Справа № 646/1200/21
Суддя: Блага І. С.
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 646/1200/21
№ провадження 2-а/646/31/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.21 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді Благої І.С.,

секретаря Матвійчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського роти № 5 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Бойка Андрія Андрійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду з зазначеним позовом, яким, з урахуванням заяви від 24.03.2021 року, просить суд:

-визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення но справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 за № 581025 від 11 лютого 2021 року, винесену поліцейським роти № 5 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Бойком Андрієм Андрійовичем, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу;

-справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову зазначено, що вказаною постановою на позивача ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене, можливо, ч. 8 ст. 121 КУпАП. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що позивач, керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 11 лютого 2021 року о 13 год. 00 хв. в м. Харкові по вул. Академіка Павлова, 160, рухався по смузі зустрічного руху, в результаті чого порушив вимоги п. 11.4 Правил дорожнього руху. Водночас, ані протоколу про адміністративне правопорушення, ані відповідної постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення вимог п. 11.4 Правил дорожнього руху відносно позивача поліцією складено не було. Натомість, у складеній постанові від 11 лютого 2021 року зазначено, що транспортний засіб, на якому рухався позивач, був ввезений на митну територію України 24 липня 2020 року не позивачем, а іншою особою, а тому позивач порушив вимоги ст. ст. 95, 380, 381 Митного кодексу України та ст. ст. 16, 31 Закону України «Про дорожній рух». При цьому, позивач вважає, що оскільки прийнята постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення абсолютно незаконна, необгрунтована і безпідставна, прийнята з істотним (грубим) порушенням визначеної чинним законодавством процедури її прийняття, він змушений оскаржити її в судовому порядку. Згідно з позовною заявою, почерк поліцейського в оскаржуваній постанові є абсолютно нерозбірливим, в результаті чого неможливо достовірно визначити і встановити, в чому саме конкретно обвинувачується позивач, на яких конкретно фактичних обставинах справи це обвинувачення грунтується і яким чином воно співвідноситься з відповідними положеннями чинного законодавства. Зі змісту постанови вбачається, що поліцейський вирішив, що позивач керував автомобілем, яким не мав права керувати. Крім того, зроблені в постанові посилання на ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» дають підстави для висновку про те, що поліцейський вирішив, ніби позивач керував транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України. Однак, вказані відомості все одно не дозволяють сторонньому спостерігачу встановити і зрозуміти, в чому саме конкретно обвинувачується позивач і які саме конкретно норми митного законодавства він нібито порушив. В постанові зроблено посилання на норми ст. ст. 380, 381 МК України. Однак, вказані статті Митного кодексу України є взаємовиключними і регулюють абсолютно різні процедури ввезення транспортним засобів на територію України. Вказані приписи митного законодавства, на які посилається поліцейський, регулюють велику кількість різних і взаємовиключних випадків ввезення на митну територію України транспортних засобів (залежно від суб`єкта ввезення, предмета ввезення та цілі використання відповідного транспортного засобу). За таких обставин поліцейський зобов`язаний був у постанові вказати конкретні пункт, частину та/або статтю Митного кодексу України, норми яких нібито порушив позивач. Те ж стосується і можливості посилання на Закон України «Про дорожній рух». Більш того, на думку представника, патрульний інспектор також не мав права обмежуватись формальним посилання на певну норму права, яку нібито порушив позивач, а зобов`язаний був чітко і конкретно описати, які саме конкретно дії позивача містять ознаки порушення тих чи інших норм митного законодавства та яким чином, на думку поліцейського, такі дії утворюють склад адміністративного правопорушення. Також представником позивача зазначено, що зі змісту оскаржуваної постанови неможливо достовірно встановити, за якою саме конкретною нормою КупАП поліцейський кваліфікував дії позивача. У п. 5 оскаржуваної постанови в графі кваліфікації діяння міститься очевидне зроблене поліцейським виправлення. Як наслідок, неможливо визначити, за якою саме конкретно статтею поліцейський кваліфікував дії позивача: за ст. 125, 127 чи 121 КУпАП. Поліцейський вніс виправлення до постанови в частині кваліфікації діяння особи вже після того, як постанова була підписана позивачем. При цьому, згідно з доводами позовної заяви, поліцейський змусив позивача у розділі 6 постанови розписатися, що ці виправлення були зроблені в присутності позивача. Однак, такий спосіб оформлення постанови у справі про адміністративне правопорушення чинним законодавством не передбачений. У розділі 6 постанови відсутня фабула щодо можливих випадків, коли особу, яка притягається до відповідальності, може бути змушено розписатися в тому, що виправлення в постанову було зроблено в її присутності. Таким чином, відповідний підпис позивача на постанові жодний чином не впливає на той факт, що відповідний бланк постанови вважається зіпсованим, оскільки до нього внесено виправлення після того, як позивач підписав цю постанову. Вказані доводи на думку представника позивача свідчать про незаконність і безпідставність оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення. На її думку, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, відповідачем не надано. В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутня інформація з бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби про те, що ким, коли, де, на якій підставі і в якому митному режимі був ввезений на митну територію України транспортний засіб Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Перед прийняттям оскаржуваної постанови відповідачі не зробили жодного запиту до Держмитслужби України та/або його структурного підрозділу і не отримали жодної належної інформації про те, що позивач міг порушити вимоги митного законодавства України. Як наслідок, висновок поліцейського в постанові по справі про адміністративне правопорушення про нібито порушення позивачем митних правил є припущенням, доказування на якому грунтуватися не може. В якості доказі нібито вчинення адміністративного правопорушення оскаржувана постанова містить лише посилання на певні відеозаписи. Однак, будь-який відеозапис події не може бути належним і достатнім доказом для підтвердження факту порушення особою митних правил, оскільки такими доказами може бути виключно лише достовірна інформація та документація, отримана від Державної митної служби України у встановленому законом порядку. Таким чином, на думку позивача, належних та допустимих доказів, які б підтверджували вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП не існує. Також позивачем зазначено, що відповідачами порушена процедура притягнення до відповідальності, яка полягає у тому, що поліцейським не складався протокол про адміністративне правопорушення. Негайний розгляд справи без складання адміністративного протоколу чи документування у інший спосіб того, що розгляд справи відбувся з дотриманням прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, також ставить під сумнів правомірність винесеної. Більше того, на думку представника позивача, поліцейський здійснив зупинку транспортного засобу позивача за відсутності факту вчинення останнім будь-якого правопорушенні у сфері забезпечення дорожнього руху. Крім того, позивач вважає, що в порушення вимог чинного законодавства оскаржувана постанова була винесена інспектором поліції без оголошення справи та без участі самого позивача, якого притягнули до відповідальності, оскільки фактично розгляд справи відбувся за зачиненими дверми патрульного автомобіля інспектора. Враховуючи, що безпосередній розгляд справи фактично відбувся за відсутності позивача, йому не було повідомлено про розгляд справи, про його процесуальні права та обов`язки, а також позбавлено можливості надавати будь-які пояснення і заявляти клопотання.

