Справа № 160/4297/21
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2021-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

18 червня 2021 р. Справа № 160/4297/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду знаходиться справа №160/4297/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 , в якій позивачем заявлені вимоги:

- рішення Дніпровської міської ради №275/59 від 22 липня 2020 року, яким ОСОБА_2 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), визнати протиправним та скасувати.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 року було відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що 20.08.2020 року на сайті Дніпровської міської ради вона виявила рішення №275/59 від 22 липня 2020 року, яким ОСОБА_2 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за її заявою від 27 травня 2020 року за вх.№36/2748. В кінці серпня 2020 року на адресу її батька надійшов лист від Департаменту по роботі з активами від 11.08.2020 року за вих.№К-64/1, відповідно до якого в березні 2020 року на її ім`я направлявся лист про наявність зауважень до проекту, рішення від Департамента правового забезпечення. 26.09.2020 року вона також отримала лист від Департамента по роботі з активами від 11.09.2020 року за вих.№Ф-2/1, з якого дізналася, що її клопотання було списано до архіву без розгляду на сесії Дніпровської міської ради. Позивач вважає, що рішенням Дніпровської міської ради №275/59 від 22.07.2020 року, яким ОСОБА_2 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за її заявою від 27 травня 2020 року за вх.№36/2748, порушуються її права.

До суду 19.05.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що на заявлене клопотання Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради була надана відповідь від 07.05.2019 № 8/13-1383, в якій зазначено, що клопотання позивача не може бути задоволене, оскільки відповідно до акту обстеження земельної ділянки від 09.04.2019 р. № 7/12-0419 на земельній ділянці по АДРЕСА_1 знаходяться залізобетонні плити, на які відсутні правовстановлюючі документи. Вважають, що зазначена відповідь є цілком вмотивованою, оскільки позивачем не було надано доказів проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно та технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна, що унеможливило підготовку відповідного проекту рішення міської ради.

У зв`язку з тим, що приватизація та надання у користування громадянам земельних ділянок під об`єктами нерухомого майна проводиться лише за наявності правовстановлюючих документів на зазначене майно, виконавчі органи, які готують проекти рішень Дніпровської міської ради повинні впевнитись у наявності таких документів, тим самим переконавшись у відсутності ознак самочинності збудованого майна. Крім цього, проекти рішень розробляються виконавчими органами Дніпровської міської ради, які є окремими юридичними особами, а отже, Дніпровська міська рада не відповідає за бездіяльність окремих Виконавчих органів. Так як не було підготовлено проект рішення щодо надання дозволу на розробку документації з землеустрою, не подано його на розгляд при формуванні Порядку денного сесії, то, відповідно, на сесії Дніпровської міської ради не могло розглядатися вказане питання. Зазначене свідчить про відсутність бездіяльності у діях Дніпровської міської ради, а отже позивачем невірно обраний спосіб захисту порушеного права. Враховуючи викладене, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити.

27.05.2021 року до суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради на підставі рішення Дніпровської міської ради від 24.03.2021 року за №231/5 14.05.2021 року було зареєстровано за нею право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:647:0307. В матеріалах даної справи міститься постанова Дніпровського апеляційного суду від 12.03.2021 року по справі №199/9120/20, в якій суд апеляційної інстанції зазначив наступне: «Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правовий висновок про те, що визначення юрисдикції спору про оскаржене рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передання її у власність і рішення про затвердження такого проекту залежить від встановлення факту реалізації рішень суб`єкта владних повноважень і державної реєстрації за набувачем земельної ділянки права власності. Розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватно-правових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору. Аналогічні висновки зробила Велика Палата Верховного Суду, зокрема у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 536/233/16-ц (провадження № 14-5зц18), від 17 жовтня 2018 року у справі №380/624/16-ц (провадження № 14-301цс18), від 28 листопада 2018 року у справі №536/158/16-ц (провадження № 14-426цс18) та від 27 березня 2019 року № 350/1268/15-а (провадження № 14-1347апп18).» Враховуючи вищезазначені обставини, третя особа-2 просила суд закрити провадження у даній справі.

Третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради до теперішнього часу будь-яких пояснень щодо даної позовної заяви на адресу суду не надіслала, про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження повідомлялася належним чином.

Розглянувши позовну заяву, подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, та при вирішенні питання про закриття провадження у справі, суд виходить з наступного.

Статтею 55 Конституції України проголошено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно ості до ч.5 ст.125 Конституції України, з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

Згідно з пунктами 1, 2 частини 1 ст.4 КАС України адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

В силу пункту 1 частини 1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктами 18, 19 частини 1 статті 4 КАС України, нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Так, позивачем заявлено позовну вимогу про визнання протиправним та скасування рішення Дніпровської міської ради №275/59 від 22.07.2020 року, яким ОСОБА_2 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).

Судом встановлено, що Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради на підставі рішення Дніпровської міської ради від 24.03.2021 року за №231/5 14.05.2021 року було зареєстровано за яким ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:647:0307.

Виходячи із системного аналізу положень статті 2 ЦПК України та статті 2 КАС України, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної (юридичної) особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного законодавства.

Під час визначення предметної юрисдикції слід виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень (органів місцевого самоврядування).

Отже, позивач звернулася до адміністративного суду з позовом щодо захисту її права у сфері цивільних відносин, що означає, що спірні правовідносини виникли поза межами публічно-правових відносин.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у спірному випадку позивач прагне захистити право цивільне, а саме право власності на земельну ділянку.

Тому суд зважає, що спір у дійсності не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку владного суб`єкта, а стосується захисту його приватних інтересів, у зв`язку з чим не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Правовідносини, що склалися між сторонами у цій справі, є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, оскільки в цьому випадку є спір про право цивільне, а саме про визнання прав, свобод та інтересів, що виникають із відносин, пов`язаних з реалізацією права власності на земельну ділянку, користуванням і розпорядженням. І лише та обставина, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, не змінює правову природу спірних правовідносин та не робить цей спір публічно-правовим, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту її прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Такий висновок суду відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 07 серпня 2019 року у справі №200/16168/17 (провадження №2-а/200/1168/17).

Відтак, беручи до уваги наведене, а також те, що даний спір не є публічно-правовим у розумінні приписів КАС України, оскільки стосується правовідносин власності та цивільного права позивача, що свідчить про наявність між сторонами відносин, зокрема, приватноправового характеру, вказане, відповідно унеможливлює вирішення даної справи в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на наведене та ураховуючи суть спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що зазначена категорія спору не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому цей спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства, за правилами якого можливий одночасний розгляд вимог про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування, а також захисту приватного права позивача як власника земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 826/631/15, від 21 березня 2018 року у справі №184/2470/13 та від 04 липня 2018 року у справі № 826/8018/17.

Враховуючи суть спірних правовідносин, провадження у даній справі слід закрити у зв`язку з тим, що цей спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Такий спір має вирішуватися судом за правилами ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Суд роз`яснює, що з відповідними позовними вимогами позивач має звернутися до місцевого суду в порядку цивільного судочинства, а саме до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська.

За таких обставин, суд вважає за можливе повернути позивачу сплачену суму судового збору відповідно до квитанції від 23.03.2021 року, але лише в розмірі 908 грн. за подання нею даної позовної заяви до суду.

Суд звертає увагу, що оригінал квитанції від 23.03.2021 року про сплату судового збору в розмірі 908 грн. знаходиться в матеріалах справи.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.170, 171, 243, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження по адміністративній справі №160/4297/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення.

Повернути ОСОБА_1 сплачену суму судового збору відповідно до квитанції від 23.03.2021 року в розмірі 908 грн. /дев`ятсот вісім гривень гривні/ за подання нею позовної заяви до Дніпровської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 КАС України.

Суддя К.С. Кучма