Справа № 235/3187/21
Суддя: Бородавка К. П.
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 235/3187/21
Провадження №2-а/235/40/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Бородавки К.П. за участю секретаря судового засідання Григор`євої С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Покровська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати дії поліцейського Покровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними та скасувати постанову поліцейського Покровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області серії БАА №815198 від 17.04.2021 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП України.

В обґрунтування позову вказує, що спірна постанова винесена посадовою особою з порушенням норм законодавства, відомчих актів, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, необґрунтовано, упереджено, за неіснуюче правопорушення, якого позивач не вчиняв, з порушенням його прав, що призвело до незаконного притягнення останнього до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою суду від 17.05.2021 позивачу поновлений строк звернення до суду із позовною заявою про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 17.04.2021; вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.18).

Ухвалою суду від 07.06.2021 клопотання Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - відповідач) задоволено, викликано до суду для допиту як свідка ОСОБА_2 - інспектора ВРПП Покровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області (а.с.39).

В судове засідання позивач та його представник не прибули, від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов просить задовольнити; представник позивача також надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити в повному обсязі (а.с.37, 52).

Відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався, свого законного представника до суду не направив, за змістом відзиву на позов просить відмовити в задоволенні позову, мотиви незгоди зводяться до того, що інспектор діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України і правомірно виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП; порушень, на які вказує позивач, інспектором допущено не було; факт вчинення правопорушення підтверджується постановою (серія БАА №815198 від 17.04.2021); вказує, що жодних письмових зауважень, заперечень, пояснень чи клопотань до постанови позивач під час її прийняття не надав та відмовився від підписання зазначеної постанови. Вважає, що вимоги позивача, викладені в позовній заяві, є безпідставними, а не визнання позивачем вини у вчиненні адміністративного правопорушення, розцінюється як спосіб уникнути відповідальності. За змістом заяви від 01.06.2021, доданої до відзиву, представник відповідача просить провести розгляд справи за відсутністю представника (а.с.46-47,48).

Інспектор ВРПП Покровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_2. до суду 22.06.2021 для допиту в якості свідка не прибув, оглядом журналу обліку вручення кур`єром суду судових повісток за 2020-2021 рр. встановлено, що за місцем роботи інспектора (Донецька область, м.Покровськ, вул.Мандрика, 7) судова повістка отримана уповноваженою особою (а.с.51).

Оскільки всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, судовий розгляд справи відповідно до ч.9 ст.205 КАС України здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового засідання технічними засобами згідно з ч.4 ст.229 КАС України не здійснюється.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

17.04.2021 інспектором ВРПП Покровського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_2 відносно позивача винесена оскаржувана постанова серії БАА №815198 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с.10).

За змістом вказаної постанови позивач 17.04.2021 о 10.52 годині в м.Покровськ по вул.Залізнична біля буд.187, керуючи автомобілем Mitsubishi Оutlаnder, р/н НОМЕР_1 , здійснив зупинку у межах дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», ближче 10 м до прилеглої території, чим порушив вимоги п.п. 8.4 б, 15.9 «и» Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП. До позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Від підпису постанови позивач відмовився, про що стоїть відмітка інспектора. В постанові зазначено, що диск з відеозаписом, фототаблиця додаються (а.с.10).

Розв`язуючи спір, суд враховує такі норми права.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За приписами ст.222 КУпАП органам Національної поліції підвідомчий розгляд справ про адміністративні порушення за ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно з ч.1 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

За висновком Конституційного Суду України, наведеним в рішенні № 5-рп/2015 від 26.05.2015 у справі №1-11/2015, положення ч.1 ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Одночасно у вказаному рішенні Конституційний Суд України наголошує на існуванні скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення (за окремими адміністративними правопорушеннями, чітко визначеними КУпАП), відповідно до якого фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника здійснюється безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

За приписами ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Приписами ч.5 ст.258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведені висновки Конституційного Суду України та норми КУпАП, суд доходить висновку, що інспектор органу Національної поліції має право застосовувати скорочене провадження у справі про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За ч.1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Враховуючи приписи пункту 3.31 розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, знак «Зупинку заборонено» є заборонним знаком - забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

В оскаржуваній постанові інспектор зазначив про порушення позивачем вимог п.8.4 б ПДР. Відповідно до п.8.4 ПДР, який поділяє дорожні знаки на групи, приписами пп.б) визначаються знаки пріоритету - інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду. Суд відмічає, що вказаний підпункт не містить вимог щодо знаків заборони, про який йдеться в спірній постанові.

Відповідно до пп.и) п.15.9 ПДР зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановлено законом. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування (статті 73,74 КАС України).

Положеннями ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В порушення наведених процесуальних вимог, відповідачем - суб`єктом владних повноважень не надано суду жодного доказу, який би стверджував про недотримання позивачем пп.и) п.15.9 з урахуванням пп.б п.8.4 та п.3.34 ПДР щодо зупинки ближче 10 м до прилеглої території, адже відсутні дані про здійснення інспектором певних замірів дійсної відстані від місця зупинки; не містить таких відомостей і відеозапис, надісланий відповідачем до суду 03.06.2021 (а.с.34-35).

