Справа № 200/5381/21
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 р. Справа№200/5381/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., за участі секретаря судового засідання Грисюк І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної міграційної служби України

Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області

про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді

за участю:

позивача: не з`явився,

представника позивача: не з`явився,

представника відповідачів: Ставицького О.В., згідно витягу з ЄДР,

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної міграційної служби України (далі відповідач 1), Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області (далі відповідач 2) про визнання незаконним та скасування наказу голови Державної міграційної служби України № 2-к від 11.01.2021 «Про скасування наказу ДМС від 12.11.2020 № 182-кт», поновлення на посаді заступника начальника Бахмутського міського відділу Головного управління ДМС в Донецькій області.

Крім того, просить поновити строк оскарження наказу голови Державної міграційної служби України № 2-к від 11.01.2021 «Про скасування наказу ДМС від 12.11.2020 № 182-кт», оскільки 02.02.2021 отримала лист № 1407.7-338/14.1-21 від 11.01.2021 за підписом начальника Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, до якого був долучений спірний наказ голови ДМС України.

Також просить допустити негайне виконання судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.04.2018 року позивача було звільнено з посади заступника начальника Бахмутського міського відділу Головного управління ДМС в Донецькій області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України та ч. 2 ст. 86 Закону України «Про державну службу» (за угодою сторін). У цей же день начальником Головного управління ДМС в Донецькій області видано наказ № 49-к від 13.04.2018 «Про оголошення звільнення ОСОБА_1 », про що наявний відповідний запис у трудовій книжці № 39.

24.10.2018 року позивач звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом про визнання протиправним і скасування наказу голови Державної міграційної служби України № 80-кт від 13.04.2018 та поновлення на посаді заступника начальника Бахмутського міського відділу Головного управління ДМС в Донецькій області, якій рішенням від 28.08.2020 року у справі № 360/5636/18 був задоволений у повному обсязі.

12.11.2020 року головою Державної міграційної служби України на виконання вказаного рішення суду було видано наказ № 182-кт «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » а, відповідачем 2, відповідно, прийнято наказ від 12.11.2020 № 170-к «Про оголошення поновлення на роботі ОСОБА_1 », однак до роботи не приступила, оскільки з 12.11.2020 року по 31.03.2021 року знаходилася на лікарняних.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2020 року рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.08.2020 року було скасоване, тому 11.01.2021 року головою Державної міграційної служби України на виконання рішення суду апеляційної інстанції було видано спірний наказ № 2-к «Про скасування наказу ДМС від 12.11.2020 № 182-кт», яким позивача було поновлено на роботі за рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.08.2020 року у справі № 320/5636/18.

Посилається на невжиття відповідачем 2 заходів стосовно сплати листків непрацездатності у період з 12.11.2020 року по 31.03.2021 року.

Вважає, що такі дії відповідача порушують її гарантії на працю, передбачені трудовим законодавством.

З зазначених підстав звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27 травня 2021 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у задоволенні клопотанні про розгляд справи в режимі відеоконференції відмовлено.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року підготовче засідання відкладено на 17 червня 2021 року.

17 червня 2021 року в судовому засіданні, протокольною ухвалою суду підготовче засідання закрито та розпочато розгляд справи по суті.

В судове засідання призначена на 17 червня 2021 року позивач та представник позивача не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, проте представником позивача подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника (а.с. 217).

Відповідачем 2 на виконання доручення відповідача 1 надано письмовий відзив від 19.05.2021 року (а.с. 94-101). В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.08.2020 року у справі № 320/5636/18 наказом ДМС від 12.11.2020 № 182-кт ОСОБА_1 було поновлено на посаді заступника начальника Бахмутського міського відділу Головного управління ДМС в Донецькій області.

Однак, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2020 року рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.08.2020 року було скасоване, а у позовних вимогах відмовлено, тому 11.01.2021 року на виконання рішення суду апеляційної інстанції ДМС було прийнято наказ № 2-к «Про скасування наказу ДМС від 12.11.2020 № 182-кт».

Зазначає, що ОСОБА_1 оскаржила до Верховного Суду постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2020 року у справі № 360/5636/18, проте ухвалою Верховного Суду від 23.03.2020 року позивачу відмовлено у відкритті касаційного провадження з підстав правомірності рішення суду апеляційної інстанції та відповідності його правовій позиції Верховного Суду у справах № 401/30/17-ц, № 813/740/17.

Не погодившись з такою правовою позицією Верховного Суду, ОСОБА_1 повторно звернулася до Верховного Суду з касаційного скаргою на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2020 року у справі № 320/5636/18, однак ухвалою Верховного Суду від 06.05.2021 року позивачу було повторно відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Щодо позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу голови Державної міграційної служби України № 2-к від 11.01.2021 та поновлення на роботі, наголошує, що позивач в такий спосіб намагається фактично переглянути питання її звільнення в обхід вже винесеної постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2020 року, правомірність якої підтверджена Верховним Судом.

Стосовно невжиття Головним управлінням ДМС в Донецькій області заходів стосовно сплати листків непрацездатності у період з 12.11.2020 року по 31.03.2021 року зазначає, що позивач 2 фактично отримав листи непрацездатності після набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2020 року, а саме: 28.12.2020 року, 14.01.2021 року та 25.01.2021 року.

З зазначених причин відповідач-2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Державною міграційною службою України також надано відзив на позовну заяву (а.с. 180-184). В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів неправомірності або протиправності оскаржуваного наказу, а наведені у позовній заяві аргументи фактично вмотивовані необґрунтованої незгодою позивача з постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2020 року у справі № 320/5636/18 та з визначеною правовою позицією Верховного Суду.

З зазначених причин вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та також просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджено копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 (а.с. 8-9). Згідно паспортних даних позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки від 11.02.2016 року № 1429-44558 позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 11).

Відповідно до запису № 38 у трудовій книжці НОМЕР_2 від 01.09.1987 року позивача з 29.08.2017 року було переведено на посаду заступника начальника Бахмутського міського відділу Головного управління ДМС в Донецькій області (а.с. 12).

Відповідно до запису № 39 позивача було звільнено з посади заступника начальника Бахмутського міського відділу Головного управління ДМС в Донецькій області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України та ч. 2 ст. 86 Закону України «Про державну службу» (за угодою сторін).

Крім того, начальником Головного управління ДМС в Донецькій області видано наказ № 49-к від 13.04.2018 «Про оголошення звільнення ОСОБА_1 », про який також зазначено у запису № 39 у трудовій книжці НОМЕР_2 від 01.09.1987.

13.04.2018 року наказом голови ДМС України № 80-к ОСОБА_1 було звільнено з посади заступника начальника Бахмутського міського відділу Головного управління ДМС в Донецькій області, який у жовтні 2018 року позивач оскаржила до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.08.2020 року у справі № 320/5636/18 було скасовано наказ голови ДМС України № 80-кт від 13.04.2018 та задоволено похідну вимогу про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Бахмутського міського відділу Головного управління ДМС в Донецькій області та стягнуто суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з дати звільнення 13.04.2018 року по 28.08.2020 року у розмірі 506896,40 гривень (а.с. 206-208).

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині присудження виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 у межах суми стягнення за один місяць.

12.11.2020 року головою Державної міграційної служби України на виконання вказаного рішення суду було видано наказ № 182-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 », а начальником Головного управління ДМС України в Донецькій області було прийнято наказ від 12.11.2020 № 170-к «Про оголошення поновлення на роботі ОСОБА_1 » (а.с. 15-16, 111-112).

Однак, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2020 року рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.08.2020 року було скасоване, а у позовних вимогах ОСОБА_1 було відмовлено (а.с. 108-110).

При цьому, суд зазначає, що до роботи позивач фактично не приступила, оскільки з 12.11.2020 року по 31.03.2021 року знаходилася на лікарняних, що не спростовується сторонами та підтверджується восьма листами непрацездатності, виданими комунальними медичними закладами м. Слов`янська у кількості семи листів та м. Краматорська у кількості один лист (а.с. 17-22).

Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідачем 2 не вжито заходів стосовно оплати листів непрацездатності, при цьому не вказуючи, коли листи непрацездатності нею було передано роботодавцю. Однак у відзиві на позов відповідач 2 зазначив, що фактично отримав листи непрацездатності після набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2020 року, про що ОСОБА_1 було повідомлено, а саме:

- листи непрацездатності АДТ № 749781 та АДТ № 749184 передані ОСОБА_1 до Бахмутського МВ ГУ ДМС у Донецькій області 28.12.2020 року;

- лист непрацездатності АДТ № 749688 направлено ОСОБА_1 до Бахмутського МВ ГУ ДМС у Донецькій області поштою 14.01.2021 року;

- лист непрацездатності АДТ № 749234 направлено ОСОБА_1 до Бахмутського МВ ГУ ДМС у Донецькій області поштою 25.01.2021 року;

- решта листів непрацездатності, на які посилається позивач не стосуються спірного періоду, тобто з часу поновлення на роботі до його скасування постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2020 року.

