Справа № 120/6594/20-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2021-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/6594/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Яремчук К.О.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

25 червня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Гонтарука В. М. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у якому просила суд:

- визнати протиправними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо відмови у проведені виплати гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк" за договором банківського рахунку №18-23038 від 09.07.2015 у розмірі 198400 грн за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб гарантовану суму відшкодування за вкладом, розміщеним у публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк" за вказаним договором банківського рахунку, у розмірі 198400 грн.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01.03.2021 позов задоволено частково, ухвалено:

- визнати протиправними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо відмови у проведені виплати ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк" за договором банківського рахунку №18-23038 від 09.07.2015 у розмірі 198400 грн;

- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити виплату ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк" за договором банківського рахунку №18-23038 від 09.07.2015 у розмірі 198400 грн;

- в іншій частині позовних вимог відмовити.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01.03.2021 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначено, що 25.11.2019 СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області в рамках розслідування кримінального провадження №00003105, яке відкрите 20.08.2015, на підставі клопотання ПАТ Радикал Банк винесено постанову про визнання речовими доказами коштів, розміщених на рахунках 443 фізичних осіб у ПАТ Радикал Банк, в тому числі коштів на рахунках ОСОБА_1 , які приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів, а тому відповідна виплата коштів можлива лише після прийняття відповідного процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Також відповідач вказав на пропуск позивачем строку звернення до суду із даним позовом, адже про можливе порушення своїх прав позивач дізналась з відповіді Фонду від 27.03.2020 №02-036-4491/20 на лист-вимогу представника позивача від 20.01.2020. До суду позивач звернулась 30.11.2020, тобто, з пропуском строку, встановленого ст.122 КАС України.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу відповідача у якому вказала на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважила, що кримінальне провадження, наявність якого слугувало підставою для арешту депозитного рахунку та визнання коштів речовими доказами, 01.08.2019 закрито, відтак, відсутні підстави для невиплати позивачу гарантованої суми вкладу.

Щодо доводів відповідача про пропуск строку звернення до суду позивач зазначила, що судом першої інстанції в ухвалі від 30.11.2020 задоволено заяву позивача про поновлення строку звернення до суду, а ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 01.03.2021 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду. До того ж, згідно п.2 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу вкладника до банку про видачу вкладу, а не проведення Фондом гарантованої суми відшкодування за вкладом є триваючим порушенням прав позивача, лист Фонду від 27.03.2020 №02-036-4491/20 не є остаточною відмовою у задоволенні заяви про проведення відшкодування за вкладом, а тому дата отримання вказаного листа не може слугувати початком обчислення строку на звернення до суду.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2021, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 09 липня 2015 року між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" укладено договір банківського вкладу №18-23038, згідно з яким банк прийняв від позивача грошовий влад у сумі 198400 гривень за процентною ставкою 20 відсотків річних строком на 10 днів, на виконання умов якого на рахунок банку позивачем 09 липня 2015 року перераховано кошти в розмірі 198400 гривень

Згідно постанови правління Національного банку України "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" до категорії неплатоспроможних" від 09 липня 2015 року №452/БТ виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 09 липня 2015 року №130 "Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ "Радикал Банк", згідно з яким з 10 липня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію.

Постановою Національного банку України №769 від 09 липня 2015 року відкликано банківську ліцензію та ліквідовано публічне акціонерне товариство "Радикал Банк".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09 липня 2015 року №203 розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" з 10 листопада 2015 року по 09 листопада 2017 року включно, призначено Уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора банку, визначені законом, ОСОБА_2 .

Згідно з наказом уповноваженої особи Фонду №204 від 09.11.2015, на підставі положень ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визнано нікчемними правочини (трансакції в системі АБС Б-2 щодо розміщення коштів на депозитних/поточних рахунках клієнтів через рахунки каси банку 09.07.2015 поза межами робочого часу та/або операційного дня, а також трансакції в системі АБС Б-2 щодо розміщення коштів на депозитних/поточних рахунках клієнта через рахунки каси банку 09.07.2015 за одним й тим самим часом проведення трансакції в одній касі одним і тим же касиром), які пов`язані з вкладними (депозитними) операціями за договором банківського вкладу (депозиту) та/або договорами банківського рахунку, а також зарахування грошових коштів на рахунки таких осіб в ПАТ "Радикал Банк" згідно додатку №1.

