Справа № 330/3127/20 (2-а/937/31/21)
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2021-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 червня 2021 року

м. Київ

справа № 330/3127/20 (2-а/937/31/21)

адміністративне провадження № К/9901/20883/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Данилевич Н.А.,

суддів: Мацедонської В.Е., Радишевської О.Р.,

перевірив касаційну скаргу Мелітопольського міського відділу управління Державної міграційної служби в Запорізькій області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року у справі №330/3127/20 (2-а/937/31/21) за позовом ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Гринько Миколи Сергійовича до Мелітопольського міського відділу управління Державної міграційної служби в Запорізькій області, про визнання дій протиправними та скасування рішення про примусове повернення за межі України в країну походження або третьої країни,

УСТАНОВИВ:

07 червня 2021 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (відправлено засобами поштового зв`язку 04.06.2021).

Позивачка, громадянка Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Гринько М.С. звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із адміністративним позовом до Мелітопольського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення з України в країну походження або третьої країни.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 березня 2021 року у справі №330/3127/20 (провадження №2-а/937/31/21) було скасовано та прийнято нову постанову про задоволення позову.

Рішення №34 від 24 жовтня 2020р. про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, громадянки Азербайджан ОСОБА_1 визнано неправомірним та скасовано.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас, пунктом 2 частини п`ятої цієї ж статті обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

У свою чергу, за змістом пункту 11 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема справи у спорах щодо перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Предметом розгляду даної справи є рішення №34 від 24 жовтня 2020 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, громадянки Азербайджан ОСОБА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що вирішуючи питання щодо примусового повернення іноземця, органи ДМС зобов`язані враховувати не лише обставини, які визначаються Законом як підстави для можливості примусового повернення іноземця, а і інші обставини, які мають значення для прийняття обґрунтованого та виваженого рішення, яке б, зокрема, забезпечувало необхідний баланс між несприятливим наслідками для прав, свобод та інтересів іноземця і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення. Суд вказав, що встановлені обставини у цій справі свідчать про те, що позивачка, перебуваючи на території України, проживала однією сім`єю зі своїм чоловіком, разом з яким виховує трьох неповнолітніх дітей. Таким чином, втручання у право на повагу до приватного і сімейного життя, може бути виправдано лише за умови, якщо таке втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві.

Разом з тим, відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Статтями 280, 281, 287, 288 КАС України передбачено: особливості провадження у справах за адміністративними позовами органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань; особливості провадження у справах за адміністративними позовами про усунення перешкод та заборону втручання у здійснення права на свободу мирних зібрань; особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця; особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України.

Такими чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

Оскаржуючи судове рішення, скаржник вказав, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Разом з тим, скаржник не навів, застосування яких норм права викликають необхідність у формуванні єдиної правозастосовчої практики у вказаній справі.

Крім того, скаржник жодним чином не обґрунтував в чому полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розумінні та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Суд ураховує позицію, висловлену Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) в ухвалі від 09 жовтня 2018 року, щодо неприйнятності заяви у справі "Азюковська проти України" (заява №26293/18), в якій заявником оскаржувалася відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, ЄСПЛ указав, що застосування критерію малозначності у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 частини п`ятої статті 328, статті 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Мелітопольського міського відділу управління Державної міграційної служби в Запорізькій області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року у справі №330/3127/20 (2-а/937/31/21) за позовом ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Гринько Миколи Сергійовича до Мелітопольського міського відділу управління Державної міграційної служби в Запорізькій області, про визнання дій протиправними та скасування рішення про примусове повернення за межі України в країну походження або третьої країни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич

Судді В.Е. Мацедонська

О.Р. Радишевська