Справа № 160/13260/19
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2021 року м. Дніпросправа № 160/13260/19
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Лукманової О.М., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Розівський Елеватор» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 (суддя Юрков Е.О.) по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Розівський Елеватор» до Державної податкової служби України про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації

В С Т А Н О В И В:

26.12.2019 р. ПрАТ «Розівський елеватор» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації, де просило визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію ДПС України, надану ПрАТ «Розівський елеватор» в письмовій формі за вих.№ 1776/6/99-00-04-03-15/ІПК від 06.12.2019 р. «Про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що викладені в позові доводи позивача є не обгрунтованими, в зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню,

Не погодившись з рішенням суду ПрАТ «Розівський елеватор» подало апеляційну скаргу, де просило скасувати рішення суду, прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що надана йому індивідуальна податкова консультація як правовий акт індивідуальної дії суперечить нормам та змісту податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Крім того, застосування оскаржуваної податкової консультації ДПС України призводить до ускладнення адміністрування податку внаслідок збільшення кількості об`єктів оподаткування, баз оподаткування та ставок з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки,

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги позивача в зв`язку з наступним.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.11.2019 р. позивач звернувся до відповідача з листом № 249 про надання податкової консультації, де зазначив, що є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, має у власності будівлі та споруди хлібоприймального пункту, які відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є єдиним об`єктам нерухомого майна, який має єдиний реєстраційний номер.

Товариство нараховувало та сплачувало податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, застосовуючи різні ставки податку до окремих будівель, що входять до складу об`єкту нерухомого майна (розподіляючи за кодами об`єкту за державним класифікатором будівель та споруд ДК 018:2000), а не застосовуючи одну ставку для об`єкту нерухомого майна до всіх складових частин об`єкту.

При цьому Верховним судом в постанові від 20.08.2019 р. по справі № 1640/3125/18 наведено правову позицію з даного питання, згідно з якою будівлі промисловості неможливо вважати лише промисловими та складськими будівлями, тобто тими, що використовуються для виробництва та зберігання продукції, зберігання матеріалів. Будівлі, які не задіяні безпосередньо для виготовлення продукції, використовуються промисловим підприємством для розміщення персоналу та обладнання, необхідного для адміністративного, побутового (опалення, водопостачання, тощо), транспортного забезпечення, а також виконання інших функцій. Таким чином, будівлі (як виробничі, так і адміністративні та допоміжні), що входять до складу цілісного майнового комплексу промислового підприємства та використовуються для забезпечення його діяльності, необхідно відносити до будівель промисловості в розумінні абз. «є» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

На підставі викладеного просив відповідно статті 5 ПК України, з метою правильного нарахування та сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, надати відповідь на питання:

-яким чином нараховується податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на будівлі, які не задіяні безпосередньо для надання послуг, а використовуються Товариством для розміщення персоналу та обладнання, необхідного для адміністративного, побутового, транспортного забезпечення, а також виконання інших функцій застосовуючи різні ставки податку до окремих різних будівель, що входять до складу майнового комплексу (розподіляючи за кодами типу об`єктів за державним класифікатором будівель, та споруд ДК 018:2000) або застосовувати єдину ставку для всіх будівель, що входять до складу єдиного майнового комплексу, та відносини до одного коду типу об`єкту?

Листом № 1776/6/99-00-04-03-15/ІПК від 06.12.2019 р. відповідач надав позивачу податкову консультацію «Про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки», де вказав, що об`єктами майнового комплексу є об`єкти, які можуть бути виділені у самостійні окремі об`єкти нерухомості, що підлягають державній реєстрації.

Таким чином об`єкти різного цільового призначення можуть бути класифіковані за різними кодами Класифікатора, що передбачає застосування різних ставок при обчисленні податкових зобов`язань з Податку.

Статтею 14 ПК України встановлено, що « 14.1.172. податкова консультація - індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом».

Відповідно статті 17 ПК України « 17.1. Платник податків має право:…17.1.7. оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб), у тому числі індивідуальну податкову консультацію, яка йому надана, а також узагальнюючу податкову консультацію;…».

Крім того, статтею 53 ПК України передбачено, що « 53.2. Платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Протягом 30 календарних днів з дня набрання законної сили рішенням суду про скасування наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, або контролюючий орган з урахуванням висновків суду зобов`язані опублікувати узагальнюючу податкову консультацію або надати платнику податків індивідуальну податкову консультацію».

Як вбачається з листа про надання податкової консультації, позивачем зазначено, що ПрАТ «Розівський елеватор» має у власності будівлі та споруди хлібоприймального пункту, які відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є єдиним об`єктом нерухомого майна, який має єдиний реєстраційний номер.

Статтею 266 ПК України передбачено, що « 266.1. Платники податку 266.1.1. Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

266.2. Об`єкт оподаткування 266.2.1. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. 266.2.2. Не є об`єктом оподаткування:

…є) будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств;

266.3. База оподаткування 266.3.1. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

266.3.2. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

266.3.3. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт».