Представником відповідача УПП в Харківській області ДПП було подано відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Згідно з відзивом, 11.02.2021 р. о 13 год. 00 хв. в місті Харкові по вулиці Академіка Павлова, 160, водій - ОСОБА_1 , керував транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_1 , всупереч обмежень, встановлених Митним кодексом України, а саме: передано керування особі, яка не ввозила ТЗ на митну територію України. Згідно з відомостями, внесеними до інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_1 , було ввезено на територію України 24.09.2020 року іншою особою ОСОБА_2 . Вказане свідчить про порушення ОСОБА_1 ст. 380 Митного кодексу України, ст. 31 Закону України «Про дорожній рух», та скоєння адміністративного правопорушення передбаченого частиною 8 статті 121 КУпАП. Вищезазначене порушення було виявлено поліцейським, яким попередньо було здійснено перевірку транспортного засобу за допомогою бази даних інформаційно - пошукової системи Національної поліції «Армор». Внаслідок цього було винесено постанову серії ДП18 № 581025 від 11.02.2021, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500,00 грн. Пунктом 1 частини другої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейського зобов`язано зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не помішували в митний режим транзиту. Статтею 31 Закону України «Про дорожній рух» визначені основні вимоги щодо ввезення на територію України транспортних засобів. Статтею 380 Митного кодексу України, визначено особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України. Диспозицією частини 8 статті 121 КУпАП встановлена відповідальність водія у разі керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не помішувала в митний режим транзиту. Абзацом 6 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» встановлено обов`язок водія не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не помішувала в митний режим транзиту. Вивчаючи зміст оскаржуваної постанови, чітко видно всі необхідні дані, які дозволяють встановити, що остання складена у повній відповідності з вимогами встановленими ст. 283 КУпАП. У зв`язку з цим не зрозуміло, яким чином адвокатом Таварян К.К. було складено в інтересах ОСОБА_1 позовну заяву від 24.03.2021 з вимогами про скасування постанови серії ДП 18 № 581025 від 11.02.2021, якщо її зміст, є для неї як «стороннього спостерігача» не зрозумілим, при цьому в тексті позовної заяви викладені усі фактичні відомості та дані про вчинене позивачем правопорушення. Крім того, у позовній заяві адвокат стверджує, що в оскаржуваній постанові, на її погляд, відсутня чітка кваліфікація вчиненого ОСОБА_1 правопорушення. Згідно з відзивом, вказана обставина не відповідає дійсності, оскільки позивачу при розгляді справи було детально роз`яснено суть скоєного ним правопорушення, вид та міру відповідальності, яка передбачена за його вчинення. Також до відзиву на позовну заяву додано витяг з ІПНП, відомості з якого було використано поліцейським Бойком А.А. при винесенні оскаржуваної постанови та здійсненні правової кваліфікації допущеного ОСОБА_1 правопорушення. Інформація отримана поліцейським з вищевказаного витягу узгоджується (відповідає) опису об`єктивної сторони вчиненого позивачем правопорушення та свідчить про правомірність винесеної ОСОБА_3 постанови серії ДП 18 № 581025 від 11.02.2021, а отже відсутні підстави для її скасування. Стосовно аргументів адвоката позивача з приводу того, що в матеріалах справи ніби то відсутня необхідна інформація з бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби УГІП в Харківській області, то поліцейський роти № 5 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП молодший лейтенант поліції ОСОБА_4 правомірно отримав та дослідив відомості, які знаходяться в базах даних державних органів влади і які стосуються обставин ввезення, митного оформлення та перебування на території України транспортних засобів, а тому доводи позивача стосовно того, що в матеріалах справи ніби то відсутня інформація з бази даних ЄАІС не заслуговують на увагу суду, оскільки останнього під час розгляду справи було повідомлено про використання вищезазначеного інформаційного ресурсу, а до відзиву на позовну заяву долучено витяг з ІПНП, який підтверджує отриману раніше інформацію. Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що до оскаржуваної постанови не додано протокол, який би фіксував факт заперечень останнього проти допущеного правопорушення та адміністративного стягнення, спростовуються змістом ст. 255 КУпАП, яка містить вичерпний перелік осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення. Серед цього переліку відсутня частина 8 статті 121 КУпАП, що об`єктивно вказує на помилковість тверджень позивача щодо обов`язковості складання працівниками патрульної поліції протоколу про адміністративне правопорушення за частиною 8 статті 121 КУпАП. Більше того, доводи про відсутність в оскаржуваній постанові на технічних засіб, то з матеріалів справи вбачається, що постанова серії ДП 18 № 581025 від 11.02.2021 все ж таки містить саме таке посилання, зокрема у ній вказано бодікамеру за її інвентарним номером та відео реєстратор, за допомогою якого було здійснено відеозапис вчинення позивачем правопорушення та розгляд справи поліцейським. У відзиві також зазначено, що поліцейським було дотримано вимог статті 283 КУпАП, у фабулі викладено опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначено нормативний акт, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, а також зафіксовано прийняте у справі рішення. У графі 7 «до постанови додаються» вказано відомості про технічний засіб за допомогою якого було здійснено відеофіксацію правопорушення вчиненого ОСОБА_1 . До відзиву додано копію акту знищення медіафайлів № 3-21 від 31.03.2021, оскільки сплив термін їх зберігання. Також у відзиві зазначено, що під час розгляду справи, позивача було ознайомлено з правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268, 289 КУпАП. Представник відповідача УПП в Харківській області ДПП звернуто увагу суду на те, що згідно з чинним законодавством співробітники патрульної поліції зобов`язані надати можливість особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, скористатися юридичною допомогою адвоката, а не фактично її забезпечити. Щодо доводів позовної заяви в частині того, що оскаржувана постанова нібито то містить виправлення, внаслідок чого, на її думку, не можливо конкретно визначити за якою саме статтею поліцейський кваліфікував дії позивача: за ст. 125, 127, чи 121 КУпАП, то у відзиві зазначено наступне. В п. 6 вищевказаної постанови зазначено, що на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. Статтею 125 КУпАП передбачено інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, за скоєння яких законодавцем передбачено наступну санкцію - тягнуть за собою попередження. Стаття 127 КУпАП має назву «Порушення правил дорожнього руху пішоходами, велосипедистами та особами, які керують гужовим транспортом і погоничами тварин». Отже, з аналізу вищенаведених норм КУпАП чітко вбачається, що будь-якого відношення до правопорушення, скоєного ОСОБА_1 останні не мають. Згідно з доводами представника відповідача, позивачем не було надано жодних доказів, що спростовують факт скоєння ним адміністративного правопорушення, що свідчать про намагання уникнути відповідальності ОСОБА_1 за скоєне ним адміністративне правопорушення шляхом подання вищевказаного позову.

Представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву. Згідно з відповіддю, в одному і тому ж самому розділі оскаржуваної постанови поліцейський вказав абсолютно різні суми штрафу, які накладено на позивача, що унеможливо встановити дійсну міру покарання, яка була застосована до позивача вищевказаною постановою. У відповіді представник позивача не погоджується із твердженнями представника відповідача про те, що почерк поліцейського є розбірливим і зрозумілим, тому що в протилежному випадку адвокат не змогла б скласти адміністративний позов. Так, адміністративний позов ОСОБА_1 був складений і оформлений його представником на підставі наявних доказів. При цьому, почерк поліцейського, який складав постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності представнику позивача абсолютно незрозумілий, оскільки більше половини слів, зазначених в оскаржуваній постанові, розібрати неможливо. Представником позивача зазначено, що при складенні і поданні позовної заяви нею було встановлено лише вибірково суть оскаржуваної постанови - виключно за тими словами, які хоча б приблизно (в певних частинах - здогадуючись), можливо розібрати. Також представником позивача зазначено, що всі докази, на підставі яких була прийнята та винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення мають бути належним чином оформлені поліцейським ще до моменту прийняття постанови, та належним чином залучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Суб`єкт владних повноважень не має права обгрунтовувати прийняте ним рішення доказами, яких на момент винесення постанови складено (оформлено) не було і які до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не залучались. Крім того, зі змісту скріншоту екрану, який відповідач додав до свого відзиву, представнику неможливо достовірно визначити і встановити, з якої програми, коли, на якій підставі і ким було зроблено цей скріншот. Представник позивача вважає, що належним чином оформленого витягу з ІПНП (як окремого і самостійного допустимого документу) відповідач до відзиву не надав. Крім того, на думку представника позивача, наданий відповідачем скріншот з екрану невстановленого пристрою , який не завірений електронним цифровим підписом є неналежним і недопустимим, оскільки отриманий та поданий до суду з порушенням визначеної законом процедури. Що стосується доводів представника відповідач щодо того, що відеозаписи, які нібито підтверджували факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, знищено за актом від 31 березня 2021 року, то представник позивача просить суд звернути увагу, що вищевказаний позов ОСОБА_1 подав до суду 21 лютого 2021 року, тому станом на 31 березня 2021 року відповідач вже отримав примірник позовної заяви ОСОБА_1 і знав, що відповідні відеозаписи мають бути досліджені судом як докази, на яких грунтується оскаржувана постанова. Не зважаючи на це, відеозаписи відповідач все одно знищив. За таких обставин позивач вважає і наполягає на тому, що у відповідача немає жодного доказу, який би міг підтвердити факт вчинення ним певного адміністративного правопорушення. Крім того, згідно з доводами відповіді на відзив, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складений не був, відповідачами, на думку представника позивача, була грубо порушена процедура притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому складена постанова про накладення адміністративного стягнення є протиправною і підлягає скасуванню. Представник позивача зазначила, що відповідачі порушили процедуру розгляду та вирішення справи про адміністративне правопорушення. На її думку, оскаржувана постанова оформлена неналежним чином , а викладені в ній факти не підтверджені наявними у справі про адміністративне правопорушення доказами. Згідно з доводами представника позивача, допущені порушення вимог щодо законності та обгрунтованості ухваленого відповідачем рішення (постанови) призвели до протиправного і неправильного вирішення справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення відносно позивача - закриттю через відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , задовольнивши його позовні вимоги.

Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Таким чином, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних доказів за відсутності учасників справи.

Дослідивши надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, а також доводи позовної заяви, відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що поліцейським роти № 5 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП молодшим лейтенантом поліції Бойком Андрієм Андрійовичем 11.02.2021 року було винесено постанову серії ДП18 № 581025 від 11.02.2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500,00 грн.

Так, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 11 лютого 2021 року о 12 год. 25 хв. в м. Харкові по вул. Академіка Павлова, 160, рухався по смузі зустрічного руху, в результаті чого порушив вимоги п. 11.4 Правил дорожнього руху, та було з`ясовано, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом щодо якого було встановлено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме, згідно бази даних транспортний засіб було ввезено 24.09.2020 року іншою особою - ОСОБА_2 , що свідчить про те, що ОСОБА_1 використовував транспортний засіб без його поміщення в митний режим транзиту, чим порушив вимоги ст.380, 381, 95 Митного Кодексу України та ст.16, 31 ЗУ «Про дорожній рух».

У постанові дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.8 ст.121 КУпАП.

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.222 КУпАП органам Національної поліції підвідомчий розгляд справ про адміністративні порушення серед іншого за ч.8 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ч.4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Суд вважає необгрунтованими доводи представника позивача про те, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.8 ст.121 КУпАП, не відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У даній категорій справ протокол про адміністративне правопорушення не складається у відповідності до положень ч.5 ст.258 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ч.8 ст.121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Положеннями ст.380 МК України визначено особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України.

Положеннями ст.381 МК України визначено особливості переміщення громадянами транспортних засобів особистого користування в митному режимі транзиту через митну територію України.

Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, їх складові частини і комплектуючі вироби, що ввозяться на територію України, підлягають перевірці на відповідність обов`язковим вимогам або повинні мати сертифікат, виданий уповноваженим на це Секретаріатом ЄЕК ООН Адміністративним органом по сертифікації дорожніх транспортних засобів. Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам. Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи.

Відповідно до витягу з ІПНП, транспортний засіб Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 було ввезено на територію України до 1 року 24.09.2020 року ОСОБА_2 .

Зазначене підтверджують встановлені поліцейським під час розгляду адміністративної справи обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщала в митний режим транзиту.

Пунктом 10 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не помішували в митний режим транзиту, а також у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений поліцейським правомірно. Доводи представника позивача щодо того, що відносно ОСОБА_1 не було складено протокол у зв`язку з порушенням вимог п.11.4 ПДР України не спростовує вищевказаних висновків суду, оскільки при кваліфікації дій особи за ч.8 ст.121 КУпАП це не вимагається.

Факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.8 ст.121 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами.

Доводами позовної заяви та відповіді на відзив на позовну заяву вказані висновки суду спростовані не були. У суду відсутні підстави для визнання доказів, наданих представником відповідача недопустимими, оскільки відповідно до ст.27 Закону України «Про національну поліцію» поліція має безпосередній оперативний доступ до інформації та інформаційних ресурсів інших органів державної влади за обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних".

Таким чином, при складанні вказаної постанови поліцейським в межах наданих йому повноважень було здійснено доступ до інформації щодо особи, яка ввозила на територію України вказаний транспортний засіб.

Що стосується порушення порядку розгляду справи відносно ОСОБА_1 , то слід зазначити наступне.

Підписами ОСОБА_1 у п.8 оскаржуваної постанови підтверджено факт додержання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, у тому числі роз`яснення процесуальних прав особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, відсутність у такої особи будь-яких клопотань на час розгляду справи, вручення копії постанови позивачу, роз`яснення її змісту, порядку та строків її оскарження, порядку виконання тощо.

Посилання представника позивача на виправлення, допущені у вказаній постанові, не спростовує факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення та не є самостійною підставою для визнання постанови протиправною та її скасування.

Що стосується доводів представника позивача щодо зазначення у постанові різного розміру адміністративного стягнення за вчинене правопорушення, то у п.6 постанови чітко зазначено, що адміністративне стягнення, застосоване до ОСОБА_1 постановою, складає 8500,00 грн. У другому абзаці вказаного пункту зазначено подвійний розмір штрафу у випадку його несплати у встановлені строки.

Таким чином, суд погоджується з висновком працівника поліції про порушення позивачем вимог Закону України «Про дорожній рух» та МК України та вважає правильною кваліфікацію поліцейським його дій по даному факту за ч.8 ст.121 КУпАП. Стягнення накладене у межах санкції цієї статті, форма та зміст оскаржуваної постанови відповідають вимогам КУпАП.

Позивачем не наведено будь-яких обставин у підтвердження порушення при складенні оскаржуваної постанови положень ст.ст.33, 246, 268 КУпАП, а також допущення уповноваженою особою відповідача будь-яких інших істотних порушень КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 уповноважена особа відповідача діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги є необґрунтованими.

Отже суд вважає доведеною відповідачем у справі правомірність складання постанови про адміністративне правопорушення та наявності в діях особи (позивача ОСОБА_1 ) складу правопорушення, передбаченого ч.8 ст.121 КУпАП.

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладені приписи законодавства, суд дійшов висновку про залишення без змін постанови серія ДП18 № 581025 від 11.02.2021 року відносно ОСОБА_1 за адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.8 ст.121 КУпАП, а у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Оскільки судом у задоволенні позовних вимог відмовлено, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.2,5,8,9,12,77,241-243,246,255,268,269,286 КАС України, ст.7,9,222, 247, 251, 258, 268, 276,280, 283, 287, 288 КУпАП,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського роти № 5 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Бойка Андрія Андрійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м.Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.С. Блага