Відповідно до додатку № 1 до наказу №204 від 09.11.2015, визнано нікчемним правочином також і трансакцію на користь позивачки з призначенням платежу "Внесення коштів на депозитний рахунок за договором №18-23038 від 09 липня 2015 року на суму 198400 грн, дата вчинення трансакції 09 липня 2015 року, час вчинення трансакції 15:51.

18 листопада 2015 року уповноваженою особою Фонду сформовано та надіслано позивачу повідомлення №3539 від 18 листопада 2015 року про те, що трансакція публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" щодо перерахування на користь ОСОБА_1 грошової суми з призначенням платежу "Внесення коштів на депозитний рахунок за договором №18-23038 від 09 липня 2015 року на суму 198400 гривень, дата вчинення трансакції 09 липня 2015 року, час вчинення трансакції 15:51, є нікчемною".

Вважаючи протиправними визнання вищезазначеного договору нікчемним та бездіяльність Уповноваженої особи Фонду щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, позивач звернулась до адміністративного суду.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 02 березня 2016 року у справі №802/46/16-а, яка набрала законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково та, зокрема, зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" Савельєву Анну Миколаївну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_1 , якій необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

28 серпня 2019 року представник позивача звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" із заявою, у якій просив повідомити щодо виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 02 березня 2016 року у справі №802/46/16-а, за результатами розгляду якої листом від 23 вересня 2019 року заявнику повідомлено про те, що у липні 2016 року уповноважена особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" передала до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб документи, відповідно до яких ОСОБА_1 як вкладних має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок фонду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 серпня 2016 року у справі №761/23777/16-к в рамках кримінального провадження №0000504 був накладений арешт на кошти, що зберігаються, зокрема, і на її рахунку, що перешкоджає виплаті гарантованої суми, у зв`язку із чим представник позивача звернувся до прокуратури міста Києва із заявою щодо надання інформації про результати розслідування кримінального провадження № 0000504.

Листом Прокуратури міста Києва вих.№17/2/4-38-17 від 27.12.2019заявника повідомлено про те, що кримінальне провадження №0000504 було об`єднане із кримінальним провадженням № 001207 від 24 грудня 2015 року, яке 16 лютого 2017 року об`єднано з кримінальним провадженням № 0000621 від 18 липня 2015 року. В кінцевому результаті, провадження №0000621 об`єднано з кримінальним провадженням №000134 від 31 січня 2013 року. Вказані провадження були об`єднані в одне на підставі статті 217 Кримінального процесуального кодексу України. Окрім того, повідомлено про те, що кримінальне провадження №000134 закрито постановою прокурора прокуратури міста Києва від 01 серпня 2019 року на підставі пункту 2 частини 1 статті 284Кримінального процесуального кодексу України, а всі заходи забезпечення кримінального провадження скасовано.

20 січня 2020 року представник позивача звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою щодо проведення ОСОБА_1 відшкодування коштів за вкладом в межах гарантованої суми за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Листом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вих. №02-036-4491/20 від 27 березня 2020 року заявнику повідомлено про те, що постановою слідчого відділу Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області від 25 листопада 2019 року у кримінальному провадженні №0003105 від 20 серпня 2015 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358, частиною 1 статті 361, частиною 1 статті 191, частиною 4 статті 190, частиною 1 статті 364 Кримінального кодексу України, визнано речовими доказами кошти, розміщені на рахунках 443 фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк". У зазначеному переліку міститься інформація щодо позивача. Також повідомлено, що слідчим відділу Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області до Фонду спрямовано постанову про визнання речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу від 25 листопада 2019 року для зобов`язання службових осіб Фонду вжити заходів для збереження назначених коштів. У зв`язку з цим, рішення про виплату гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у Публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк", буде прийнято після завершення згаданого вище кримінального провадження та надходження до Фонду всіх необхідних документів.

Не погоджуючись із вказаною відмовою щодо проведення виплати гарантованої суми відшкодування за вкладом, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що приписи ч.4 ст.26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначають вичерпний перелік підстав, коли Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не відшкодовує кошти, однак, серед них відсутня така підстава, як наявність постанови про визнання коштів речовими доказами. На момент розгляду даної справи судом першої інстанції в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація щодо наявності судових рішень про накладення арешту на рахунки фізичних осіб, відкритих у ПАТ Радикал Банк, в тому числі і на рахунок, відкритий на ім`я позивача. Право позивача на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ Радикал Банк гарантоване Законом №4452-VI. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що посилання відповідача про неможливість виплати гарантованої суми відшкодування, на переконання суду, є безпідставними.

