Справа № 160/11121/20
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2021 року м. Дніпросправа № 160/11121/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2021 року (суддя 1-ї інстанції Врона О.В.) у справі №160/11121/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову №201477 від 27.08.2020р. про застосування адміністративно господарського штрафу у розмірі 34000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що оскаржувана постанова винесена за відсутності законодавчих підстав, оскільки підставою для складення відповідачем розрахунку плати за проїзд та постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, які оскаржено до суду, слугувало перевищення фактичної маси транспортного засобу, яка складала 56,8 тонн при нормативно допустимій масі транспортного засобу 40 тонн. У той же час, в акті №031598 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 01.07.2020 року зафіксовано, що габаритно-ваговий контроль проводиться відповідачем, при цьому назва та маркування вагів взагалі не зазначені. Інформація про ваги, також, відсутня і в будь-яких інших документах, наданих за результатами проведеної перевірки. Так, з акту №031598 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 01.07.2020 року, довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю та розрахунку встановлено, що вони не містять будь-яких характеристик в частині вимірювального та зважувального обладнання при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема, якими саме вагами проводилось зважування транспортного засобу позивача, який відсоток похибки таких ваг і чи враховувався під час зважування насипний стан вантажу тощо. Таким чином, вимірювальний засіб, на якому здійснено габаритно-ваговий контроль в матеріалах перевірки не вказаний та є невідомим. Також, є невідомим та таким, що вже неможливо з`ясувати (з причин відсутності назви вимірювального засобу) відповідність сертифікації вагів, якими проведено вимірювання. Отже, є недоведеним факт, що перевезення вантажу здійснювалось поза межами допустимих вагових норм, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2021 року у справі №160/11121/20 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач не погодившись з рішенням суду подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що оскільки видача дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, які перевозять подільні вантажі з перевищенням габаритно-вагових параметрів, не передбачена, то на особу не може бути накладений штраф відповідно до абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону №2344 за відсутність такого дозволу. Крім того, відповідач безпідставно притягнув позивача ОСОБА_1 саме як фізичну особу (а не як фізичну - особу підприємця - суб`єкта господарювання) до відповідальності, передбаченої абз.16 ч.1 ст.60 Закону, що є грубим порушенням чинного законодавства. Отже, вказане є достатньою та самостійною підставою для визнання оскаржуваної постанови протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні. У відзиві зазначено, що за результатами розгляду справи не було спростовано виявлене порушення про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, а за відсутності відповідного дозволу, правомірно накладено штраф. Доводи позивач щодо неправомірно притягнення його до відповідальності спростовується поданими доказами про реєстрацію останнього фізичною особою-підприємцем.

Позивачем подано пояснення у справі в якому зазначає, що позивач є власником автомобілю але не може вважатись перевізником, не має такої діяльності та не був роботодавцем для водія та не був власником вантажу.

Сторони повідомлені про день розгляду справи.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем 06.06.2001 року, видами діяльності є: 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (основний); 47.62 Роздрібна торгівля газетами та канцелярськими товарами в спеціалізованих магазинах; 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 52.10 Складське господарство; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів.

Керуючись Законом України «Про автомобільний транспорт», Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок № 1567), на підставі направлення на перевірку № 010110 від 26.06.2020 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області 01.07.2020 проводилась рейдова перевірка на 474 км Н-08 «Бориспіль- Дніпро-Маріуполь».

Порядок зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 422 від 20.05.2013 (далі - Порядок № 422).

Відповідно до п. 3, 4 Порядку № 422, зупинений транспортний засіб марки МАN, державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом KRONЕ, державний номер НОМЕР_2 .

Працівниками Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області проведено зважування даного транспортного засобу та встановлено порушення норм, які зазначені в п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - ПДР України), а саме загальна маса транспортного засобу - 56 800кг. при допустимій 40 000кг., що складає 42% перевищення параметрів від нормативу, навантаження на одну здвоєну вісь - 18 900кг. при допустимій нормі 16 000кг., що складає 18,13% перевищення параметрів від нормативу, навантаження на другу здвоєну вісь - 17 750кг. при допустимій нормі 16 000кг., що складає 10,94% перевищення параметрів від нормативу.

Зважаючи на зазначене посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області на законних підставах було віднесено транспортний засіб позивача до великовагового, складено довідку № 038598 від 01.07.2020 про результати здійснення габаритно-вагового контролю та Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 031598 від 01.07.2020.

Для подальшої перевірки обставин, що зазначені у п.15 Порядку №1567, при перевірці документів визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п.2.1 ПДР України встановлено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезені вантажу без відповідного дозволу.

У зв`язку з встановленням вищезазначеного порушення, посадовими особами Управління складено акт № 221270 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 01.07.2020, який відповідно до п. 21 Порядку №1567. На виконання вимог п.26 Порядку № 1567, Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області в адресу позивача направило поштою повідомлення про розгляд справи №62571/22/24-20 від 19.08.2020, в якому зазначалося про необхідність явки до Управління для розгляду справи на 27.08.2020, який був отриманий позивачем 22.08.2020 року згідно даних рекомендованого повідомлення, долученого до матеріалів справи.

Позивач у встановлений термін до Управління не з`явився та не надав додаткових пояснень, заперечень, інформації, документів.

27.08.2020 року на виконання п. 27 Порядку №1567 в.о. начальника Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області проведено розгляд акту та винесено постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу № 201477, відповідно до якої до позивача було застосовано адміністративно - господарський штраф у сумі 34 000 грн.

Вважаючи постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу у сумі 34 000 грн. протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що відповідач довів правомірність свого рішення, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 6 Законом України "Про автомобільний транспорт" №2344 реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення №103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 визначено Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Відповідно до положень ст.48 Закону №2344 автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно із пунктом 3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (далі - Порядок № 879), габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" №2862-IV визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Підпунктом 2, 3, 4 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який затверджено постановою КМУ №879 від 27.06.2007 року визначено, що вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології; великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306; габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з п.6 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Разом з цим, згідно з пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, які затверджені постановою КМУ №30 від 18.01.2001 року, допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, зокрема, як в даному випадку - перевищення навантаження на осі транспортного засобу, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху визначення вантажу як подільного передбачає організацію перевезення такого вантажу з дотриманням встановлених законом вимог щодо допустимого навантаження на строєні осі - 22 т.

Пунктом 21 Порядку №879 визначено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

З оскаржуваної постанови вбачається, що адміністративно-господарська санкція застосована до позивача у зв`язку з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% (встановлено перевищення від нормативу - 42%) при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, відповідальність за що передбачена абзацом 16 ч.1 ст.60 Закону №2344.

За приписами абзацу 16 ч. 1 ст.60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Матеріали справи містять акт №040405 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 01.07.2020, довідку №038598 від 01.07.2020 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, квитанцію про зважування, що спростовує доводи позивача щодо відсутності порушень.

Відповідно до пунктів 12.1, 12.5 Глави 12 Правил №363 при транспортуванні вантажів слід дотримувати вимог Правил дорожнього руху України.

Виходячи з вимог безпеки руху, водій зобов`язаний перевірити відповідність габаритів вантажу розмірам, що зазначені у Правилах дорожнього руху України.

Таким чином, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема сипучого (подільного) вантажу великоваговим автомобільним транспортом, зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до пунктів 23-24 Порядку №879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб: після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Отже, що під час фіксації транспортного засобу з перевищенням вагових параметрів перевізник або його уповноважена особа мають право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб. Тобто це право перевізника, а не обов`язок працівників Укртрансбезпеки. Саме перевізник має бути зацікавлений у дотриманні всіх норм перевезення вантажу.

Доказів вчинення водієм або позивачем таких дій, матеріали справи не містять.

В постанові від 24.07.2019 по справі №803/1540/16 Верховний Суд зауважив, якщо вагові параметри вказаного транспортного засобу перевищують нормативно допустимі вагові обмеження, що дало підстави вважати цей транспортний засіб великоваговим, для руху якого, за правилами частини четвертої статті 48 Закону № 2344-ІІІ, повинен бути відповідний дозвіл. Відсутність такого дозволу є достатньою підставою для накладення на товариство штрафу відповідно до статті 60 Закону № 2344-ІІІ.

Таким чином, навіть у разі перевезення подільного вантажу, перевізник повинен дотримуватись вимог щодо граничних вагових параметрів транспортного засобу під час руху автомобільними дорогами та нести відповідальність за недотримання таких вимог.

Посилання позивача на відсутність доказів що саме прилад, що здійснював габаритно-ваговий контроль повірений та має сертифікат також є безпідставні, оскільки такі документи містяться у пункті здійснення вагового контролю, та надані відповідачем суду. (а.с. 55-56)

Щодо твердження позивача про те, що відповідач не мав права застосовувати штрафні санкції, оскільки він не є автомобільним перевізником вантажу в розумінні положень Закону України Про автомобільний транспорт, а є лише власником транспортного засобу та за відсутності факту здійснення комерційної діяльності, пов`язаної з перевезенням вантажів, суд зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України Про автомобільний транспорт передбачено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами, вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Статтею ст. 3 Закону №2344, що цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Вказані норми законодавства не виключають відповідальності власників транспортних засобів за недотримання вагових параметрів транспортного засобу під час руху автомобільними дорогами та несення відповідальності. Крім того, матеріали справи містять інформацію, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, а відсутність вказівки, щодо виду діяльності як автомобільні перевезення не є підставою для скасування рішення відповідача, з урахуванням норм ст.1 Закону №2344.

Доводи позивача, що такий не є власником вантажу, не є роботодавцем для водія, колегією суддів відхиляється, оскільки позивачем не надано доказів надання в оренду транспортного засобу, доказів власника вантажу.

Доводи позивача щодо процедурних порушень розгляду відповідачем матеріалів та прийняття оскарженої постанови також спростовані матеріалами справи.

З урахуванням викладеного колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2021 року у справі №160/11121/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак