Справа № 819/758/18
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2021-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року

м. Київ

справа № 819/758/18

адміністративне провадження № К/9901/1433/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Данилевич Н.А.,

суддів: Мацедонської В.Е., Шевцової Н.В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року (головуючий суддя - Мірінович У.А.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року (головуючий суддя - Старунський Д.М., судді - Багрій В.М., Рибачук А.І.) в адміністративній справі №819/758/18

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

у с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 26.04.2018 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії Управління міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області щодо нескладання акта про нещасний випадок (у тому числі поранення) за формою Н-1 за фактом отримання ним травми в період проходження служби при виконанні службових обов`язків, пов`язаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, боротьбі зі злочинністю та ненадання його його копії;

- зобов`язати Ліквідаційну комісію Управління міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області скласти акт про нещасний випадок (у тому числі поранення) за формою Н-1 за фактом отримання травми в період проходження служби при виконанні службових обов`язків, пов`язаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, боротьбі зі злочинністю та надати його копію.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в період з 18.02.2014 по 19.02.2014 при виконанні службових обов`язків з охорони громадського порядку невідомими особами позивачу було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, струс головного мозку, забій, осадніння тім`яних та лобних ділянок голови, правої кисті, закрита травма грудної клітки, закритий перелом тіла грудини, забій правої половини грудної клітки. Надалі, 22.02.2018 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив видати акт про нещасний випадок за формою Н-1 за фактом отримання позивачем з 18.02.2014 по 19.02.2014 травм в період проходження служби при виконанні службових обов`язків, пов`язаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку. Однак, листом від 14.03.2018 № 161 комісія повідомила позивача про те, що відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 №1346 (далі - Порядок № 1346, акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-1 складається за результатами відповідного розслідування нещасних випадків, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше. Таким чином, оскільки позивач від виконання службових обов`язків не звільнявся, то підстав для видачі акта за формою Н-1 немає. Таку відмову позивач вважає протиправною, оскільки, внаслідок отриманих зазначених тілесних ушкоджень, позивач у період з 19.02.2014 по 21.02.2014 перебував на стаціонарному лікуванні у Тернопільській МКЛШД, а тому твердження відповідача на те, що позивач від виконання службових обов`язків не звільнявся є хибним.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року, позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Валова, 11, м. Тернопіль, 46001) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Валова, 11, м. Тернопіль, 46001) щодо не проведення службового розслідування нещасного випадку що стався в період з 18.02.2014 по 19.02.2014 з ОСОБА_1 під час проходження служби в органах внутрішніх справ при виконанні службових обов"язків.

Зобов`язано Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області провести службове розслідування нещасного випадку, що стався у період з 18.02.2014 по 19.02.2014 з ОСОБА_1 під час проходження служби в органах внутрішніх справ при виконанні службових обов`язків.

Ухвалюючи судове рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що внаслідок отриманих зазначених тілесних ушкоджень, позивач у період з 19.02.2014 по 21.02.2014 перебував на стаціонарному лікуванні у Тернопільській МКЛШД, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1423 від 21.02.2014. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про підтвердження належними та допустимими доказами у справі, що стан здоров`я позивача, обумовлений травмами, що отримані у період проходження служби при виконанні службових обов`язків, пов`язаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку з 18.02.2014 по 19.02.2014, в подальшому унеможливив виконання роботи визначеного обсягу, професії позивача без шкоди для здоров`я, що підтверджується в тому числі випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1423 від 21.02.2014, а отже, зазначений нещасний випадок призвів до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше. Суд не прийняв до уваги твердження відповідача про те, що відповідно до довідки СМЗ УМВС в Тернопільській області від 17.03.2014 № 25/170 позивач від виконання службових обов`язків не звільнявся, а отже, не мала місце втрата працездатності позивачем, оскільки, на думку суду, зазначена обставина, лише свідчить про те, що позивач не зважаючи на те, що його стан здоров`я згідно висновків лікарів унеможливлює виконання роботи визначеного обсягу без шкоди для здоров`я, - не скористався правом на отримання особливої форми терапії, яка забезпечується медичними установами 24 години на добу, з звільнення від виконання обов`язків більш як на один день. З метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області щодо не проведення службового розслідування нещасного випадку що стався в період з 18.02.2014 по 19.02.2014 з ОСОБА_1 під час проходження служби в органах внутрішніх справ при виконанні службових обов`язків та зобов`язання відповідача провести службове розслідування нещасного випадку, що стався у період з 18.02.2014 по 19.02.2014 з ОСОБА_1 під час проходження служби в органах внутрішніх справ при виконанні службових обов`язків.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)

