Справа № 460/1/21
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2021-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/1/21 пров. № А/857/6697/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року (прийняте в письмовому провадженні у м. Рівному суддею Недашківською К.М.) в адміністративній справі № 460/1/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та Рівненського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій, бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся з позовом до Рівненського окружного адміністративного суду, в якому просив:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 (далі також - відповідач 1) щодо відмови відповіддю від 27.11.2020 № 501/2427 у задоволенні на пункт 7 його запиту від 24.10.2020, наданого у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови відповіддю від 27.11.2020 № 501/2426 у задоволенні на пункт 1 його запиту від 03.11.2020, наданого у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» № 2939-VІ від 13.01.2011;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відсутності вирішення порушених питань у його зверненні від 01.10.2020 у встановлений Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР термін.

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови відповіддю від 22.10.2020 за № 501/2215 у наданні довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, за його заявою від 01.10.2020, надану у відповідності до норм Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо надання відповіді від 22.10.2020 за № 501/2215 на його заяву від 01.10.2020 без посилання на правову норму Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР;

- визнати протиправними дії Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач 2) щодо відмови відповіддю від 22.09.2020 № 12/1/1236 у задоволенні його запиту від 22.09.2020, наданого у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI;

- визнати протиправними дії Рівненського ОТЦК та СП, щодо відмови відповіддю від 22.09.2020 № 12/1/1237 у наданні довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, за його заявою від 22.09.2020, надану у відповідності до норм Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР;

- визнати протиправними дії Рівненського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі Рівненське ОМТЦК та СП, відповідач 3), щодо відмови у задоволенні його запиту від 22.09.2020, наданого у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI;

- визнати протиправними дії Рівненське ОМТЦК та СП щодо відмови у наданні довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, за його заявою від 22.09.2020, надану у відповідності до норм Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати йому довідку про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України встановленого зразка у відповідності до пункту 7 запиту від 24.10.2020, та пункту 1 запиту від 03.11.2020, наданих згідно норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати йому довідку про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України встановленого зразка у відповідності до заяви від 01.10.2020, наданої згідно норм Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 надати йому довідку про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України встановленого зразка у відповідності до запиту від 22.09.2020, наданого згідно норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 надати йому довідку про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України встановленого зразку у відповідності до заяви від 22.09.2020, наданої згідно норм Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 надати йому довідку про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні п проведення і захисті незалежності, суверенітету га територіальної цілісності України встановленого зразка у відповідності до запиту від 22.09.2020, наданого згідно норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 надати йому довідку про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України встановленого зразка у відповідності до заяви від 22.09.2020, наданої згідно норм Закону України «Про звернення громадян» № 393/96-ВР від 02.10.1996.

Позов обґрунтовував тим, що неодноразово звертався до відповідачів із запитами та зверненнями, які стосуються видачі довідки про його участь в антитерористичній операції. Проте, відповідач 1 відмовляє йому, зсилаючись на судове рішення у справі № 460/801/20. Вважає, що саме відповідач 1 повинен видати йому таку довідку на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 413 від 20.08.2014. Щодо позовних вимог до відповідача 2 та відповідача 3 позивач наголошує, що в них відсутня така довідка.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням його оскаржив ОСОБА_1 , вважаючи, що таке прийняте за неповного з`ясування обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому просив скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом відмовлено у задоволенні позовних вимог до відповідачів 2 і 3 з причини відсутності у них запитуваної довідки, а тому вони надати таку не можуть. Разом з тим позивач вказує на те, що звертався до відповідачів 2 і 3 не тільки із запитами про надання довідки, але й із зверненнями про видачу такої довідки, проте судом такі вимоги не розглянуті. Вважає, що твердження про те, що матеріали особової справи направлені до відповідачів 2 і 3 повністю не відповідають дійсності, оскільки другий примірник матеріалів особової справи і через три роки перебуває в Командуванні Сухопутних військ ЗС України, при цьому до об`єднаного міського військового комісаріату не надісланий.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що твердження військової частини НОМЕР_1 про те, що довідку має видати військовий комісаріат відповідає законодавству; твердження військового комісаріату, що довідку має видавати військова частина НОМЕР_1 теж відповідає вимогам законодавства, тому дійшов висновку, що треба позов залишити без задоволення, що не відповідає здоровому глузду.

Вказує на те, що незважаючи на численні звернення до відповідачів та до судів, його проблема так і не вирішена, оскільки він так і не отримав необхідну йому довідку. Це порушує його конституційні права і він буде звертатись до суду з позовами до тих пір, поки його справу не буде вирішено по суті, а не формально.

Зазначає, що у військової частини НОМЕР_1 більш ніж достатньо документів для того, щоб підготувати та видати відповідну довідку, у цьому не має жодних перешкод, проте військова частина НОМЕР_1 вводить його і суд в оману тим, що зазначає, що в неї відсутні необхідна для видачі довідки інформація.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 13.09.2017 № 318 ОСОБА_1 відповідно до частини шостої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу з урахуванням частини восьмої цієї ж статті звільнено у запас за пунктом б за станом здоров`я.

