Справа № 336/2940/20
Суддя: Галущенко Ю. А.
Дата ухвалення: 2021-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 336/2940/20
Провадження № 2-а/336/7/2021
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Галущенко Ю.А., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 4 роти № 2 батальону в Запорізькій області лейтенанта поліції Максимова Костянтина Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому зазначає, що 05.06.2020 р. інспектором Управління патрульної поліції в Запорізькій області Максимовим К.С. відносно нього була винесена постанова серії ЕАМ № 2637374 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КпАП України, та накладено штраф в розмірі 255 грн.

За змістом оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 05.06.2020 року о 11.31 керуючи автомобілем PEUGEOT 508 д.н. НОМЕР_1 , на вул. Магістральна, 64 в м. Запоріжжя, був зупинений працівником поліції, який склав постанову про адміністративне правопорушення, в якій зазначив, що ОСОБА_1 здійснив зупинку ТЗ на проїжджої частини в другому ряду, чим порушив вимоги п.15.4 Правил дорожнього руху.

Просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 05.06.2020 року серії ЕАМ № 2637374.

Відповідач відзиву на позов у встановлений судом строк не надав, документів для долучення до справи не надіслав.

Вивчивши обставини справи, перевіривши доводи адміністративного позову на користь його задоволення, дослідивши наявні у справі докази в сукупності, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Як випливає із змісту ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а в силу ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Судом з матеріалів справи встановлено, що 05.06.2020 р. посадовою особою - інспектором 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Максимовим К.С. відносно нього була винесена постанова серії ЕАМ № 2637374 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КпАП України, та накладено штраф в розмірі 255 грн.

За змістом оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 05.06.2020 року о 11.31 керуючи автомобілем PEUGEOT 508 д.н. НОМЕР_1 , на вул. Магістральна, 64 в м. Запоріжжя, був зупинений працівником поліції, який склав постанову про адміністративне правопорушення, в якій зазначив, що ОСОБА_1 здійснив зупинку ТЗ на проїжджої частини в другому ряду, чим порушив вимоги п.15.4 Правил дорожнього руху.

Правомірність та обґрунтованість дій посадових осіб та вказаних вище постанов є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Відповідно до ст. ст.245, 251, 252, 280 КУпАП при розгляді адміністративної справи органом (посадовою особою) повинно бути вжито всіх необхідних заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів та з`ясовано: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналогічні роз`яснення викладені у п.24 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення ,які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже,адміністративне обвинувачення має бути доведено державою ,в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані ,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

- письмовими,речовими і електронними засобами;

- висновками експертів;

- показаннями свідків.

Статтею 72 ч.2 цього ж Кодексу встановлено,що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення,дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази,які не були покладені в основу оскаржуваного рішення,за винятком випадків,коли він доведе,що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення,але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ст.122 ч.1 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В позові ОСОБА_1 зазначає, що викладених у оскаржувані постанові обставин він ПДР не порушував та доказів вчинення інкримінованого йому порушення п.15.4ПДР відповідач на час винесення оскаржуваної постанови не пред`явив.

На час розгляду даної справи жодних доказів винуватості позивача у порушенні п.15.4 ПДР відповідачем інспектором Управління патрульної поліції в Запорізькій області Максимовим К.С., який виніс відповідну постанову ЕАМ № 2637374, не надано, відповідач у жодний передбачений процесуальним законом спосіб не спростував викладених позивачем обставин з посиланням на докази, які підтвердили б правомірність прийнятого ним рішення та спростовували доводи позивача.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про задоволення позову, оскільки доводи викладені в позові не спростовані відповідачем, а винна поведінка позивача доказами не доведена.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 251, 280, 283, 285 КУпАП, Правилами дорожнього руху України п.8.7.3.з, ст.ст.2 70, 72, 257, 286 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора 4 роти № 2 батальону в Запорізькій області лейтенанта поліції Максимова Костянтина Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАМ № 2637374 від 05.06.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором Управління патрульної поліції в Запорізькій області Максимовим Костянтином Сергійовичем, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП за порушення вимог п.15.4 Правил дорожнього руху та накладення штрафу в розмірі 255 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Ю.А. Галущенко

24.06.21