Справа № 2-а-4793/11
Суддя: Славінська Н. Л.
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4793/11
23 червня 2021 року м. Шаргород
Справа №2-а- 4793/11
Провадження №6-а/152/26/21
Шаргородський районний суд
головуючого судді Славінської Н.Л.,
секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у справі,
17.06.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Шаргородського районного суду із заявою про заміну сторони у справі №2-а-4793/11 за позовом ОСОБА_2 до УПФУ у Шаргородському районі про зобов`язання нарахувати та виплатити заборгованість з пенсійних виплат: позивача ОСОБА_2 замінити на його правонаступника ОСОБА_1 .
Мотивуючи заяву ОСОБА_1 зазначила, що в провадженні Шаргородського районного суду Вінницької області знаходилася справа за позовом ОСОБА_2 до УПФУ в Шаргородському районі про зобов`язання нарахувати та виплатити заборгованість з пенсійних виплат.
Постановою суду від 27.09.2011 року, яка підлягала до негайного виконання, зобов`язано УПФУ у Шаргородському районі нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_2 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі, постраждалій від наслідків Чорнобильської катастрофи, віднесеній до 4 категорії, за період з 01.02.2011 року по 22.07.2011 року включно, відповідно до вимог ст.51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 15% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням проведених виплат за вказаний період; нарахувати та виплатити підвищення (доплату) до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення в зоні посиленого радіоекологічного контролю, за період з 01.02.2011 року по 22.07.2011 року включно, відповідно до ч.ч.2, 1 ст.39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визначивши вказане підвищення (доплату) в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, з врахуванням проведених виплат.
Виконавчий лист не видавався, постанова суду не виконувалася.
ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_2 помер.
Тому вона змушена звернутися до суду із заявою про заміну сторони у справі.
В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлялася належним чином.
Згідно з п.3 прохальної частини заяви, ОСОБА_1 просить розгляд справи проводити у її відсутності (а.с.2).
Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, про його дату, час та місце повідомлений належним чином (а.с.12).
Враховуючи, що сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено в силу вимог ч.2 ст.379 КАС України, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без участі сторін і без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України.
Суд, розглянувши заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у справі, перевіривши матеріали справи за заявою, вважає, що заява підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Суд встановив, що 27.09.2011 року Шаргородським районним судом Вінницької області винесено постанову у справі за №2-а-4793/11 за позовом ОСОБА_2 до УПФУ в Шаргородському районі про зобов`язання нарахувати та виплатити заборгованість з пенсійних виплат, якою позов задоволено: визнано незаконною відмову управління Пенсійного фонду України у Шаргородському районі нарахувати нарахувати і виплатити ОСОБА_2 додаткову пенсію та доплату до пенсії в розмірі, передбаченому Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язано УПФУ в Шаргородському районі Вінницької області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 підвищення (доплату) до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, починаючи з 01 лютого 2011 року по 22 липня 2011 року включно, відповідно до ч.ч.2, 1ст.39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, з врахуванням проведених йому виплат; зобов`язано УПФУ в Шаргородському районі Вінницької області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеній до категорії 4, починаючи з 01 лютого 2011 року по 22 липня 2011 року включно, відповідно до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням проведених йому виплат за вказаний період (а.с.7).
По вказаному судовому рішенню виконавчий лист не видавався, що вбачається із матеріалів адміністративної справи.
Також, загальновідомим є факт про те, що УПФУ у Шаргородському районі реорганізовано, у зв`язку із чим про дату, час та місце слухання справи судом повідомлено ГУПФУ у Вінницькій області (а.с.12).
Судом встановлено, що стягувач ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.5).
Таким чином, судом встановлено, що боржником проведено перерахунок спірних коштів стягувачу та визначено суму, яку потрібно було виплатити, а тому вказана сума 5847,02 грн. входить до складу спадщини.
Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).
Статтею 1219 ЦК передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Відповідно до ст.1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Згідно з ч.1 ст.91 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.
За положеннями ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини… У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
При цьому, ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю, тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.
Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми соціальних виплат (у даному випадку пенсії) передаються членам сім`ї спадкодавця, до того ж незалежно від того, чи виступають вони одночасно спадкоємцями після його смерті. При цьому, сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, слід вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя, внаслідок неправомірних дій органу Пенсійного фонду України, який не виконав у добровільному порядку судове рішення, яке набрало законної сили, і яким його (пенсійний орган) було зобов`язано провести нарахування та виплату ОСОБА_2 доплати до пенсії, як особі віднесеній до 4 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Такий правовий висновок висловив Верховний Суд у постанові від 24.04.2018 року у справі №2а/0612/649/11.
Крім того, що стосується правонаступництва, то суд виходить з наступного.
Статтею 55 КАС України у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, передбачено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником.
Вказана норма узгоджується із нормою ст.52 діючого КАСУ.
Згідно із ч.1 ст.264 КАСУ, у редакції чинній на час виникнення спірних відносин, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Вказана норма узгоджується із нормою ст.379 діючого КАСУ, частиною 4 якої також передбачено порядок заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення (ч.ч.1, 2 ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження»).
Частиною 5 статті 15 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
У контексті наведених положень ЗУ «Про виконавче провадження» слід зазначити, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 цього Закону. При цьому виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.
До того ж ЗУ «Про виконавче провадження» не пов`язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, прямо передбачає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача (абзац другий частини четвертої статті 4 Закону ЗУ «Про виконавче провадження» ).
Саме такий правовий висновок висловив Верховний Суд у постанові від 24.04.2018 року у справі №2а/0612/649/11.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Матківська проти України» від 12 березня 2009 року зазначено про те, що судовий розгляд і виконавче провадження це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також, що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.
Отже, заміна сторони у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.
Такий правовий висновок висловив Верховний Суд у постанові від 24.04.2018 року у справі №2а/0612/649/11.
Проаналізувавши докази та законодавство, суд приходить до переконання про те, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню і спадкодавця ОСОБА_2 у справі №2-а-4793/11 слід замінити на спадкоємця ОСОБА_1 .
В силу вимог ч.3 ст.379 КАС України, за результатами вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження суд виносить ухвалу, яка підлягає оскарженню.
Керуючись ст.ст.52, 248, ч.4 ст.250, ст.379 КАС України,
Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у справі задовольнити.
Замінити сторону у справі №2-а-4793/11 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Шаргородському районі про зобов`язання нарахувати та виплатити заборгованість з пенсійних виплат: позивача ОСОБА_2 замінити на його правонаступника: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку с. Зведенівка Шаргородського району Вінницької області, жительку АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження : якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя: