Справа № 160/28/21
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2021 року Справа № 160/28/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіНіколайчук С.В.
при секретарі судового засіданняФедуркіній А.В.
представника позивача представників відповідача Осадчий В.І., Бугайова О.О., Касьян К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування наказу,-
04 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України,у якій просить визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини ЗОН Національної Гвардії України від 09.11.2020 року № 765.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходить службу за контрактом в 21 окремій бригаді охорони громадського порядку Національної гвардії України.
27.07.2020 року позивача відряджено в смт. Благодатне Волноваського району Донецької області , де 26.10.2020 року командиром ротної групи вищевказаної військової частини було складено, зокрема, протокол серії НГ № 6298 про самовільна залишення старшим прапорщиком ОСОБА_1 розташування підрозділу в умовах особливого періоду; протокол серії НГ № 6266 про виявлення у ОСОБА_1 алкогольного сп`яніння і відмову від проходження тесту на вміст алкогольних речовин.
27 жовтня 2020 року обидва протоколи було направлено до Волноваського районного суду Донецької області, постановою якого від 02.11.2020 року вищевказані адміністративні матеріали (протоколи) відносно ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження та присвоєно номер 221/6967/20. Постановою Волноваського районного суду від 10 грудня 2020 року провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушень, передбачених ч.4 ст.172-11 та ч.3 ст.172- 20 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, тому, на думку представника позивача, дисциплінарна відповідальність за Дисциплінарним статутом Збройних Сил України виключається, у зв`язку з чим просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року відкрито провадження у справі порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою Дніпроптеровського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року судом вирішено подбаший розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22 квітня 2021 року о 11:00 год.
В подальшому підготовче засідання переносилось 18.05.2021 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року закрито підготовче провадження в адміністративній справі № 160/28/21 та розпочати розгляд справи по суті, судове засідання призначено на 03.06.2021 року.
В подальшому судове засідання перенесено на 15.06.2021 року.
06.05.2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову. В обгрунтування правової позиції зазначив, що 09.11.2020 року позивачу за особисту недисциплінованість, порушення вимог статті 12 та 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України вимоги статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, було оголошено догану командиром військової частини ЗОН (згідно висновку службового розслідування).
26 жовтня 2020 року командиром ротної групи військової частини ЗОН НГУ Соловйовим М. С. щодо позивача було складено протокол серії НГ № 6298 про самовільне залишення в період з 23 жовтня 2020 року 08.30 до 24 жовтня 2020 року 09.00 розташування підрозділу в умовах особливого періоду, тобто військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.172-11 КУпАП та протокол серії НГ №6299 про виявлення позивача 23 жовтня 2020 року у стані алкогольного сп`яніння і відмову від проходження тесту на вміст алкогольних речовин в організмі шляхом самовільного залишення території БГр, тобто військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.З ст. 172-20 КУпАП.
10 грудня 2020 року постановою Волноваського районного суду провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєне правопорушень , передбачених ч.4 ст.172-11 та ч.З ст. 172-20 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Проте, відповідач зазначив, що позивача притягнуто до відповідальності не тільки за самовільне залишення розташування підрозділу в умовах особливого періоду та відмову від проходження тесту на вміст алкогольних речовин в організмі шляхом самовільного залишення території БГр, а й за порушення статуту внутрішньої служби, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, порушення військової дисципліни , тим самим не можна стверджувати, що позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності виключно за тими ж фактами, що і до адміністративної відповідальності.
У задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.
10 червня 2021 року від представника відповідача на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив, де останнім зазначено, що оскільки рішення суду про визнання позивача винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення не існує, то він є невинуватим у їх вчиненні незалежно від причин, з яких цтого рішення не існує.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Позивач, старший прапорщик ОСОБА_1 , проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді начальника складу ПММ господарського взводу роти бойового та матеріального забезпечення військової частини з 07.12.2020 року по теперішній час.