11 січня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року, в якій відповідач просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник вказує, що 24.03.2014 до УМВС України в Тернопільській області надійшла довідка СМЗ УМВС області за №25/170 про звільнення від виконання службових обов`язків працівників міліції у зв`язку з отриманням травм під час масових заворушень 18.02.2014 - 19.02.2014, однак у зазначеному переліку осіб, які були звільнені від виконання службових обов`язків, позивач відсутній. Скаржник посилається на приписи п. 2.1 розділу 2 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ від 27.12.2002 за №1346, та зазначає, що розслідуванню підлягають нещасні випадки, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше. Отже, вважає, що у спірних правовідносинах підстави для проведення службового розслідування за фактом травмування позивача відсутні. Вказує, що позивачем не надано належних доказів в підтвердження непрацездатності в період з 19.02.2014 по 21.02.2014. Крім того, зауважує, що після завершення лікування позивач був зобов`язаний надати листок непрацездатності до СМЗ УМВС області, однак таких дій не вчинив. Таким чином, вважає, що позивач не звільнявся від виконання службових обов`язків, адже довідка медичної установи видана на іншу особу - ОСОБА_2 , тоді як фамілі та ініціали позивача - ОСОБА_1 , а також зауважує, що належним доказом підтвердження втрати працездатності є листок непрацездатності, який у матеріалах справи відсутній.

Ухвалою Верховного Суду від 23 червня 2021 року зазначену адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Надалі, протягом листопада 2013 року та січня, лютого 2014 року на території України відбулися масові зібрання людей на центральних площах обласних центрів та біля адміністративних приміщень органів виконавчої влади, та місцевого самоврядування з метою висловлення незадоволення щодо їх роботи, а також закликів про зміну представників діючої влади на той час.

Охорону громадського порядку під час зазначених подій у м. Тернополі забезпечували працівники УМВС України в Тернопільській області. Відповідно до розрахунку сил та засобів по охороні громадського порядку на території м. Тернополя 18.02.2014, затвердженого керівництвом УМВС, того дня до несення служби всього було задіяні 353 співробітника міліції, в тому числі і позивач.

Під час масових заворушень, які відбулися з 18.02.2014 по 19.02.2014 позивачу при виконанні службових обов`язків з охорони громадського порядку невідомими особами було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, струс головного мозку, забій, осадніння тім`яних та лобних ділянок голови, правої кисті, закрита травма грудної клітки, закритий перелом тіла грудини, забій правої половини грудної клітки, що підтверджується довідкою ТМКЛШД від 19.02.2014 №1835 (акр справи 13).

Внаслідок отриманих зазначених тілесних ушкоджень, позивач у період з 19.02.2014 по 21.02.2014 перебував на стаціонарному лікуванні у Тернопільській МКЛШД, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1423 від 21.02.2014 (арк. справи 12).

У відповідності до постанови ВЛК ДУ "ТМО МВС України по Тернопільській області" №40 від 04.12.2017 зазначена травма пенсіонера МВС ОСОБА_1 пов`язана з проходженням служби в поліції (арк. справи 9).

Також, 13.02.2018 Тернопільським обласним центром медико - соціальної експертизи було проведено огляд позивача та встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках - 20%, що підтверджується довідкою серії АГ № 0021464 (арк. справи 10).

22.02.2018 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив видати акт про нещасний випадок за формою Н-1 за фактом отримання позивачем з 18.02.2014 по 19.02.2014 травм в період проходження служби при виконанні службових обов`язків, пов`язаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку.

