Справа № 380/12123/20
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2021-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

25 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/12123/20 пров. № А/857/6867/21

Суддя-доповідач Восьмого апеляційного адміністративного суду Іщук Л. П. в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду за апеляційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року у справі № 380/12123/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області про стягнення суми суддівської винагороди,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебуває на розгляді апеляційна скарга Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року у справі № 380/12123/20.

Відповідно до статті 149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Положеннями частини 1 та пункту 1 частини 2 статті 22 Бюджетного кодексу України визначено, що за обсягом наданих повноважень розпорядники бюджетних коштів поділяються:

- на головних розпорядників бюджетних коштів;

- розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно: за бюджетними призначеннями, визначеними законом про Державний бюджет України, зокрема, Державна судова адміністрація України.

За змістом частини п`ятої статті 22 Бюджетного кодексу України, головний розпорядник бюджетних коштів:

отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет); приймає рішення щодо делегування повноважень на виконання бюджетної програми розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та/або одержувачами бюджетних коштів, розподіляє та доводить до них у встановленому порядку обсяги бюджетних асигнувань;

затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством;

розробляє проекти порядків використання коштів державного бюджету за бюджетними програмами, передбаченими частиною сьомою статті 20 цього Кодексу;

розробляє та затверджує паспорти бюджетних програм і складає звіти про їх виконання.

Частиною 12 статті 23 Бюджетного кодексу України визначено, що усі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду.

За приписами частин 1-3 статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Пропозиції про зменшення бюджетних призначень на утримання судів, інших органів і установ системи правосуддя мають бути погоджені Кабінетом Міністрів України з Вищою радою правосуддя.

Отже, з урахуванням положень статей 148, 149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положеннями частин першої, другої, п`ятої статті 22, частини першої статті 23 Бюджетного кодексу України, виплата суддівської винагороди здійснюється в межах бюджетних призначень, головним розпорядником яких є Державна судова адміністрація України.

З огляду на викладене, судове рішення у даній справі може впливати на права та обов`язки Державної судової адміністрації України, як головного розпорядника бюджетних призначень. Проте, вказана особа не залучена судом до розгляду даної справи.

Відповідно до частини другої статті 49 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Згідно з частиною 5 статті 49 КАС України про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі. Ухвала за наслідками розгляду питання про вступ у справу третіх осіб окремо не оскаржується. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи. у заявах про залучення третіх осіб і у заявах про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 306 КАС України суддя-доповідач в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду у разі встановлення, що рішення суду першої інстанції може вплинути на права та обов`язки особи, яка не брала участі в справі, залучає таку особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Враховуючи предмет і підстави заявленого позову, суддя приходить до висновку про необхідність залучення Державної судової адміністрації України до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, оскільки судове рішення у цій справі впливатиме на обов`язки вказаного суб`єкта.

Керуючись статтями 243, 306, 309, 310, 321, 325, 328 КАС України,

У Х В А Л И В:

Залучити до участі у даній справі як третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Державну судову адміністрацію України.

Забезпечити направлення на адресу Державної судової адміністрації України копій: позовної заяви; рішення суду першої інстанції; апеляційної скарги та повістки- повідомлення про дату час та місце розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Л. П. Іщук