Справа № 540/1367/21
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2021-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/1367/21
Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.

суддів Танасогло Т.М. , Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року по справі № 540/1367/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м. Херсоні ради, Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у місті Херсоні ради щодо не нарахування ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 05 травня 2020 року як учаснику бойових дій;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у місті Херсоні ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу до 05 травня 2020 року як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги, а саме 6800 грн.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м. Херсоні ради, Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, з урахуванням приписів ч.ч.3,4 ст.123 КАС України, залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду про залишення позовної заяви без розгляду, а справу направити для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що з урахуванням положень 122 КАС України, відлік строку звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Поняття «особа повинна» слід тлумачити як неможливість, незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

Скаржник зауважує, що фактично позивач дізнався про сплачену грошову допомогу до 05 травня у 2020 році, як учаснику бойових дій у розмірі 1390,00 грн., 30.03.2021 року, коли отримав виписку з банку по картковому рахунку. Лише з отриманням вказаної виписки було встановлено розмір виплаченої одноразової грошової допомоги, а також ту обставину, що це взагалі грошова допомога до 5 травня, яка виплачена на виконання вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В силу приписів пункту 1,3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 02 лютого 2018 року. (а.с.7)

Відповідно до Довідки Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 21.04.2021 року № 01-4/1761, Управлінням праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м. Херсоні ради за Списком-розпорядженням одержувачів щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань", затвердженим начальником Управління, під супровідним/повідомленням від 06.05.2020 № 2751 призначено ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 5 травня у 2020 році у розмірі 1390 грн.

Згідно до виписки АТ "Ощадбанк" від 30.03.2021 року, разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 1390 грн. зараховано на картковий рахунок ОСОБА_1 20.05.2020 року.(а.с.15)

Вважаючи, що відповідачем неправомірно здійснено нарахування та виплату разової грошової допомоги до 05 травня 2020 року в розмірі меншому, ніж п`ять мінімальних пенсій за віком, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про залишення позовних вимог без розгляду, дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки право у ОСОБА_1 на звернення до суду з адміністративним позовом виникло 20.05.2020 року під час отримання виплати у розмірі, з яким останній не погоджується. Адміністративний позов поданий до суду лише 30.03.2021 року, тобто з пропуском строку звернення до суду, встановленому ч.2 ст. 122 КАС України, при цьому поважних причин пропуску строку судом попередньої інстанції не встановлено.

Колегія суддів не погоджується із таким рішенням суду першої інстанції та зазначає, що останнє підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду, з таких підстав.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України.

У цілій низці своїх рішень Конституційний Суд України висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно із якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно до положень статті 64 Конституції України, не може бути обмежене. (п. 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року № 9-зп, абз. 7 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11 - рп/2012).

Пільги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, встановлені статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року № 3551-XII.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не встановлює спеціального строку звернення до суду за захистом порушеного права на отримання щомісячної грошової допомоги.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно із ч. 1,2 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, колегія суддів зазначає, що вирішальним для визначення строків звернення до адміністративного суду є встановлення факту, коли та за яких обставин позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод та інтересів та зміг вчинити дії, направлені на їх відновлення.

Апеляційний суд також виходить з того, що у триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до фізичної або юридичної особи. Прикладом таких правовідносин є правовідносини, що виникають у сфері реалізації права громадян на соціальний захист (пенсійне забезпечення, соціальні виплати тощо).

Важливо, що предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежать також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави.

При застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та залишення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.

Матеріалами справи встановлено, що позивач звернувся до суду із адміністративним позовом 30 березня 2021 року та оспорює бездіяльність відповідача щодо невиплати останньому грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік у розмірі 5 (п`яти) мінімальних пенсій за віком з урахуванням виплачених сум.

Як правильно було зазначено судом першої інстанції, спірна виплата є регулярною та виплачується один раз на рік, тому про порушення своїх прав позивач міг дізнатись при отриманні щорічної допомоги до 5 травня 2020 року.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів ч. 4 ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, у якому здійснюється виплата допомоги.

Тобто, 30 вересня 2020 року - встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована.

Таким чином, перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати з 30 вересня 2020 року.

Аналогічні правові позиції щодо обрахунку строку звернення до суду висловлено Верховним Судом у постанові від 10.05.2018 у справі № 389/1042/17 та від 06 лютого 2018 року по справі № 607/7919/17.

Оскільки відповідна позовна заява подана до суду позивачем 30 березня 2021 року, а перебіг шестимісячного строку звернення до суду з позовом щодо виплати щорічної разової грошової допомоги за 2020 рік з урахуванням положень частини четвертої статті 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», розпочався з 01.10.2020 року та закінчився 31.03.2021 року, апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції не повно дослідив матеріали позовної заяви і дійшов передчасного та помилкового висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даною позовною заявою.

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що судом першої інстанції під час вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску позивачем строку звернення з даним позовом було враховано висновки викладені у постанові Верховного Суду від 18.11.2020 року по справі № 380/5202/20.

Проте, апеляційний суд зауважує, у своєму рішенні від 18.11.2020 року Верховний Суд вказав, що на дані спірні правовідносини поширюються вимоги щодо шестимісячного строку для звернення до суду з позовом. Висновку стосовно того з якої дати потрібно застосовувати передбачений положеннями ч.2 ст.122 КАС України шестимісячний строк звернення до суду, Верховним Судом зроблено не було.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до вимог ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Аналогічна норма закріплена також у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" відповідно до якої суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

У своїх рішеннях від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та від 28.10.1998 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Серед іншого, судова колегія суддів звертає увагу, що рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 відновлено дію положень статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22.10.1993 року у редакції Закону № 367-ХІV, згідно із якими щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch v. the United Kingdom № 44277/98).

У межах вироблених Європейським Судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Фон Мальтцан та інші проти Німеччини). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність (Maltzan (Freiherr Von) and others v. Germany № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини, апеляційний суд дійшов висновку, що прийняте Конституційним Судом України рішення від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 зумовлює появу у позивача «правомірних очікувань» та «законного сподівання» на отримання разової грошової допомоги у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

З огляду на викладене вище, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що залишаючи позовну заяву без розгляду з підстав пропуску позивачем строку на звернення до суду, суд першої інстанції порушив норми процесуального права та фактично позбавив позивача гарантованого національним та європейським законодавством права на доступ до правосуддя.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За правилами частини першої ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Оскільки при винесені ухвали суд першої інстанції, при прийнятті ухвали дійшов помилкових висновків та порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, прийнята ухвала суду попередньої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 311, 312, 315, 320, 321, 325 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року у справі № 540/1367/21 скасувати.

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м. Херсоні ради, Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії направити до Херсонського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Димерлій О.О.
Судді Танасогло Т.М. Єщенко О.В.