На переконання суду, єдиним належним доказом порушення, яке інкримінується позивачу в оскаржуваній постанові, може бути проведений замір відстані від автомобіля до певної прилеглої території, яку мав на увазі інспектор, складаючи оскаржувану постанову. Іншим способом довести вчинення такого порушення неможливо, як і неможливо це зробити й із відеозапису, долученого до матеріалів справи.

Наведене унеможливлює висновок про прийняття інспектором постанови від 17.04.2021 серії БАА №815198 на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Суд відмічає, що бездоганне виконання суб`єктом владних повноважень процесуальних/процедурних норм є запорукою притягнення винної особи до відповідальності. Однак порушення таких приписів може бути покладено в основу скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Одночасно суд враховує висновки, викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), за якими суд при оцінці доказів у конкретній справі повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Доведення «поза розумним сумнівом» означає, що позиція представлена суб`єктом владних повноважень, має бути доведена таким чином, щоб у «розумної (розсудливої) людини» не лишилося «розумного сумніву» що особа винна.

Як вказано вище, єдиний долучений до матеріалів справи доказ - диск з відеозаписом не може вважатись належним та допустимим доказом правопорушення, яке інкримінується позивачу, тому залишається сумнів та недоведеність щодо вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.

З приводу покликань відповідача на доведеність наявності складу адміністративного правопорушення оскаржуваною постановою суд зазначає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення містить лише відомості, внесені особою, яка може бути зацікавленою, а підтвердження зазначених в ній фактів іншими безсторонніми особами матеріали справи не містять.

Аналогічна правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08.11.2018 у справі № 201/12431/16-а, від 23.10.2018 у справі № 743/1128/17, від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17.

З приводу диску з відеозаписом, який надісланий відповідачем до суду окремим листом 03.06.2021 як доказ правомірності спірної постанови, суд зауважує таке.

За приписами ч.4 ст.162 КАС України докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, додаються до відзиву; копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду (ч.3 ст.162 КАС України); документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи, також додається до відзиву. Виключень з наведеного правила законодавець не навів.

Між тим, вказаних імперативних вимог відповідачем не дотримано, до відзиву на позов не додано документів, що підтверджують надіслання (надання) позивачу диску з відеозаписом.

Відповідно до ч.9 ст.79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Отже, надісланий відповідачем до суду диск з відеозаписами не може братись судом до уваги, оскільки до відзиву не додано підтвердження надсилання (надання) його копій іншому учаснику справи або того, що такі докази є у позивача або вони є публічно доступними.

Крім того, суд зважає на приписи ч.1 ст.99 КАС України, за якими електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Згідно з ч.2 ст.99 КАС України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Відповідно до ч.1 ст.7 закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Наданий відповідачем диск з відеозаписами підпадає під визначення електронного доказу, встановленого ст.99 КАС України, а тому копії такого доказу мають бути засвідчені електронним цифровим підписом відповідача або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого - ознак цифрового підпису автора.

Суд відмічає, що надані суду відеозаписи не містять цифрового підпису як їх автора, так і особи, уповноваженої на виготовлення їх копій.

Відтак, наданий суду диск з відеозаписами не може вважатись й допустимим доказом в розумінні ст.74 КАС України.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що порушення позивачем пп.и) п.15.9 з урахуванням пп.б п.8.4 та п.3.34 ПДР не доведено належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА №815198, підлягає скасуванню.

З приводу позовних вимог про визнання дій поліцейського протиправними, суд зазначає таке.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суд зауважує, що обов`язковою ознакою рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є прямий (безпосередній) вплив таких рішення, дії чи бездіяльності на правовий статус фізичної чи юридичної особи, зокрема, обмеження її прав, свобод, покладення на неї обов`язків. Прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, як правило, є результатом вчинення ряду дій.

З огляду на те, що в правовому регулюванні приймає участь саме рішення суб`єкта владних повноважень, а не окремі дії, вчинені в процесі здійснення владних повноважень, за результатами яких прийнято таке рішення, ці дії не можуть бути предметом оскарження до адміністративного суду окремо від оскарження рішення. Обставини щодо вчинення цих дій входять до предмету доведення у справі за позовом про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, а їх правова оцінка судом на відповідність встановлених законом компетенції суб`єкта владних повноважень та порядку їх вчинення може бути підставою для скасування рішення як протиправного внаслідок вчинення посадовими особами суб`єкта владних повноважень дій не у спосіб та не у порядку, встановлених законом.

З огляду на викладене, правові підстави для розгляду в порядку адміністративного судочинства позовних вимог про визнання дій відповідача протиправними, заявлених як окремі, відсутні, а тому провадження у справі в цій частині підлягає закриттю відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 454 грн (а.с.16), який відповідно до ч.1 ст.139 КАС України підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись ст.ст.2, 77, 205, 238, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Скасувати постанову серії БАА №815198 від 17.04.2021, прийняту поліцейським Покровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_2, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправними дій поліцейського Покровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сплачений судовий збір в розмірі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири грн 00 коп).

Відповідно до ч.4 ст.286 КАС України апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному пп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Донецькій області, місцезнаходження - Донецька область, м.Маріуполь, вул.Нахімова, 86, .

Суддя