Справа № 280/9096/20
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2021-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

24 червня 2021 року Справа № 280/9096/20 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянув в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м.Запоріжжя,69107)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якій просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що 21.08.2019 працівниками ГУ ДПС у Запорізькій області було проведено фактичну перевірку суб`єкта господарської діяльності - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , результати якої оформлено актом фактичної перевірки від 30.08.2020 №0637/08/01/14/ НОМЕР_1 . Як вбачається зі змісту акту фактичної перевірки, під час її проведення було виявлено зберігання тютюнових виробів без марок акцизного збору; порушення встановленого порядку ведення обліку товарно-матеріальних цінностей за місцем реалізації; не надання службовим особам контролюючого органу книги обліку розрахункових операцій, книгу обліку доходів та витрат, накладні на реалізуємий товар, довідку опломбування РРО.

Вважає висновки акту помилковими, нормативно та документально не підтвердженими, та такими, що ґрунтуються виключно на припущеннях, оскільки облік товарно-матеріальних цінностей ведеться відповідно до вимог законодавства, та підтверджується наданими суду первинними бухгалтерськими документами, зокрема видатковими накладними. Вказує, що факт зберігання відкритих тютюнових виробів (для куріння через кальян) без марок акцизного збору взагалі не є порушенням, оскільки законодавством не покладено на платників податку обов`язок зберігати розірвані марки акцизного податку після відкриття пачки з тютюновими виробами, адже в силу мети маркування і технології наклеювання марок акцизного податку відкривання відповідної пачки або іншої тари для реалізації тютюнових виробів поштучно виключає збереження марки акцизного податку встановленого зразка на пачці або на іншій тарі.

З огляду на викладене, вважає рішення відповідача протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 16.12.2020 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13.01.2021.

Відповідачем було 06.01.2021 подано відзив на позов, де зокрема, зазначено, що висновки, викладені в акті перевірки від 30.08.2019 № №0637/08/01/14/ НОМЕР_1 , та оскаржувані рішення є обґрунтованими та відповідають вимогам чинного законодавства. Під час проведення перевірки податковим органом встановлено порушення позивачем: п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР від 06.07.1995 (із змінами та доповненнями), п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, що полягало у порушенні порядку обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, на суму 13454,00 грн.; абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» № 481/95-ВР від 19.12.1995 та п.226.11 ст.226 Податкового кодексу України, що полягало у зберіганні тютюнових виробів (для куріння через кальян), за барною стійкою в кафе - барі, без марки акцизного податку встановленого зразка, за що застосовується фінансова санкція у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн.; ст. 85 Податкового кодексу України № 2755-? від 02.12.2010, що полягало у ненаданні в повному обсязі документів, що відносяться до перевірки, за що застосовується фінансова санкція у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Враховуючи викладене, вважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, прийнявши оскаржувані рішення діяв відповідно до вимог чинного законодавства та у межах наданих органам ДПС прав, у зв`язку із чим просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 13.01.2021 підготовче засідання було відкладено на 22.02.2021.

Ухвалою суду від 22.02.2021 провадження у справі зупинено для надання часу сторонам для примирення до 24.03.2021.

Ухвалою суду від 24.03.2021 провадження у справі було поновлено.

Ухвалою суду від 24.03.2021 провадження у справі зупинено для надання часу сторонам для примирення до 11.05.2021.

Ухвалою суду від 11.05.2021 підготовче провадження було закрито та призначено розгляд справи по суті на 10.06.2021.

Протокольною ухвалою суду від 10.06.2021 здійснено процесуальне правонаступництво відповідача з Головного управління ДПС у Запорізькій області () на Головне управління ДПС у Запорізькій області (код ЄДРПОУ ВП 44118663).

В судовому засіданні 10.06.2021 було оголошено перерву до 16.06.2021.

Представник відповідача подав клопотання про розгляд справи по суті у порядку письмового провадження, проти задоволення позову заперечив та просив у його задоволенні відмовити.

Представник позивача проти розгляду справи по суті в порядку письмового провадження не заперечував.

Суд, у звязку з подачею клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження, керуючись ч. 3 ст. 194 КАС України постановив продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України, при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, встановив наступні обставини.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивача зареєстровано як фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ). До видів діяльності позивача за КВЕД-2010 належить діяльність роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (47.11), перебувала на загальній системі оподаткування.