Разом з тим, враховуючи встановлену під час розгляду справи необґрунтованість відмови відповідача у виплаті позивачу відшкодування в межах гарантованої суми коштів, суд першої інстанції прийшов до висновку, що з метою належного відновлення порушених прав позивача необхідно зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити виплату позивачу гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_1 в ПАТ Радикал Банк в розмірі 198400 грн.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції та враховує наступне.

Щодо посилань відповідача на недотримання позивачем строку звернення до суду, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом позовної заяви предметом судового оскарження визначено дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо відмови у виплаті гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк" з підстав, що викладені у листі вих. №02-036-4491/20 від 27.03.2020.

Позовна заява щодо визнання протиправними вказаних дій подана позивачем 07.11.2020 засобами поштового зв`язку та надійшла до суду 11.11.2020, тобто з пропуском строку, встановленого ст.122 КАС України.

Згідно статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Питання дотримання позивачем строку звернення до суду суд першої інстанції розглядав під час вирішення питання про відкриття провадження у даній справі та в ухвалі Вінницького окружного адміністративного суду від 30.11.2020 задовольнив заяву позивача про поновлення строку звернення до суду, а також під час вирішення клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, у задоволенні якого відмовлено ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 01.03.2021.

Поновлюючи позивачу строк на звернення до суду, суд першої інстанції виходив з того, що наведені представником позивачки причини невчасного звернення до суду з позовом, які обумовлені запровадженням на території України карантинних заходів з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), свідчать про дійсні істотні ускладнення для своєчасного звернення до суду з позовом, адже ОСОБА_1 протягом тривалого часу перебувала на самоізоляції.

Відповідно до пункту 3 розділу VI КАС України час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Апеляційний суд зауважує, що відповідачем не надано належних доказів чи безумовних обґрунтувань помилковості вказаного висновку суду першої інстанції, а також того, що позивач пропустила строк не з підстав, зумовлених карантинними обмеженнями.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи відповідача про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Колегія суддів звертає увагу, що кошти позивача за вкладом у банку є її власністю, право на яке гарантоване державою України відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, норми якої, згідно з положеннями статті 8 Конституції України та статті 9 КАС України, є пріоритетними над нормами вітчизняного законодавства, у тому числі тими, які встановлюють певні обмеження щодо отримання відповідної компенсації втраченого майна.

Згідно зі статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Право громадянина на власність закріплено в Конституції України, у якій установлено основні положення щодо власності (статті 13, 41, 142 та 143 Конституції України), закріплено рівність усіх суб`єктів права власності (статті 1 та 13 Конституції України), гарантії права власності та обов`язки власників (статті 13 і 41 Конституції України). Крім того, стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Поширення на грошові кошти, які перебувають на рахунку у банку (вкладному, поточному), режиму права власності підтверджується положеннями статей 1058, 1066 ЦК України та статей 8, 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», відповідно до яких, зокрема, власник рахунку має право у будь-який час розпоряджатися коштами, які перебувають на такому рахунку на умовах та у порядку, встановленому Законом та договором.

Важливою гарантією права приватної власності є конституційне положення, що примусове відчуження об`єктів приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього повного відшкодування їхньої вартості (ч.5 ст.41 Конституції України). Конституційний принцип непорушності права власності проявляється як засада впевненості власника у стабільному становищі у якому він перебуває і яке гарантовано йому державою з усім комплексом відповідних засобів, які остання для цього застосовує.

У пункті 2.1 Рішення від 01.06.2016 №2-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що обмеження стосовно реалізації конституційних прав не можуть бути свавільними та несправедливими, мають установлюватися виключно Конституцією й законами, переслідувати легітимну мету, бути зумовленими суспільною необхідністю її досягнення, пропорційними й обґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, зміст статті 41 Конституції України поширюється на право вкладника - фізичної особи вимагати отримання відшкодування коштів, розміщених на поточному рахунку в Банку, за рахунок Фонду.

Як зазначив ЄСПЛ в справі "Золотас проти Греції" стаття 1 Протоколу №1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, №66610/09). Подібний висновок викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Капітал Банк АД проти Болгарії" (Capital Bank AD v. Bulgaria, №49429/99).

Відповідно до ст.3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 №4452-VI (Закон №4452-VI) Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Згідно ч.1 ст.26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

У відповідності з ч.2 ст.26 Закону №4452-VI вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

Фонд має право не включати до розрахунку гарантованої суми відшкодування коштів за договорами банківського рахунка до отримання в повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

Виплата гарантованої суми відшкодування за договорами банківського рахунка здійснюється тільки після отримання Фондом у повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

Згідно частини 4 статті 26 Закону № 4452-VI Фонд не відшкодовує кошти:

1) передані банку в довірче управління;

2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень;

3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника;

4) розміщені на вклад у банку особою, яка є пов`язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом року до дня прийняття такого рішення);

5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, оцінювач, у разі якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - один рік до дня прийняття такого рішення);

6) розміщені на вклад власником істотної участі банку;

7) за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку;

8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов`язань;

9) за вкладами у філіях іноземних банків;

10) за вкладами у банківських металах;

11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду;

12) за вкладом, задоволення вимог за яким зупинено відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення".

Відповідно до статті 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону;

3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане;

4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;

4-1) перелік рахунків вкладників, фінансові операції за якими зупинено відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення";

5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (Положення №14), Фонд складає зміни та/або доповнення до Загального реєстру, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду на підставі змін та/або доповнень до Переліку, прийнятих Фондом.

Згідно п.5 Положення №14 Фонд здійснює відшкодування коштів за вкладами відповідно до Загального реєстру за частинами Загального реєстру. Під час дії тимчасової адміністрації до чергових частин Загального реєстру включаються ГСР (Гарантована сума за рахунком) тільки за тими договорами банківського вкладу, що не були включені до першої частини Загального реєстру, щодо яких знято обмеження здійснення неплатоспроможним банком операцій та строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Встановлено, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування від 22 серпня 2019 року №2147 затверджено зміни та доповнення до Загального реєстру вкладників, що мають право на відшкодування коштів за вкладами, відповідно до якого позивача включено до Загального реєстру із сумою відшкодування у розмірі 198400 грн. При цьому, з листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вих. №02-036-4491/20 від 27 березня 2020 року слідує, що вказану виплату призупинено, оскільки постановою слідчого відділу Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області від 25 листопада 2019 року у кримінальному провадженні №0003105 від 02 серпня 2015 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 358, частиною 1 статті 361, частиною 1 статті 191, частиною 4 статті 190, частиною 1 статті 364 Кримінального кодексу України, визнано речовими доказами кошти, розміщені на рахунках 443 фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк", які розміщені на рахунку банківської установи, у тому числі й позивача.

Відповідач зазначив, що з метою уникнення негативних наслідків для посадових осіб Фонду та уповноважених осіб Фонду, пов`язаних із невиконання законних вимог та процесуальних рішень слідчих, а також належного виконання зобов`язання щодо збереження речових доказів у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні, призупинено виплати гарантованих сум відшкодувань вкладникам публічного акціонерного товариства "Радикал Банк", в тому числі й позивачу.

Однак, як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції, приписи ч.4 ст.26 Закону №4452-VI визначають вичерпний перелік підстав, коли Фонд не відшкодовує кошти, серед них відсутня наявність постанови про визнання коштів речовими доказами.

При цьому, на момент розгляду даної справи в суду відсутня будь-яка інформація щодо наявності судових рішень чи процесуальних документів інших органів (осіб) про накладення арешту на рахунки фізичних осіб, відкритих у публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк", в тому числі і на рахунок, відкритий на ім`я позивача.

Водночас, право позивача на відшкодування коштів за вкладом у публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк" гарантоване Законом №4452-VI, а також встановлене судовими рішеннями у адміністративній справі №802/46/16-а. Факт включення ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк", яка має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду в межах гарантованої суми, відповідачем не заперечується.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано розцінив як безпідставні посилання відповідача на неможливість виплати гарантованої суми відшкодування.

