Справа № 500/636/21
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 рокуСправа № 500/636/21 пров. № А/857/8523/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Курильця А.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 6 квітня 2021 року (суддя Мандзій О.П., м.Тернопіль, повний текст складено 6 квітня 2021 року) у справі за його позовом до Зборівської міської ради Зборівського району Тернопільської області про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Зборівської міської ради Зборівського району Тернопільської області (далі Міська рада) в якому просив зобов`язати відповідача прийняти на пленарному засіданні рішення, яким вирішити питання надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Міської ради на підставі поданої 22.09.2020 ОСОБА_1 заяви та доданих до неї документів.

25.03.2021 та 29.03.2021 у суді першої інстанції зареєстровано заяву відповідача про закриття провадження у справі та заяву позивача про відмову від позову у зв`язку відсутністю предмету спору через те, що Міською радою 19.03.2021 шляхом прийняття відповідного рішення було повністю задоволено вимоги позивача, що наведені ним у позові. Також у заяві просив стягнути із відповідача на його користь 840,80 грн судового збору, а також понесені витрати на правову допомогу в сумі 6000 грн.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 6 квітня 2021 року заяву представника ОСОБА_1 та Міської ради про закриття провадження задоволено. Закрито провадження у справі за вказаним позовом. Повернуто з Державного бюджету України в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 грн сплачений згідно квитанції від 12.02.2021 №0.0..1. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міської ради на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 600 грн.

Не погодившись із постановленою ухвалою в частині вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу, її оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить таку скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати пов`язані з розглядом справи на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 6000 грн.

В апеляційній скарзі вказує, що оскільки від відповідача не надходило клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги суд позбавлений права зменшити розмір таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає судове рішення законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, в частині вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката суд першої інстанції виходив з того, що зважаючи на предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, суті виконаних послуг сума, заявлена до відшкодування у розмірі 6000 грн. є надмірною та неспівмірною з фактичним обсягом наданих послуг.

Такі висновки суду першої інстанції є не зовсім вірними, з таких міркувань.

Відповідно до статті 308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із статтею 140 КАС у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

В розглядуваному випадку має місце відмова позивача від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон №5076-VI) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Так, як видно з оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції дійшов висновку, що сума судових витрат на професійну правничу допомогу, яку Позивач просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача, підлягає зменшенню за відсутністю ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 КАС.

Водночас, перевіряючи обґрунтованість заяви позивача щодо компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідно до частини шостої статті 134 КАС у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А згідно з частиною сьомою цієї ж статті КАС обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В контексті наведеного, апеляційний суд звертає увагу на те, що наведені вище положення законодавства покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала на те, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Натомість, у розглядуваному випадку до суду першої інстанції відповідачем не подавалось клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, так як, підтверджується матеріалами справи, відповідачу не було відомо про наявність заяви позивача про відмову від позову.

Разом з тим, відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2020 у справі № 400/478/19, від 22 квітня 2020 у справі № 440/1757/19.

В той же час, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

З матеріалів справи видно, що позивачу у справі №500/636/21 була надана правова допомога адвокатом Покотило Ю.В. на підставі договору про надання правової допомоги від 01.02.2021 б/н (далі Договір) акту виконання робіт (наданих юридичних послуг) від 11.03.2021 за змістом якого позивачу у відповідності до умов Договору було надано наступні послуги: ознайомлення, детальне вивчення та аналіз матеріалів 1 год 1000 грн; здійснення збору інформації та документів, які можуть бути використані для захисту інтересів Клієнта, вивчення та узагальнення законодавства та судової практики 2 год 2000 грн; обговорення з клієнтом усіх можливих варіантів правової позиції, вироблення правової позиції по даній справі 0,5 год 500 грн; підготовка, написання, оформлення та подача позовної заяви з додатками 2,5 год 2500 грн. Всього 6 год 6000 грн. Також позивачем долучена квитанція до прибуткового касового ордера від 11.03.2021 №11/03/21 на суму 6000 грн (а.с.24-29).

Необхідно зазначити, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Визначаючись щодо обґрунтованості розміру витрат на професійну правничу допомогу суд має надати оцінку обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в контексті пропорційності їх складності правовому супроводу справи та враховуючи зміст та обсяг наданих послуг.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, а також беручи до уваги те, що станом на час апеляційного перегляду постановленої ухвали в оскаржуваній частині відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу заперечуються вимоги скаржника про необхідність стягнення з відповідача на його користь 6000 грн судових витрат на правничу допомогу адвоката суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 6000 грн є надмірною та неспівмірною з фактичним обсягом наданих послуг, оскільки усі вказані в акті послуги (ознайомлення, детальне вивчення та аналіз матеріалів; здійснення збору інформації та документів, які можуть бути використані для захисту інтересів клієнта, вивчення та узагальнення законодавства та судової практики у сфері подібних правовідносин; обговорення з клієнтом усіх можливих варіантів правової позиції, вироблення правової позиції по даній справі; підготовка, написання, оформлення та подача позовної заяви з додатками) охоплюються загальною адвокатською діяльністю та має на меті складання позовної заяви і подання її до суду.

Наданий ж акт виконаних робіт (наданих юридичних послуг) утримує більш загальний опис послуг. Зокрема, додані до позовної заяви матеріали складають лише 6 документів, серед яких і запит самого адвоката, на ознайомлення, вивчення та аналіз таким витрачено 1 год. Разом з цим, підготовка, написання, оформлення та подача позовної заяви на 5 сторінках зайняли у адвоката 2,5 год, попри здійснення збору інформації та вивчення законодавства, судової практики окремо, тривалістю ще 2 год. Крім того, у матеріалах справи та у позовній заяві відсутні будь-які посилання на ту чи іншу судову практику у вказаній категорії справ.

При цьому суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що дана справа є справою незначної складності, розгляд якої здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження. Також враховує відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень, за даними яких мають місце оприлюднення численних судових рішень судів різних інстанцій з аналогічного предмету спору та аналогічні мотивам тим, що наведені у позові позивача, що спрощувало роботу адвоката при підготовці даного позову. Більше того, по даній категорії справ склалася усталена судова практика, неодноразово висловлена позиція Верховного Суду, а тому, на думку суду, підготовка позову у цій справі не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, з урахуванням критерію співмірності зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, та обсягом виконання відповідних робіт, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з Міської ради на користь позивача 2000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції внаслідок невірного тлумачення норм процесуального права та без належної оцінки обставин справи дійшов помилкового висновку про можливість стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 600 грн, тому вказане рішення у цій частині з урахуванням висновків апеляційного суду щодо розглядуваної вимоги підлягає зміні шляхом задоволення вимоги про стягнення таких у сумі 2000 грн.

Керуючись статтями 308, 311, 312, 315-317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 6 квітня 2021 року змінити, виклавши абзац четвертий резолютивної частини цього рішення у такі редакції:

«Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Зборівської міської ради Зборівського району Тернопільської області ( на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати, пов`язані з розглядом справи, на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.».

В решті ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 6 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 24 червня 2021 року.