Відповідно до наказу командира військової частини по стройовій частині від № 186 дск старший прапорщик ОСОБА_1 був відряджений до ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з метою участі в операції Об`єднаних сил для виконання учбово-бойових завдань.
23.10.2020 року в період часу приблизно з 08:30 год. до 09:00 год., ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем в/ч НОМЕР_2 Національної гвардії України, в умовах особливого періоду, був виявлений у стані алкогольного сп`яніння, що виражалося характерним запахом з порожнини рота, млявою мовою, нестійкою ходою, почервонінням очей. Від проходження огляду на вміст алкогольних речовин в організмі відмовився в присутності свідків, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.
Окрім того, командир ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем в умовах особливого періоду, 23.10.2020 року в період часу приблизно з 08:30 год. до 09:00 год., перебуваючи на КСП батальйонної групи, самовільно залишив місце розташування підрозділу. В телефонному режимі ОСОБА_1 повідомив, що повернеться, як приведе себе і форму в належний стан, своє місце знаходження повідомити відмовився, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.172-11 КУпАП.
На підставі вищезазначеного, посадової особою військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України складено протокол про адміністративне правопорушення серії НГ № 6299 від 26.10.2020 року та в порушення вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення серії НГ № 6298 від 26.10.2020 року.
Наказом від 09.10.2020 року № 733 АГП командира військової частини НОМЕР_2 центрального оперативно територіального об`єднання національної гвардії України «Про призначення службового розслідування» для встановлення причин та умов , що призвели до самовільного залишення місця служби старшим прапорщиком ОСОБА_1 наказано провести службове розслідування.
09.11.2020 року за результатами розслідування посадовими особами військової частини № НОМЕР_2 складено висновок службового розслідування , де зазначено, а саме:
- факт вживання алкогольних напоїв старшим прапорщиком ОСОБА_1 вважати доведеним;
- факт самовільного залишення міісця несення служби старшим прапорщиком ОСОБА_1 вважати доведеним;
- основними причинами та умовами, що призвели до вчинення порушення військової дисципліни, вважати: низькі морально - психологічні та професійно - ділові якості старшого орщика ОСОБА_2 ; безвідповідальне та поверхневе ставлення старшого прапорщика Галяна до виконання обов`язків військової служби; визначення старшим прапорщиком ОСОБА_1 , своїх особистих інтересів вище інтересів служби, свідоме нехтування своїми службовими обов`язками;
Судом встановлено, що постановою Волноваського районного суду Донецької області у справі № 221/6967/20 провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушень, передбачених ч. 4 ст.172-11 та ч.3 ст.172-20 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
У цій постанові судом не досліджувався факт правопорушення через те , що протоколи складені з суттєвими порушеннями діючого законодавствате, тому є неналежними доказами у справі.
Позивач не погодившись з наказом 09.11.2020 року № 765 про оголошення догани звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються, як цим Законом, так і відповідними положеннями про проходження військової служби та іншими нормативно-правовими актами.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 №548-XIV
Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).
Обов`язки посадових осіб, не зазначені в цьому Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями.
Відповідно до статті 5,6 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.
Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.
Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
Згідно з п. п. 1 ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Відповідно до статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.
У відповідності до положень cт. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Згідно з ст. 28 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України . єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази.
Згідно з абзацом шостим статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир зобов`язаний встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України.
За приписами ст. 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальник військового закладу охорони здоров`я зобов`язаний за п`ять днів до виписки військовослужбовців повідомити про це командира військової частини, з якої вони прибули. У день виписки із військового закладу охорони здоров`я військовослужбовцям видаються відповідні документи і вони самостійно (якщо не прибув супроводжуючий із військової частини) направляються до військової частини, з якої прибули. Після повернення до військової частини і доповіді безпосередньому командирові (начальникові) військовослужбовці направляються до медичного пункту військової частини, де здають медичні документи; інші документи здаються сержантові із матеріального забезпечення (старшині) роти.
Згідно з преамбулою Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України (у редакції чинній на час існування спірних правовідносин)) затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999 «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.