Щодо посилань відповідача на те, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №42 від 18.01.2021 "Про поновлення виплат вкладникам, включеним до загального Реєстру вкладників ПАТ "Радикал Банк" поновлено виплату гарантованих сум відшкодування, зокрема й ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Пунктами 7, 8 розділу ІІІ Положення №14 передбачено, що виплати здійснюються через банки-агенти на підставі укладених з ними договорів.

Формування інформації для банків-агентів здійснюється Фондом у програмному комплексі Фонду або у Системі з урахуванням таких особливостей:

1) при формуванні інформації у програмному комплексі Фонду:

частина Загального реєстру формується на суму відшкодування, що не отримана вкладниками. До зазначеної частини Загального реєстру не включаються записи, виплата за якими здійснюватиметься за результатами розгляду індивідуальних звернень (спадкоємців, представників спадкоємців тощо);

виплата сум відшкодування особам, які внаслідок їх неявки або з інших причин (вкладники, реквізити яких у Загальному реєстрі відмінні від реквізитів їх документів, спадкоємці тощо) не одержали кошти протягом строку виплат за частиною Загального реєстру, здійснюється за Реєстром переказів, сформованим за результатами розгляду індивідуальних звернень до Фонду, надісланих (поданих) не пізніше дня подання документів для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про ліквідацію банку як юридичної особи;

Фонд на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду здійснює передачу банку-агенту частин Загального реєстру, інформації з Реєстру переказів, сформованого за результатами розгляду індивідуальних звернень до Фонду, надісланих (поданих) не пізніше дня подання документів для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про ліквідацію банку як юридичної особи;

2) при формуванні інформації у Системі:

Загальний реєстр/частини Загального реєстру формуються згідно з Регламентом штатними засобами МОВ;

вивантаження на ПЦФ сформованого у МОВ Загального реєстру/частини Загального реєстру здійснюється у Системі директором - розпорядником Фонду або уповноваженим ним працівником Фонду;

після передачі інформації на ПЦФ у параметрах облікової картки у МОВ автоматично проставляється ознака про передачу інформації із зазначеної облікової картки до ПЦФ;

внесення змін та/або доповнень до облікової картки вкладника, видалення, блокування та розблокування здійснюються відповідальними працівниками Фонду на підставі інформації уповноваженої особи Фонду, або за результатами розгляду індивідуального звернення вкладника (спадкоємця, представника вкладника або спадкоємця) до Фонду, або у разі виявлення помилки.

У разі якщо Фонд вже здійснював виплати відшкодування коштів вкладникам неплатоспроможного банку за допомогою засобів програмного комплексу Фонду, до МОВ завантажується станом на день завантаження інформація про всіх вкладників такого неплатоспроможного банку та гарантовані суми відшкодувань, що отримані/не отримані вкладниками такого неплатоспроможного банку.

Для завантаження до Системи змін та/або доповнень до переліків вкладників банків, які були віднесені до категорії неплатоспроможних або щодо яких прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію до 01 липня 2016 року, файли змін та/або доповнень надаються за структурою інформаційного рядка файла «К», визначеною додатком 9 до цього Положення.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Положення №14 банк-агент здійснює виплати гарантованих сум відшкодування вкладникам відповідно до інформації про вкладника, отриманої від Фонду, на підставі укладеного з Фондом договору.

Отже, виплата гарантованих сум відшкодування здійснюються через банки-агенти на підставі укладених договорів між Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та банківськими установами, які повинні здійснювати такі виплати.

При цьому, відповідачем не надано доказів того, що такі договори укладені, а також не підтверджено вчинення тих дій, які передбачені пунктом 8 розділу ІІІ Положення №14.

До того ж, матеріали справи не містять доказів проведення вказаної виплати, незважаючи на те, що позивач вчинила усі необхідні дії для отримання таких коштів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає протиправними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо відмови у проведені виплати її гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у Публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк", за договором банківського рахунку №18-23038 від 09.07.2015 у розмірі 198400 грн.

Також апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про неможливість стягнення вказаних сум відповідних коштів з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, адже задоволення відповідної вимоги позивача у такий спосіб призведе до порушення визначеної законодавцем процедури, а належним способом захисту та відновлення права позивача, порушеного вказаними протиправними діями відповідача є зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснити виплату ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом у публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк" в розмірі 198400 грн.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Гонтарук В. М. Сушко О.О.