Як слідує з оскаржуваної податкової консультації, відповідач зазначив, що перелік об`єктів нерухомості, визначених п.п. 14.1.129-1 п.14.1 ст. 14 ПК України не містить такого об`єкту нежитлової нерухомості, як «майновий комплекс».

Однак, згідно п.п. 14.1 129-1 ст.124 ПК України визначено, що 14.1.129-1. об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють:

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

ґ) будівлі промислові та склади;

д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

є) інші будівлі;…».

Крім того, статтею 191 ЦК України передбачено, що « 1. Підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності.

2. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом».

Вирішуючи питання щодо правомірності наданої податкової консультації та приймаючи до уваги, що нормативними актами України не надано тлумачення поняття «будівлі промисловості», зазначені в статті 266 ПК України, суд враховує вид діяльності позивача та функціональне призначення будівель.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, видами діяльності позивача є: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 10.61 Виробництво продуктів борошномельно-крупьяної промисловості; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 52.10 Складське господарство; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Відповідно постанови Верховного Суду від 17.02.2020 р. по справі № 820/3556/17 «застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь якого виду)».

Згідно постанови Верховного Суду від 28.05.2020 р. по справі № 826/1338/17 встановлено, що «ТОВ «Розівський елеватор» є підприємством агропромислового комплексу, що здійснює свою діяльність у сільськогосподарській сфері на ринку зерна у відповідності до положень Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні». Підприємство надає комплекс послуг із зберігання зерна, що включає приймання, доробку, зберігання та відвантаження зерна.

За КВЕД основним видом діяльності ТОВ «Розівський елеватор» є діяльність у сфері складського господарства, що фактично включає в себе діяльність із зберігання та складування зернових культур.

Всі будівлі і споруди товариства використовуються у технологічному процесі зберігання зерна, а тому є такими, що призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, а процес зберігання зерна полягає не тільки у знаходженні зерна у місцях його зберігання(токів, зерноскладів, елеваторів, насіннєсховищ силосного типу, одноповерхових складів з горизонтальними або похилими підлогами та допоміжних будівель), а й у проведенні з ним певних технологічних операцій, які є необхідними для доведення якості зерна до необхідних вимог діючих стандартів та надання йому стійкості під час зберігання.

Таким чином,… будівлі, які використовуються ТОВ «Розівський елеватор» в наданні послуг із зберігання зерна становлять цілісний майновий комплекс».

Крім того, в постанові Верховного Суду від 20.02.200 р. по справі № 818/149/16 суд «дійшов висновку, що будівлі, які використовуються промисловим підприємством для забезпечення виробничої діяльності, є будівлями промисловості, в тому числі будівлі, які використовуються для розміщення апарата управління, та інших робітників, занятих у виробничому процесі, відтак не є об`єктами оподаткування відповідно до п.п. «є» 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України».

Таким чином, судом встановлено, що Верховний суд не ділить будівлі (нежитлові приміщення), розташовані за однією адресою, і не відокремлює їх як самостійні об`єкти нежитлової нерухомості, бо всі будівлі згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є одним об`єктам нерухомого майна, що складає майновий комплекс, мають спільну мету використання та є будівлями промисловості.

Відповідно спірної податкової консультації, відповідач зазначив, що об`єктами майнового комплексу є об`єкти, які можуть бути виділені у самостійні окремі об`єкти нерухомості, що підлягають державній реєстрації.

Однак, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно запиту позивача про надання податкової консультації, ПрАТ «Розівський елеватор» вказав, що має у власності будівлі та споруди хлібоприймального пункту, які відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є єдиним об`єктом нерухомого майна, який має єдиний реєстраційний номер і за даних обставин не можуть бути самостійними (окремими) об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно окремі будівлі, які входять до комплексу будівель і не зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як самостійні об`єкти цивільних правовідносин та про можливість виділення у самостійні окремі об`єкти нерухомості у запиті взагалі не йшла мова.

Крім того, в постанові Верховного Суду від 20.08.2019 р. по справі № 1640/3125/18, на яку посилався в запиті позивач, зазначено, що будівлі (як виробничі, так і адміністративні та допоміжні), що входять до складу цілісного майнового комплексу промислового підприємства та використовуються для забезпечення його діяльності, необхідно відносити до будівель промисловості в розумінні абз. "є" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України.

А згідно статті 14 КАС України « 2. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Крім того, статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII передбачено, що « 5. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права».

Приймаючи до уваги вищевикладене, та, враховуючи обставини, вказані позивачем у запиті і, надаючи оцінку змісту індивідуальної податкової консультації на відповідність нормам податкового законодавства, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог та вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати, та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 315,317,321,322,325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Розівський Елеватор» - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 р. скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Розівський Елеватор» до Державної податкової служби України про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію ДПС України, надану ПрАТ «Розівський елеватор» в письмовій формі за вих.№ 1776/6/99-00-04-03-15/ІПК від 06.12.2019 р. «Про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки».

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з моменту її виготовлення в повному обсязі.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова

суддя А.В. Суховаров