Вказане підтверджується супровідними листами ГУ ДМС у Донецькій області, скерованими на адресу Маріупольського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області від 26.01.2021 року, від 04.02.2021 року, від 18.03.2021 року (а.с. 121 зв.бік-123).

Як зазначено вище, позивачем відповідних доказів до позову не було надано.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2020 року рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.08.2020 року було скасоване, а у позовних вимогах відмовлено.

З зазначених підстав 11.01.2021 року т.в.о. голови Державної міграційної служби України на виконання рішення суду апеляційної інстанції було видано спірний наказ № 2-кт «Про скасування наказу ДМС від 12.11.2020 № 182-кт, оскільки рішення Окружного адміністративного суду м. Києва скасовано (а.с. 24, 114, 197).

Начальником Головного управління ДМС України в Донецькій області 11.01.2021 року було прийнято відповідний наказ № 5-к «Про оголошення наказу ДМС України від 11.01.2021 № 2-кт (а.с. 25, 115, 201).

Відтак, у даній справі позивач оскаржує своє звільнення за новими обставинами, оскільки вважає, що її звільнено не 13.04.2018 року, а саме наказом ДМС України № 2-к від 11.01.2021 року, тобто під час знаходження ОСОБА_1 на лікарняному.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 5-1 КЗпП України передбачено гарантію забезпечення права громадян на працю від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2020 року у справі № 320/5636/18 було встановлено, що позивач власноручно написала заяву про звільнення її з посади за угодою сторін з 13.04.2018 року.

При домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Сама по собі згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працівника про звільнення до закінчення строку попередження не означає, що трудовий договір припинено за пунктом 1 статті 36 КЗпП України, якщо не було домовленості сторін про цю підставу припинення трудового договору. В останньому випадку звільнення вважається проведеним з ініціативи працівника (стаття 38 КЗпП України).

За такого правового регулювання основними умовами угоди про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України щодо яких сторони трудового договору повинні дійти згоди, є підстава припинення угоди сторін та строк, з якого договір припиняється.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11 липня 2018 року у справі № 814/2853/16, постанові від 19.07.2019 року у справі №452/1839/16.

Як установлено судом та підтверджено матеріалами справи, заяву про відмову від заяви про звільнення за угодою сторін позивач написала 13.04.2018 року як таку, що написана під тиском.

Із долученого до справи фіскального чеку ПАТ «Укрпошта» м. Краматорськ убачається, що позивач направила заяву до відповідача поштовою кореспонденцією 13.04.2018 року о 17:37:54, тобто після 17 години наступного дня після подачі заяви.

13.04.2018 року - це п`ятниця, останній робочий день неділі і робочий день згідно КЗпП закінчується о 16 год. 45 хв. Тобто, вищезазначена кореспонденція направлена позивачкою вже після закінчення робочого дня 13.04.2018 року (п`ятниця).

Однак, відповідачем не висловлено згоди щодо анулювання раніше досягнутої домовленості про звільнення позивача.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду критично оцінила доводи позивача про те, що заява про звільнення на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України написана нею під тиском та погрозами начальника Бахмутського МВ ГУ ДМС України в Донецькій області, оскільки матеріали справи не містять доказів здійснення на позивачку тиску, погроз, примушування до написання заяви про звільнення.

Оскільки рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.08.2020 року у справі № 320/5636/18 було скасоване постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2020 року, то фактично позивача було звільнено 13.04.2018 року, а не оскаржуваним наказом ДМС України № 2-к від 11.01.2021 року, як помилково зазначає позивач, а тому відсутні підстави для визнання незаконним та скасування наказу ДМС № 2-кт від 11.01.2021 року та поновлення на посаді заступника начальника Бахмутського міського відділу Головного управління ДМС у Донецькій області, а отже у Головного управління ДМС у Донецькій області відсутні підстави щодо сплати восьми листків непрацездатності, наданих позивачем після скасування Шостим апеляційним адміністративним судом рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.08.2020 року у справі № 320/5636/18.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Питання судових витрат не вирішується у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Згідно частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_1 (місце реєстрації відповідно паспорта громадянина України: АДРЕСА_3 ; місце фактичного проживання/перебування згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 11.02.2016р. № 1429-44558: АДРЕСА_4 ; адреса фактичного проживання зазначена в позовній заяві: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Державної міграційної служби України (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд 9, ), Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Митрополитська, буд. 20, ) про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді відмовити.

Рішення прийняте в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 17 червня 2021 року в присутності представника відповідачів.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 24 червня 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.Б. Голубова