Наказом командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 21.09.2017 №215, з 28.09.2017 підполковника ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення й направлено для зарахування на військовий облік до Рівненського об`єднаного міського військового комісаріату.

До військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 подав запит на отримання публічної інформації від 24.10.2020, пунктом 7 якого просив надати довідку про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (а.с. 53).

Відповіддю від 27.11.2020 № 501/2427 військова частина НОМЕР_1 на пункт 7 запиту від 24.10.2020 вказала, що така інформація відсутня, про що було повідомлено ОСОБА_1 неодноразово на його попередні запити (а.с. 54).

03 листопада 2020 року позивач подав запит до військової частини НОМЕР_1 , пунктом 1 якого просив надати довідку про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Військова частина НОМЕР_1 надала відповідь на запит від 27.11.2020 № 501/2426, де вказала про відсутність такої інформації (а.с. 55, 56).

01 жовтня 2020 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою в порядку звернення про надання довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Військова частина НОМЕР_1 надала відповідь від 22.10.2020 № 501/2215 про відсутність запитуваної інформації (а.с. 42, 43).

Також ОСОБА_1 звертався до Рівненського ОТЦКП та СП із запитом від 22.09.2020 про надання довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Відповідач 2 надав відповідь від 22.09.2020 № 12/1/1236 про відсутність в його розпорядженні такої інформації, а саме про відсутність довідки в особовій справі (а.с. 36 - 37).

22.09.2020 позивач звертався до Рівненського ОТЦКП та СП із заявою в порядку Закону України Про звернення громадян про надання довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, на що отримав відповідь за №12/1/1237 від 22.09.2020 про відсутність такої інформації (а.с. 38 - 39).

22 вересня 2020 року ОСОБА_1 подав запит на отримання публічної інформації та заяву в порядку Закону України Про звернення громадян про надання довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України до Рівненського ОМТЦК та СП (а.с. 36, 38), на що отримав відповідь від 24.09.2020 № 1/779 та № 1/780 про відсутність такої довідки в розпорядженні відповідача 3 (а.с. 40, 41).

Вважаючи протиправними дії відповідачів щодо незадоволення його заяв та звернень та ненадання довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що повідомивши позивачу на його запити та звернення про те, що довідку про безпосередню участь в антитерористичній операції йому має видати військовий комісаріат за місцем проживання (реєстрації), відсутність у відповідача 1 інформації необхідної для оформлення такої довідки, відповідач діяв у повній відповідності до вимог законодавства. Також суд зазначив, що відповідачами 2 та 3 своєчасно надано повну, достовірну та обґрунтовану відповідь на питання позивача, виходячи із наявної у них інформації, та не допущено порушень законодавства, які б призвели до обмеження права позивача на інформацію.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з такого.

Як видно із матеріалів справи, позивач подавав до відповідачів як запити на отримання публічної інформації, так і заяви в порядку звернення, тому спірні правовідносини регулюються як Законом України Про доступ до публічної інформації, так і Законом України Про звернення громадян.

При цьому, спірним питанням у цих правовідносинах в межах розгляду цієї справи є фактично ненадання відповідачами в порядку запитів та звернень позивача довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що видача довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції передбачена Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 (далі - Порядок № 413).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 413 (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) статус учасника бойових дій надається, зокрема, військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Згідно з пунктом 2-1 Порядку № 413 статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.

Пункт 3 Порядку № 413 гласить, що райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення визначаються Антитерористичним центром при СБУ.

За змістом пункту 4 Порядку № 413 підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи: про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення; витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Пунктом 6 Порядку № 413 передбачено, що для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації розташоване безпосередньо у районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій подаються на розгляд комісії не раніше ніж через 30 календарних днів після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації чи призначення їх на відповідні посади.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції необхідна не тільки для надання особі статусу учасника бойових дій, а ще й для отримання ряду пільг. Тому факт отримання позивачем статусу учасника бойових дій не може позбавляти його права на отримання довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції.

Крім того колегія суддів зазначає, що Порядок № 413 не містить жодних застережень чи заборон щодо видачі довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції поза межами процедури призначення такій особі статусу учасника бойових дій. Крім того, зі змісту форми довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, що затверджена Порядком № 413, видно, що така довідка видається особі, яка брала безпосередню участь в здійсненні вказаних заходів, а не суб`єктам, до повноважень яких належить надання статусу учасника бойових дій.

Загальні вимоги до документування управлінської інформації та організації роботи з документами у військових частинах (установах) Збройних Сил України, штабах угруповань військ (далі військові частини, установи), включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік, зберігання і контроль за виконанням встановлює Інструкція з діловодства у Збройних Силах України, затверджена наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 7 квітня 2017 року № 124 (зі змінами; Інструкція № 124).