У період з 21.08.2019 по 29.08.2019, на підставі наказу Головного управління ДФС у Запорізькій області № 2867 від 20.08.2019 «Про проведення фактичної перевірки», та направлень від 20.08.2019 № 1692 та № 1693, на підставі пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, 21.08.2019 фахівцями ГУ ДФС у Запорізькій області проведено фактичну перевірку суб`єкта господарської діяльності - фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), за період з 01.06.2019 по 29.08.2019, за результатами якої складено Акт від 30.08.2020 №0637/08/01/14/ НОМЕР_1 . Об`єктом перевірки стала господарська одиниця - кафе-бар, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Висновками акту перевірки встановлено наступні порушення ФОП ОСОБА_1 вимог законодавства, а саме:

- п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР від 06.07.1995 (із змінами та доповненнями), п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України;

- абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» № 481/95-ВР від 19.12.1995 та п.226.11 ст.226 Податкового кодексу України;

- ст. 85 Податкового кодексу України № 2755-? від 02.12.2010.

Результатом розгляду в.о. начальника ГУ ДПС у Запорізькій області Акту фактичної перевірки № 0637/08/01/14/ НОМЕР_1 від 30.08.2019 стало прийняття 25.09.2020 відносно ФОП ОСОБА_1 податкових повідомлень-рішень:

1) податкове повідомлення-рішення № від 25.09.2019 (форма «С»), яким позивачу по платежу «Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 26 908,00 грн. 00 коп.;

2) податкове повідомлення-рішення № від 25.09.2019 (форма «ПС»), яким позивачу по платежу «Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, ст. 121 Податкового кодексу України застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 510,00 грн. 00 коп.;

3) податкове повідомлення-рішення № від 25.09.2019 (форма «С»), яким позивачу по платежу адміністративні штрафи та інші санкції на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, і абз. 19 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів» застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 17000,00 грн.

Вважаючи прийняті відповідачем рішення протиправними, позивач звернувся до суду із позовом про їх скасування.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюють норми Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - №265/95-ВР).

Відповідно до статті 1 вказаного Закону №265/95-ВР роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування;

місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій, програмними реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Відповідно до пункту 12 частини першої статті 3 Закону №265/95-ВР - суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Фізичні особи-підприємці, які перебували на загальній системі оподаткування, при продажі товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Недотримання вказаного обов`язку має наслідком застосування фінансової санкції у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації.

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб - підприємців визначено приписами статті 177 ПК України.

Відповідно до пункту 177.10 статті 177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Затверджені наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481.

Порядком ведення Книги обліку доходів і витрат не передбачено ведення у ній залишку товарних запасів фізичними особами - підприємцями на загальній системі оподаткування.

Поняття «запаси» визначено Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», яке затверджене наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 року № 246 (зі змінами) та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за № 751/4044.

Між тим, у позивача відсутній обов`язок вести облік товарних запасів, а тому висновки податкового органу зазначені в акті перевірки про порушення останньою порядку обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації суперечить чинному законодавству України.

Законодавче обґрунтування відсутності обов`язку вести облік товарних запасів фізичними особами-підприємцями унеможливлює порушення підприємцем вимог п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» і теоретично, і з об`єктивної сторони, оскільки в ході проведення перевірки не проводилося порівняння документально зафіксованих залишків з реальними.

Надлишок або нестача товарно-матеріальних цінностей встановлюються за даними бухгалтерського обліку на початок звітного періоду та на певний звітний (поточний) період. Нестачу чи надлишок товару можна виявити лише при проведені інвентаризації, коли відомі дані про залишки товару на початок інвентаризації та їх рух (вибуття, надходження) за звітний період, яка під час здійснення перевірки не проводилася.

Як вірно зазначено податковим органом в акті зняття залишків (документ, складений представниками контролюючого органу в ході проведення фактичної перевірки) не зазначено залишки запасів на початок звітної дати та вибуття (реалізація) запасів за визначений період, що взагалі виключає можливість вирахування надлишку чи нестачі залишків) товару.

Відповідно до п. 20.1.9 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.

Статтею 20 зазначеного Закону встановлено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, зазначена норма встановлює відповідальність лише за продаж необлікованих товарів, а не за їх наявність за місцем реалізації.

Разом з тим, в акт перевірки не містять посилань, а контролюючим органом не надано належних доказів, які підтверджують факт реалізації позивачем саме необлікованих товарів.

Суд також зазначає, що за визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; облікова політика - сукупність принципів, методів і процедур, що використовуються підприємством для складання та подання фінансової звітності.

Відповідно до приписів частин 1, 2 та 5 статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно: визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства, обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних.

Відповідно до статті 9 зазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Таким чином, документами, що є підставою для внесення записів до бухгалтерського обліку є накладні, витратні накладні, товарно-транспортні накладні тощо.

У свою чергу, законодавством не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання повинні зберігатись оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей, які є підставою для бухгалтерського обліку, ведення якого відповідно до статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» покладено на уповноважену особу.

Сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Судом встановлено, що на час проведення перевірки податковим органом в господарській одиниці кафе-барі ФОП ОСОБА_1 , згідно складеної під час перевірки відомості, були у залишку алкогольні напої, за переліком. При цьому, виявлено відсутність накладних на придбання алкогольних напоїв на загальну суму 13454,00 грн.

У той же час, у ході судового розгляду справи позивач пояснила, що облік товарно-матеріальних цінностей здійснювала відповідно до законодавства, накладні на товар зберігалися безпосередньо у неї дома, як підприємця, а перевіряючі відмовились надати час на те, щоб їх привезти, оскільки було близько 18:00 години та їх робочий час завершувався. Також повідомила, що надати документи працівникам ГУ ДПС в Запорізькій області не мала змоги, оскільки з 22.08.2019 по 30.08.2019 перебувала у відрядженні в м. Києві.

Крім того, під час розгляду справи позивачем надано видаткові накладні, що підтверджують придбання алкогольних напоїв, які перелічені у відомості.

Разом з цим, суд зазначає, що сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95 ВР.

Аналогічна правова позиція викладена також в Постановах ВС від 30.04.2020 у справі №803/954/14, від 12.06.2018 у справі №814/413/16, від 05.03.2019 у справі № 814/2158/16.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 25.09.2019 (форма «С»), яким позивачу застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 26 908,00 грн. 00 коп. підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Стосовно податкового повідомлення-рішення № від 25.09.2019 (форма «ПС»), яким позивачу застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 510,00 грн. 00 коп., суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За приписами пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Пунктом 85.4 статті 85 Податкового кодексу України передбачено, що при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Згідно з пунктом 85.6 статті 85 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акту в ньому вчиняється відповідний запис.

Відповідно до пункту 85.7 статті 85 Податкового кодексу України отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису.

Пунктом 85.8 статті 85 Податкового кодексу України встановлено, що посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Як вже зазначалось судом, фізичні особи - підприємці зобов`язані вести облік своєї діяльності згідно з Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Відповідно до статті 9 зазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Документами, що є підставою для внесення записів до бухгалтерського обліку є накладні, витратні накладні, товарно-транспортні накладні тощо.

Судом з матеріалів адміністративної справи встановлено та відповідачем не заперечується, що ФОП ОСОБА_1 приймала участь у проведенні фактичної перевірки з вечірнього часу (приблизно 17:00), до цього її уповноваженого представника на об`єкті не було. При цьому, перевіряючі відмовились надати час на те, щоб позивач їх привезла з місця зберігання, оскільки було близько 18:00 години та їх робочий час завершувався, повідомивши про можливість надання документів пізніше.

При цьому, за даних обставин позивачу 21.08.2019 вручено під підпис запрошення, в якому зазначено про необхідність прибуття до ГУ ДПС в Запорізькій області та подання додаткових документів 29.08.2019 о 14:00.

Однак, з`явитись до ГУ ДПС в Запорізькій області та надати документи 29.08.2019 о 14:00 не мала об`єктивної можливості через поважні причини, оскільки з 22.08.2019 по 30.08.2019 перебувала у відрядженні в м. Києві, шо підтверджується, наданим в судовому засіданні 16.06.2021, копією наказу про відрядження, копією посвідчення про відрядження з відповідними відмітками, копією трудової книжки.

Отримання податкової інформації та направлення запитів контролюючими органами регламентовано ст. 73 Кодексу та постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1245 «Про затвердження Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом» (далі - Порядок). Зокрема чітко визначено перелік підстав для направлення суб`єкту господарювання запиту про подання інформації, а також вимоги до його оформлення.

Так, відповідно до п. 73.3 ст. 73 Кодексу контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Разом з цим, судом не встановлено направлення на адресу відповідача запитів у період проведення перевірки про надання копій документів, що стосуються предмету перевірки.

Пунктом 121.1 статті 121 Податкового кодексу України передбачено, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Так, пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

За приписами пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Під час ухвалення рішення судом враховано, що позивачем надано суду відповідні первинні документи, що підтверджують належне ведення бухгалтерського обліку фізичною особою - підприємцем, зокрема придбання алкогольних напоїв, які перелічені у відомості.

Таким чином, суд прийшов до висновку про необґрунтованість висновків відповідача щодо порушення позивачем вимог статті 85 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим, податкове повідомлення-рішення № від 25.09.2019 (форма «ПС»), яким позивачу застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 510,00 грн. 00 коп., підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Стосовно податкового повідомлення-рішення № від 25.09.2019 (форма «С»), яким позивачу на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, і абз. 19 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів» застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 17000,00 грн., судом встановлено наступне.

Відповідно до пп.14.1.107 п.14.1 ст.14 ПК України марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Згідно з пп.14.1.109 п.14.1 ст.14 ПК України маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Стаття 226 ПК України регулює відносини, пов`язані з виготовленням, зберіганням, продажем марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Згідно п.226.2. ст.226 ПК України наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Пункт 226.3. ст.226 ПК України передбачає, що виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 226.8 ст.226 ПК України визначено, що кожна марка акцизного податку на тютюнові вироби повинна мати окремий номер та позначення про квартал і рік випуску марки.

Виробники та імпортери тютюнових виробів ведуть облік та звітують про використання марок акцизного податку за видами марок (ТІ - "тютюн імпортний", ТВ - "тютюн вітчизняний") у кількісному виразі.

Згідно з п. 226.9 ст. 226 ПК України вважаються такими, що немарковані:

- алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку;

- алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції;

- алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Відповідно до п. 19 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затверджене постановою КМ України від 27.12.2010 №1251, наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати акцизного податку та легальності ввезення товарів.

Згідно з п.20 Положення №1251 вважаються такими, що немарковані:

- алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками;

- алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з порушенням вимог цього Положення, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції;

- алкогольні напої з марками, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Як вбачається з матеріалів перевірки, контролюючим органом встановлено відсутність акцизної марки на пачках тютюнових виробів.

Таким чином, підставою для застосування штрафних санкцій шляхом винесення спірного рішення слугувало саме зберігання, а не продаж, позивачем пачок тютюнових виробів без марок акцизного збору встановленого зразка.

Відповідно до п. 226.1 ст. 226 Податкового кодексу України в разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

З огляду на викладене, зберігання та реалізація тютюнових виробів за наявності марки акцизного податку встановленого зразка пачці або на іншій тарі згідно із законодавством розповсюджується на продаж повної (невідкритої) пачки або іншої тари з тютюновими виробами, натомість у разі реалізації у закладах тютюнових виробів поштучно або частинами чинним законодавством не вимагається збереження марки акцизного податку на такій пачці або іншій тарі.

За результатами вивчення матеріалів перевірки та фотографій тютюнових виробів, долучених до Акту перевірки суд вбачає, що пачки тютюнових виробів (для куріння через кальян) є відкритими.

Крім того, законодавством не покладено на платників податку обов`язок зберігати розірвані марки акцизного податку після відкриття пачки з тютюновими виробами, адже в силу мети маркування і технології наклеювання марок акцизного податку відкривання відповідної пачки або іншої тари для реалізації тютюнових виробів поштучно виключає збереження марки акцизного податку встановленого зразка на пачці або на іншій тарі.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18.05.2018 у справі № 804/4921/17.

Крім того, допитаний у ході судового розгляду справи 10.06.2021 свідок ОСОБА_2 , який на час перевірки працював барменом у ФОП ОСОБА_1 , підтвердив факт того, що пачки тютюнових виробів для кальяну були відкриті та підготовлені для використання в роботі закладу, а тому і відсутні акцизні марки.

При цьому, відповідачем не зазначено чи містила пачка залишки слідів клею від відклеєної марки акцизного податку чи залишки самої марки акцизного податку та чи не була відклеєною марка акцизного податку, не вказано також номер партії та дату виробництва тютюнових виробів, які в обов`язковому порядку зазначаються на кожній пачці тютюнових виробів.

З акту перевірки вбачається, що посадовими особами контролюючого органу не відображено в акті детального опису зразків продукції, опису усіх дій, запитань і пропозицій, вчинених під час перевірки, для підтвердження факту вжиття інспекторами усіх передбачених законом заходів з метою підтвердження факту правопорушення.

З огляду на викладене, податкове повідомлення-рішення № від 25.09.2019 (форма «С»), яким позивачу застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 17000,00 грн. 00 коп., підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Суд не бере до уваги посилання відповідача, як на одну із підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, невірне зазначення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень із наступних підстав.

Як вбачається зі змісту прохальної частини позовної заяви, позивач дійсно просив скасувати податкові повідомлення-рішення № 000/83, № 000/84, № 000/85 від 25.09.2019.

В ході розгляду справи ні позивачем, ні його представником не заперечувалось того факту, що ними невірно було зазначено номера оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

З цього приводу суд зазначає, що сам по собі факт невірного зазначення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень в прохальній частині позовної заяви, з урахуванням всіх досліджених обставин справи, пояснень сторін та допиту свідка, не може слугувати підставою для відмови у задоволенні позовних вимог за умови встановлення судом протиправності винесених рішень відповідачем.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх рішень, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295, КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м.Запоріжжя,69107) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області форми "С" від 25.09.2019 року №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області форми "ПС" від 25.09.2019 року №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області форми "С" від 25.09.2019 року №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м.Запоріжжя,69107) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 840,80 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 24.06.2021.

Суддя А.В. Сіпака