Справа № 9901/223/21
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 червня 2021 року

м. Київ

справа №9901/223/21

адміністративне провадження №П/9901/223/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стеценка С.Г.,

суддів: Кравчука В.М., Стрелець Т.Г., Єзерова А.А., Тацій Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у справі № 9901/223/21 за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

03 червня 2021 року до Верховного Суду, як суду першої інстанції, надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Верховної Ради України, в якій позивач просить:

- зобов`язати Верховну Раду України усунути бездіяльність та створити парламентську слідчу комісію щодо:

1) без дії Міністерства внутрішніх справ по фактам приховування злочинів агентів Російської Федерації;

2) катування працівниками Міністерства внутрішніх справ священика і парафіян Російської православної церкви закордоном у м. Малин;

3) викрадення екс-слідчим Міністерства внутрішніх справ - державним реєстратором будівлі церкви у Російської православної церкви закордоном і не розкриття Міністерством внутрішніх справ із 2013 року злочинів проти парафіян Російської православної церкви закордоном, в тому числі викрадення коду ЄДРПОУ у Російської православної церкви закордоном;

4) долучити до справи експертів ООН і докази з сайту http://sinod.ruschurchabroad.org/ban_malin-text.htm.

Ухвалою Верховного Суду від 07 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху.

22 червня 2021 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід усім суддям Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від розгляду справи № 9901/223/21, з підстав виникнення сумнівів у заявника щодо добросовісності, об`єктивності та неупередженості судді Стеценка С. Г. та всіх його колег, суддів Верховного Суду.

Вказану заяву обґрунтовує тим, що у суддів Верховного Суду вже склалися суб`єктивні внутрішні переконання щодо сторін і це знешкодить всебічному, повному, неупередженому та об`єктивному розгляду справи по суті вимог згідно вимог Конвенції про захист прав людини.

Перевіривши доводи заяви ОСОБА_1 про відвід, Суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення відводу колегії суддів, з огляду на таке.

Підстави для відводу судді встановлені статтями 36 та 37 КАС України.

Положення частин першої, другої статті 36 КАС України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме: 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.

Так, метою запровадження інституту відводу судді (суддів) від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, з ціллю запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Практика цього Суду свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин, сумнівів у неупередженості конкретного судді (пункті 45-50 рішення ЄСПЛ у справі "Морель проти Франції"; пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі "Пескадор Валеро проти Іспанії") або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (пункт 40 рішення ЄСПЛ у справі "Лука проти Румунії"), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (пункт 44 рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії"; пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі "Пабла Кю проти Фінляндії"; пункт 96 рішення ЄСПЛ у справі "Мікалефф проти Мальти").

ЄСПЛ в пункті 49 рішення у справі "Білуха проти України" вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію цей суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52 рішення у справі «Білуха проти України»).

Суд зазначає, що відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Проаналізувавши викладені у заяві позивача міркування та наведені доводи, Суд дійшов висновку про відсутність визначених процесуальним законом підстав для відводу колегії суддів: головуючого судді: Стеценка С. Г., суддів: Кравчука В. М., Стрелець Т. Г., Єзерова А. А., Тацій Л. В. у цій справі, оскільки заява не містить посилань на обставини, які за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями виключають можливість участі суддів у розгляді цієї справи, відповідно до статей 36, 37 КАС України.

Між тим, будь-яких об`єктивних доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість колегії суддів в результаті розгляду цієї справи або наявність обставин, які обґрунтовано викликають сумнів у їх неупередженості з матеріалів позовної заяви та доводів заяви про відвід не вбачається.

На переконання Суду не є підставами для відводу судді заява, яка містить лише припущення, які не підтверджені належними та допустимими доказами. Натомість, мотиви заявника фактично свідчать про її незгоду з рішенням судді під час вирішення питання щодо відкриття провадження у справі, що за правилами статей 36, 37 КАС України не може бути підставою для відводу, та не свідчить про неупередженість або об`єктивність колегії суддів.

Відповідно до частини четвертої статті 40 КАС України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

На підставі викладеного вище, Суд передає заяву для вирішення питання про відвід іншому судді.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 248 КАС України Суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у справі № 9901/223/21 визнати необґрунтованою.

Заяву передати для проведення автоматизованого розподілу для визначення судді для розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у справі № 9901/223/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

С.Г. Стеценко

В.М. Кравчук

Т.Г. Стрелець

А.А. Єзеров

Л.В. Тацій ,

Судді Верховного Суду