Листом від 14.03.2018 № 161 комісія повідомила позивача про те, що відповідно до пункту 2.1 Порядку № 1346 акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-1 складається за результатами відповідного розслідування нещасних випадків, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше. Таким чином, оскільки відповідно до довідки СМЗ УМВС в Тернопільській області від 17.03.2014 № 25/170 позивач від виконання службових обов`язків не звільнявся у зв`язку з отриманням травм під час масових заворушень, які відбулися з 18.02.2014 по 19.02.2014, то підстав для видачі акта за формою Н-1 немає (арк. справи 11).

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

Відповідно до статті 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ від 27.12.2002 №1346 (далі - Порядок №1346), розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

Пунктом 3.5 Порядку № 1346 визначено, що керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС.

Згідно з пунктом 3.8 Порядку № 1346 комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії:

- обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо;

- визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці;

- з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;

- визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків);

- скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.

Відповідно до пункту 2.4 Порядку № 1346 якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (додаток 2).

Згідно Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці № 41 від 01.09.1992 Міністерства праці України, працездатність - здатність людини до активної діяльності, що характеризується можливістю виконання роботи і функціональним станом організму в процесі роботи ("фізіологічною ціною" роботи).

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до Кодексу адміністративного судочинства (далі -КАС України), внесені Законом України від 15.01.2020 № 460-ІХ, за правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина 2 статті 341 КАС України).

З аналізу норм Порядку №1346 випливає, що розслідуванню підлягають нещасні випадки (у тому числі поранення), що призвели до втрати працівником працездатності, зокрема, на один робочий день чи більше. При цьому, якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ*.

Отже, визначальною умовою для складання керівником акту Н-1 є пов`язаність такого випадку з виконанням працівником службових обов`язків.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 07 квітня 2014 року відповідачем складено акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5. Суд зауважує, що відповідно до наведеного позивачем обґрунтування та матеріалів справи за висновком комісії, наведеним в акті розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) від 07 квітня 2014 року за формою Н-5, всі перераховані працівники міліції (у тому числі і позивач) отримали тілесні ушкодження в період проходження служби під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, боротьби із злочинністю.

Тобто факт пов`язаності нещасного випадку, що трапився з позивачем, з виконанням ним службових обов`язків у спірних правовідносинах визнається відповідачем.

Щодо обставин втрати позивачем працездатності у період з 18.02.2014 по 19.02.2014 Суд вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про те, що стан здоров`я позивача, обумовлений травмами, що отримані в період проходження служби при виконанні службових обов`язків, пов`язаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку з 18.02.2014 по 19.02.2014, в подальшому унеможливив виконання роботи визначеного обсягу, професії позивача без шкоди для здоров`я, що підтверджується в тому числі випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1423 від 21.02.2014. Судами також правильно не прийнято до уваги твердження відповідача про те, що відповідно до довідки СМЗ УМВС в Тернопільській області від 17.03.2014 № 25/170 позивач від виконання службових обов`язків не звільнявся, а отже, не мала місце втрата працездатності позивачем, оскільки зазначена обставина лише свідчить про те, що позивач, не зважаючи на те, що його стан здоров`я згідно висновків лікарів унеможливлює виконання роботи визначеного обсягу без шкоди для здоров`я, - не скористався правом на отримання особливої форми терапії, яка забезпечується медичними установами 24 години на добу із звільненням від виконання обов`язків більш як на один день.

Таким чином, при вирішенні цього спору суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про те, що у відповідача були наявні всі правові підстави для проведення за зверненням позивача службового розслідування нещасного випадку та складення відповідного акту згідно Порядку №1346.

Оцінюючи доводи касаційної скарги, Суд виходить з того, що судами першої та апеляційної інстанцій було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваних судових рішень, у касаційній скарзі не зазначено.

Суд вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновки судів попередніх інстанцій, а зводяться до переоцінки встановлених судами обставин.

Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищенаведене, відповідно до частини 1 статті 350 КАС України Суд касаційної інстанції вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій - без змін, оскільки судами не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.

З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, підстави для скасування судових рішень відсутні.

Оскільки суд касаційної інстанції не змінює судові рішення судів попередніх інстанцій та не ухвалює нове рішення у справі, підстави для розподілу судових витрат, в тому числі і витрат на правничу допомогу, відсутні.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року у справі № 819/758/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіН.А. Данилевич В.Е. Мацедонська Н.В. Шевцова