтворенні файлів не зрозуміло транспортний засіб білого кольору, який знаходиться в лівій смузі напрямком руху по пр. Центральному в бік вул. Енергетиків зупинився пропустити пішохода, який мав рухатися з правої сторони, чи зазначений транспортний засіб здійснив зупинку ближче 10 м від пішохідного переходу. З відео вбачається, що маршрутне таксі, яке рухалося по правій смузі в тому ж напрямку також призупинилося, можливо для того, щоб пропустити пішохода, який мав рухатися з правої сторони, але не став переходити проїжджу частину. Тобто зрозуміти чи дійсно автомобіль білого кольору зупинився та стояв з порушенням вимог п. 15.9 (г) ПДР з наданого відповідачем відео неможливо, оскільки відеозапис обривається на цьому фрагменті і далі вже починається з моменту роз`яснення прав і складання постанови.

Крім цього, суд зазначає, що реєстраційного номеру транспортного засобу на даному відео не видно, як і не видно марки автомобіля, який нібито здійснив зупинку ближче 10 м від пішохідного переходу, позначеного дорожнім знаком 5.32.2 «Пішохідний перехід». З вказаного відео можна побачити лише білий колір транспортного засобу. Тобто факту вчинення адміністративного правопорушення саме позивачем відеозапис не доводить.

Отже, з досліджених в судовому засіданні доказів, суд вбачає, що відповідачем не було надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів порушення позивачем п. 15.9 (г) Правил дорожнього руху, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, адже, відеозапис, який покладений відповідачем в основу оскаржуваного рішення, хоча і зазначений у постанові як додаток, але не містить факту вчинення адміністративного правопорушення саме позивачем, та не може підтверджувати правомірності дій щодо притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З постанови Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 337/3389/16-а(2-а/337/154/2016), адміністративне провадження № К/9901/29775/18, вбачаться, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

За таких обставин колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів того, що прийняте ним рішення є правомірним, оскільки, на думку суду, відповідач прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відсутності належних доказів, з порушенням вимог Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 3748238 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255 гривень 00 копійок такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2, 72-90, 99, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти № 6 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Луганській області молодшого лейтенанта поліції Плякіна Олексія Олексійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 3748238 від 04.02.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 255 гривень 00 копійок, скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: поліцейський роти № 6 батальйону № 1 УПП в Луганській області Департаменту патрульної поліції молодший лейтенант поліції Плякін Олексій Олексійович, місцезнаходження: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вулиця Штейгерська, будинок 8.

Суддя І. С. Посохов