Справа № 160/164/21
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2021-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2021 року0 м. Дніпросправа № 160/164/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.03.2021 ( суддя першої інстанції Рябчук О.С.) в адміністративній справі №160/164/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
05.01.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, в якому просила:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.11.2016 по день звільнення (20.05.2020 року) та компенсації втрати частини таких доходів;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Збройних Сил України нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.11.2016 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення у цей період - січень 2008 року та за період з 01.03.2018 по 20.05.2020 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення у цей період - березень 2018 року в загальній сумі 27 034,81 грн.;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Збройних Сил України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у вигляді індексації грошового забезпечення за період з 01.11.2016року по 28.02.2018 року на суму такої індексації за весь період затримки виплати по день фактично виплати індексації.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що військовою частиною НОМЕР_1 протиправно не проведено нарахування та виплату за період з 01.11.2016 року по 20.05.2020 року сум індексації грошового забезпечення. Позивач звернувся до відповідача із запитом щодо надання інформації про виплату або невиплату їй за період з 01.11.2016 року по день звільнення індексації грошового забезпечення та про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у вигляді індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року на суму такої індексації за весь період затримки. За результатами розгляду даного запиту відповідач повідомив, що з листопада 2016 року на підставі розпорядження Директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 року №248/3/9/1/2 військовослужбовцям припинена виплата індексації грошового забезпечення, у зв`язку зі збільшенням грошового забезпечення та відсутністю фінансового ресурсу у Міністерства оборони України. Поновлено виплату індексації грошового забезпечення з грудня 2018 року. Позивач вважає такі дії протиправними, що порушують її права, в зв`язку із чим звернулась з цим позовом до суду та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.03.2021 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.11.2016 року по день звільнення (19.05.2020 року).

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.11.2016 р. по 28.02.2018 р. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення у цей період - січень 2008 року та за період з 01.03.2018 р. по 19.05.2020 р. включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення у цей період - березень 2018 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Не погоджуючись з таким рішенням, Військова частина НОМЕР_1 надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Доводами апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не враховано того факту, що п. 5 Порядку №1078 в редакції від 15.12.2015 року встановлено, що місяцем з якого починається нарахування індексації грошового забезпечення, є місяць в якому відбулося підвищення тарифних ставок базовий місяць. Січень 2008 є базовим місяцем. Також зазначає, що військова частина є бюджетною організацією, матеріальні цінності якої перебувають у власності держави, а тому джерелом коштів для виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та проведення індексації грошового забезпечення та проведення індексації грошових доходів є Державний бюджет України.

Позивачем подано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в якому він просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржене рішення суду - без змін.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , з 2002 року проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_3 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №98 від 19 травня 2020 року була звільнена у запас та виключена зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України наказом від 14 травня 2020 року №54-РС з 19 травня 2020 року.

Позивач звернулася до командира військової частини НОМЕР_1 з запитом від 15.10.2020 року, в якому просила надати інформацію про виплату (або невиплату) їй за період з 01.11.2016 року по день звільнення індексації грошового забезпечення та про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у вигляді індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року на суму такої індексації за весь період затримки.

Листом від 23.10.2020 року № 3050 відповідач повідомив позивача, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення під час проходження військової служби ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_1 здійснювалась у відповідності до вимог законодавства, а саме Закону України Про індексацію грошових доходів населення, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 №1078, та внесеною постановою КМУ від 09.12.2015р №1013 відповідно до яких запроваджено єдині підходи при проведені індексації, а також у відповідності до вимог пункту 7 роз`яснення директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04 січня 2016 року №248/3/9/1/2, а тому відсутні підстави для її нарахування та виплати. Індексація ОСОБА_1 виплачена по 19 травня 2020 року в сумі 132 грн 70 копійок. До листопада 2016 року ОСОБА_1 знаходилась в декретній відпустці відповідно до п. 3 постанови КМУ №1078 індексація за період декретної відпустки з лютого 2015 року не нараховується. Відповідно до ст. 5 Закона України про індексацію грошових доходів населенню та п 6 Порядку із січня 2015 року індексація здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік. Останній базовий місяць березень 2018 року. До цього базовий місяць квітень 2013 року, потім ОСОБА_1 стала в серпні 2017 року на іншу посаду, став базовим місяцем. Відповідно до ст. 2 Закону №2050 від 19.10.2000 року індексація грошових доходів не підлягає індексації оскільки її не має в переліку статті (грошові доходи які не мають разового характеру).

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо невиплати індексації грошового забезпечення з 01.11.2016 року по 20.05.2020 року та компенсації втрати частини таких доходів, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції частково погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.6 Закону №1282-ХІІ у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078. Пунктом 4 вказаного Порядку встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до абзацу 8 пункту 4 Порядку у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно - правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Аналогічну правову позицію у подібних правовідносинах висловлено Верховним Судом у постанові від 12.12.2018р. по справі №825/874/17.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позивач має право на виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.11.2016 року по 28.02.2018 року та з 01.03.2018 по 19.05.2020, а відтак позовні вимоги в цій частині правильно задоволені судом першої інстанції.

Проте, щодо позовних вимог в частині застосування при проведенні індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.11.2016 року по 28.02.2018 року включно січня 2008 року як базового місяця, та з 01.03.2018 по 19.05.2020 включно березень 2008 року як базового місяця слід зазначити наступне.

На момент початку невиплати позивачу індексації грошового забезпечення, пункт 5 Порядку № 1078 передбачав, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Враховуючи вищенаведене вбачається, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення, зокрема, посадових окладів особи. Зміна розміру доплат, надбавок та премій не випливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.

Разом з цим, колегія судів зазначає, що відповідачем на момент розгляду даної справи не здійснено будь-якого розрахунку суми індексації грошового забезпечення позивача, в тому числі і встановлення базового місяця для її здійснення.

За таких умов відсутні підстави вважати, що відбулося порушення прав позивача щодо застосування відповідачем базового місяця, який на думку позивача не повинен застосовуватись.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що саме в процесі виконання рішення суду в порядку встановленому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядком №1078, буде визначено базовий місяць для проведення індексації грошового забезпечення позивача.

Окрім того, виходячи з положень ст.5 КАС України захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому.

Оскільки виплату та розрахунок індексації відповідачем проведено не було, тому в даному випадку право позивача щодо застосування певного базового місяця, з яким він не погоджується, не є порушеним.

Таким чином, оскільки відповідачем на час виникнення спірних правовідносин не вчинялося будь-яких дій по визначенню базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення позивачу, тому наразі відсутні підстави для висновку, що має місце порушення прав позивача, пов`язаних з визначенням базового місяця для проведення індексації за спірний період.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 240/11882/19.

За таких обставин, колегія суддів приходить висновку, що у даному випадку повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування, у відповідності до положень Порядку № 1078 та Закону № 1282-XII, покладається на відповідача, а тому, підстави для зобов`язання останнього здійснити розрахунок індексації позивача з урахуванням базового місяця відсутні.

Частинами першої та другої статті 308 КАС України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За приписами пункту 4 частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Таким чином апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 317, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.03.2021 в адміністративній справі №160/164/21 скасувати у справі прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.11.2016 року по день звільнення (19.05.2020 року).

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.11.2016 р. по 28.02.2018 р. та за період з 01.03.2018 р. по 19.05.2020 р. включно.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Повний текст судового рішення виготовлено 14 червня 2021 року

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва