Справа № 160/2753/20
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
23 червня 2021 року Справа № 160/2753/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСерьогіної О.В.
за участі секретаря судового засіданняГанжі О.С.
представника заявника Торкай Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі заяву представника ОСОБА_1 - Торкай Леоніда Михайловича про заміну сторони (стягувача) правонаступником у справі №160/2753/20 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування заяви заявник зазначає, що рішенням Дніпропетровського окружного суду від 30.06.2020 по вказаній справі задоволено позов ОСОБА_2 до ГУ ПФУ В Дніпропетровській області про виплату компенсації в зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії, яку він отримував у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». На сайті «Судова влада України» була інформація, що 21.07.2020 року на вказане рішення суду подано апеляційну скаргу. 19.04.2021 року заявник отримала рекомендованого листа з постановою суду від 19.03.2021 року, якою рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 року - залишено без змін. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік заявниці - позивач ОСОБА_2 помер. У відповідності до вимогам ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суми пенсії, що підлягали виплаті
пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та
членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Вважає, що заявник має право на отримання недоотриманої пенсії чоловіка, яка йому підлягала виплаті у даному разі у вигляді компенсації за рішенням суду по справі № 160/2753/20. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити вимоги, викладені у заяві.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 року заяву представника ОСОБА_1 - Торкай Леоніда Михайловича про заміну сторони (стягувача) правонаступником у справі №160/2753/20 призначено до розгляду у судовому засіданні на 23.06.2021 року о 09:00 год.
У судове засідання прибув представник заявника. Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Згідно з ч. 2 ст. 379 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.
Враховуючи особливості розгляду справи, передбачені ст. 52 та ст. 379 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути дану заяву без участі представника відповідача.
Так, за наслідками дослідження матеріалів справи, змісту заяви та додатків до неї, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 року по справі №160/2753/20 адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_2 у нарахуванні та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, перерахованої відповідно до ст. 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських, за період з 01.01.2016 року по 05.06.2019 року;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) здійснити розрахунок, нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованої йому частини пенсії, перерахованої відповідно до ст. 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських згідно довідки, наданою ліквідаційною комісією УМВС України в Дніпропетровській області довідки про грошове забезпечення № 83/23108 від 05.10.2017 року, за період з 01.01.2016 року по 05.06.2019 року, згідно Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та Постанови Кабінету Міністрів № 159 від 21.02.2001 року "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати" однією сумою;

- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено;

- стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 630,60 грн.

Не погоджуючись із даним судовим рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулося до суду із апеляційною скаргою.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 19.03.2021 року апеляційну скаргу було повернуто скаржнику.

Так, 19.03.2021 року набрало законної сили рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 року по справі №160/2753/19.

Щодо вимог, викладених у заяві в частині заміни сторони (стягувача) правонаступником у справі, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані ст.ст.52, 379 КАС України, ст.ст.1 і 15 Закону України "Про виконавче провадження", а також додатково регламентовані ст.ст.1216, 1219, 1227 Цивільного кодексу України, ст.91 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі за текстом - Закон України №1788-ХІІ), ст.52 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі за текстом Закон України №1058-IV).

Так, у силу ч.1 ст.379 КАС України необхідною передумовою для заміни сторони виконавчого провадження є існування правонаступництва між позивачем як учасником суспільних відносин та зацікавленою особою, унаслідок якого належні першому права набуваються останнім.

Згідно ч. 1 ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

За визначенням ч.1 ст.1 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, у силу ч.1 ст.1 Закону України від 02.06.2016р. №1404-VIII "Про виконавче провадження" необхідною передумовою для заміни сторони виконавчого провадження є існування судового рішення, котре набрало законної сили і підлягає виконанню, за яким у конкретного учасника суспільних відносин виникли права чи сформувався інтерес.

Між тим, у спірних правовідносинах відсутнє рішення суду, яке підлягає виконанню. Як вбачається із матеріалів справи, позивач дійсно отримував пенсію у порядку Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", знаходився на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області і у межах справи №160/2753/20 оскаржив до суду діяння пенсійного органу з приводу ненарахування та невиплати частини пенсії.

Відтак, позивачу до порушення справи №160/2753/20 не нараховувалась пенсія в оскарженій частині, а відтак, за ненарахованою пенсією відсутній борг.

Рішення суду у справі №160/2753/20 було постановлено 30.06.2020р. та набрало законної сили 19.03.2021 року

25.10.2020 року (тобто до набрання цим рішенням суду законної сили) позивач помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 27.10.2020 року.

Таким чином, позивач не набув жодного права на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 року по справі №160/2753/20.

У розумінні п.3 ч.1 ст.39 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" смерть фізичної особи-громадянина унеможливлює виконавче провадження.

За матеріалами справи судом встановлено, що зацікавлена особа ОСОБА_1 - перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 (позивачем у даній справі), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 02.07.1971 року серія НОМЕР_4 .

Офіційні адреси проживання подружжя співпадали, в підтвердження чого заявником надано копії довідок від 29.10.2020 року за №1521 та №1522.

Суд зважає, що у розумінні ст.1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Отже, право на пенсію є індивідуальним особистим правом кожного громадянина, що не підлягає передачі у порядку спадкування.

Разом із тим, відносини з приводу набуття спадкоємцями померлого пенсіонера права власності на кошти, котрі у якості пенсії не були отримані пенсіонером за життя, регламентовані низкою норм права як із кола публічного законодавства, так і з кола приватного (тобто цивільного) законодавства.

Згідно з ст.1216 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Дане правило отримало подальший розвиток у положеннях публічного законодавства з приводу соціального забезпечення громадян у формі виплати пенсій, а саме: ст.91 Закону України від 05.11.1991 року №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі за текстом - Закон України №1788-ХІІ), ст.52 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі за текстом - Закон України №1058-IV), ст.61 Закону України від 09.04.1992р. №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі за текстом Закон України № 2262-XII).

Так, відповідно до ч.1 ст.91 Закону України №1788-ХІІ суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

За положеннями ст. 52 Закону України №1058-IV сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.<…>. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Згідно з ст.61 Закону України №2262-XII суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. В разі смерті пенсіонера членам його сім`ї або особі, яка здійснила його поховання, виплачується для цього допомога в розмірі тримісячної пенсії, але не менше п`ятикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Звідси слідує, що вищевказаними положеннями запроваджено спеціальне правило публічного законодавства, у силу якого недоодержана за життя пенсія пенсіонера не включаються до складу спадщини і виплачуються: 1) членам сім`ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; 2) батькам померлого пенсіонера; 3) дружині (чоловіку) померлого пенсіонера; 4) членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

Отже, однією з умов виплати пенсії, що не включається до складу спадщини, вказаним вище особам є те, що пенсія повинна бути призначена, обчислена, нарахована до виплати, але недоодержана за життя померлого пенсіонера, тобто має існувати таке, що набрало законної сили за життя пенсіонера, рішення суду про спонукання пенсійного органу до нарахування пенсії і виплаті боргу за пенсією.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми соціальних виплат (у даному випадку пенсії) передаються членам сім`ї спадкодавця, до того ж незалежно від того, чи виступають вони одночасно спадкоємцями після його смерті. При цьому, сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, слід вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя, внаслідок неправомірних дій органу Пенсійного фонду України, який не виконав у добровільному порядку судове рішення, яке набрало законної сили, і яким його (пенсійний орган) було зобов`язано провести перерахунок та виплату пенсії.

Відсутність події недоплати пенсії, зумовлена подією смерті позивача до набрання законної сили рішенням суду про зобов`язання нарахувати і виплатити пенсію, призводить до відсутності права вимоги, тобто до відсутності підстав для заміни сторони виконавчого провадження, де потенційний стягувач помер до набрання рішенням суду законної сили.

Відсутність спадщини позивача як реальної речі матеріального світу в контексті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 року по справі №160/2753/20 як такої (навіть у формі розумних очікувань та адекватних сподівань на отримання майна у майбутньому) унеможливлює заміну сторони (стягувача) правонаступником.

За таких обставин, суд вважає, що підстави для заміну сторони (стягувача) правонаступником у даній справі відсутні, а тому вказана заява підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 52, 241-243, 248, 256, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - Торкай Леоніда Михайловича про заміну сторони (стягувача) правонаступником у справі №160/2753/20 залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали суду складений 24.06.2021 року.

Суддя О.В. Серьогіна