Відповідно до ст.ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Згідно з ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Відповідно до ч. 1 статті 5 Дисциплінарного статуту за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Згідно ч. 3 вказаної статті стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Відповідно до положень cт. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Статтею 83 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Згідно з cт. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Відповідно до статті 83, абзацу 1 статті 84, абзацу 1 та 3 статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Відповідно до ст. 86 Дисциплінарного Статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Згідно з ст. 87 Дисциплінарного Статуту дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці.
Відповідно до ст. 98 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.
З огляду на викладені норми Дисциплінарного статуту, суд зазначає, що підставою для застосування до військовослужбовця дисциплінарного стягнення є невиконання або неналежне виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку. При цьому, обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок є дискреційними повноважень суб`єкта його накладення. Крім того, положення наведеного законодавства, не містять жодних застережень щодо необхідності дотримання послідовності при застосуванні до осіб дисциплінарних стягнень, а передбачають необхідність застосування до особи, якою вчинено дисциплінарний проступок, дисциплінарного стягнення, співрозмірного з вчиненим нею проступком та з урахуванням обставин його скоєння.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 816/70/16.
За таких обставин, накладене на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани у зв`язку з вчиненням дисциплінарного проступку було накладено відповідно до вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у зв`язку з чим командир військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законом України.
Волноваським районним судом Донецької області у справі № 221/6967/20 від 10 грудня 2020 року було досліджено недоліки протоколів і доказі справи, а саме:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії НГ №6299 від 26.10.2020 року в порушення вимог ч.1 ст.256 КУпАП не зазначене точне місце вчинення правопорушення;
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії НГ №6298 від 26.10.2020 року також в порушення вимог ч.1 ст.256 КУпАП не зазначене точне місце вчинення правопорушення, зокрема назву частини, її місце розташування. Не визначено також дату та час повернення ОСОБА_1 до підрозділу військової частини, з чого не можна визначити, яке правопорушення вчинено, адміністративне, чи кримінальне. У матеріалах справи відсутні відомості про дату та час повернення ОСОБА_1 до військової частини.
Судом не беруться до уваги твердження позивача, що постановою Волноваського районного суду Донецької області у справі № 221/6967/20 від 10 грудня 2020 року встановлено відсутність складу адміністративного правопорушення, оскільки у постанові судом не досліджувався факт правопорушення чи не порушення позивачем Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не досліджувалась наявність в діях позивача вини та обставин вчинення правопорушення, а тільки досліджувався зміст протоколів.
Крім того, посиланя позивача на постанову Волноваського районного суду Донецької області у справі № 221/6967/20 від 10 грудня 2020 року про розгляд матеріалів про адміністративне правопорушення, суд вважає необґрунтованим, оскільки у цій справі підставою винесення оскаржених наказів було не притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а порушення ним військової дисципліни, що є самостійною підставою для накладення дисциплінарного стягнення.
Відповідно до ст. 45 Закону України «Про Дисциплінарний Статут» у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.
Усі дисциплінарні стягнення, крім пониження у військовому званні, пониження в посаді, звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, накладені на військовослужбовців і не зняті до дня звільнення їх у запас чи відставку, вважаються знятими з дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).
З урахуванням вищенаведеного та того, що позивача не було притягнуто до адміністративної відповідальності, відповідач має право притягнути позивача до різних видів відповідальності за невиконання військовослужбовцем службових обов`язків, зокрема, оголошення догани, як дисциплінарної відповідальності.
Завданням ж адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч.1 ст. 2 КАС України).
Згідно з ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд робить висновок, що аргументи, наведені позивачем у поясненнях до позову, не спростовують правильності висновків відповідача, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваного наказу.
У контексті оцінки доводів позовної заяви суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
За наведених обставин, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити повністю.
Керуючись ст. ст. 241 - 246, 255, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування наказу - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 25 червня 2021 року.

Суддя С.В. Ніколайчук