Відповідно до пункту 2.9.4 Інструкції № 124 військовослужбовцям і працівникам Збройних Сил України, особам, звільненим із військової служби, членам їх сімей, військовими частинами (установами) видаються довідки, які необхідні для пред`явлення у відповідні установи і організації.

Згідно із підпунктами 2.9.4.1 2.9.4.6 пункту 2.9.4 Інструкції № 124 визначені види довідок, що можуть видаватися особам, зазначеним у пункті 2.9.4 Інструкції, жодна з яких не є довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції. Однак, підпункт 2.9.4.6 пункту 2.9.4 Інструкції № 124 містить вказівку на те, що крім вищезазначених довідок командири (керівники) військових частин (установи) мають право, за зверненням військовослужбовців і працівників Збройних Сил України, осіб, звільнених із військової служби, та членів їх сімей, надавати інші довідки, передбачені законодавством.

Крім того, підпункт 2.9.4.6 пункту 2.9.4 Інструкції № 124 містить застереження про те, що довідки видаються військовослужбовцям командирами (керівниками) за місцем проходження військової служби, а особам, звільненим з військової служби та членам сімей, загиблих військовослужбовців у військових комісаріатах за місцем проживання (реєстрації).

Судом встановлено, що позивач неодноразово звертався як до військової частини, так і до військового комісаріату із заявами щодо видачі йому довідки про його безпосередню участь в антитерористичній операції, проте відповідачі таку йому так і не видали, посилаючись на різні обставини. При цьому військовий комісаріат покликається на те, що довідку повинна видати військова частина, а військова частина вказує на те, що для цього в неї не має необхідної інформації і відсилає позивача до військового комісаріату.

З твердженням військової частини позивач не погоджується та вказує, що в неї є всі необхідні документи на підтвердження чого надав суду копії таких документів:

- посвідчення про відрядження надане військовою частиною НОМЕР_1 від 23.06.2014 за № 186/1397, у якому вказані строки його участі в АТО з 23.06.2014 по 12.07.2014;

- витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.06.2014 № 146, який свідчить про те, що він вибув у відрядження в зону АТО до військової частини НОМЕР_2 с. Оріхове 23.06.2014;

- витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.07.2014 № 163, який свідчить про те, що він прибув з відрядження з зони АТО до військової частини НОМЕР_1 12.07.2014;

- витяг із наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ від 01.07.2014 № 44 про прибуття його в зону АТО, які надані та завірені військовою частиною НОМЕР_1 ;

- витяг із наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ від 27.07.2014 № 72 про його вибуття із зони АТО, які надані та завірені військовою частиною НОМЕР_1 .

Аналізуючи положення Порядку № 413 колегія суддів зазначає, що довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції оформляється за наслідками видання наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про завершення такою особою виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що у військової частини НОМЕР_1 є достатня кількість документів, які містять необхідну інформацію для видачі довідки про безпосередню участь позивача в антитерористичній операції. На підтвердження цього свідчить також те, що така довідка вже видавалась військовою частиною НОМЕР_1 раніше.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів зазначає, що військова частина надані позивачем доводи жодним чином не спростувала і у своїх відповідях позивачу щодо відсутності у неї необхідної інформації не зазначає, якої саме інформації в неї немає.

Таким чином колегія суддів апеляційного суду вважає, що військова частина НОМЕР_1 відмовляючи у видачі довідки діяла протиправно.

При цьому колегія суддів вважає, що у цьому випадку підлягає задоволенню позовна вимога про визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови відповіддю від 22.10.2020 за № 501/2215 у наданні довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, за заявою ОСОБА_1 від 01.10.2020, надану у відповідності до норм Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другої статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, необхідно враховувати положення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту), відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам .

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної зокрема у постанові від 31.05.2016 у справі № 21-451а16, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що з метою захисту порушеного права позивача необхідно зобов`язати військову частину НОМЕР_1 створити та видати ОСОБА_1 довідку про його безпосередню участь в антитерористичній операції, що ефективно відновить порушене право позивача і буде ефективним та таким, що виключить подальші протиправні дії чи бездіяльність.

Відтак, підлягає задоволенню позовна вимога про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 довідку про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, встановленого зразку у відповідності до заяви від 01.10.2020, наданої згідно норм Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятого рішення суду не впливають та висновків суду не спростовують, тому колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для його детального аналізу.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення позову.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є частково суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з прийняттям в цій частині постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року у справі № 460/1/21 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо відмови відповіддю від 22.10.2020 за № 501/2215 у наданні довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, за заявою ОСОБА_1 від 01.10.2020 надану у відповідності до норм Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 довідку про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, встановленого зразку у відповідності до заяви від 01.10.2020 наданої згідно норм Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР скасувати та прийняти в цій частині нову постанову.

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та Рівненського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій, бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови відповіддю від 22.10.2020 за № 501/2215 у наданні довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, за заявою ОСОБА_1 від 01.10.2020, надану у відповідності до норм Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 довідку про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, встановленого зразку у відповідності до заяви від 01.10.2020, наданої згідно норм Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР.

У решті рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року у справі № 460/1/21 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин