Справа № 226/1537/21
Суддя: Клепка Л. І.
Дата ухвалення: 2021-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 226/1537/21

Провадження № 2-а/226/13/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2021 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Клепка Л.І.,

секретаря Новиковій К.В.,

розглянувши в залі суду в м. Мирноград Донецької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Крайній О.В., звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позову зазначив, що 11.05.2021 близько 12.00 год. під час керування автомобілем ВАЗ-21093, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул.Центральній в м.Мирноград, він без будь-яких причин був зупинений поліцейським СРПП ВП №2 Краматорського РУП ГУНП Данковцевим О.В., який, побачивши в автомобілі пасажирів, став вимагати в нього документ на предмет підтвердження обов`язкового технічного огляду, на що він йому пояснив, що його транспортний засіб не підпадає під перелік транспортних засобів, які підлягають обов`язковому технічному огляду, що пасажирів він підвозив безоплатно, не маючи на меті досягнення прибутку, та що Правил дорожнього руху він не порушував. Проте поліцейський, не взявши його пояснення до уваги та не з`ясувавши фактичних обставин, діючи упереджено, прийняв рішення щодо притягнення його до адміністративної відповідальності та склав відносно нього постанову серії БАА за №814894 про накладення на нього адміністративного стягнення за ст.121 ч.3 КУпАП у зв`язку з порушенням ним п.31.3 «Б» Правил дорожнього руху України і застосував до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач просить визнати дії поліцейського протиправними та скасувати винесену щодо нього постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.121 ч.3 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Сторони, будучі належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, що відповідно до ч.3 ст.268 КАС України не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги він не визнає, вважає дії поліцейського щодо притягнення позивача до відповідальності за ст.121 ч.3 КУпАП за порушення вимог п.31.3 «б» ПДР правомірними, зазначає, що той діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України. Зазначає, що факт вчинення позивачем правопорушення повністю підтверджується постановою серії БАА №814894 від 11.05.2021 та звертає увагу суду на те, що позивач погоджувався з складеною відносно нього постановою, так як при її отриманні жодних зауважень чи заперечень не висловлював, клопотань не заявляв, пояснень не давав. У зв`язку з цим в задоволенні позову просить відмовити.

Дослідивши надані суду докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно положень п.8 ч.1 ст. 23 вказаного Закону, у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини друга статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Надаючи оцінку оскаржуваній постанові відповідача, суд зазначає наступне.

Порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року.

Відповідно до п.31.3 б Правил дорожнього руху, який інкримінується в вину позивачу, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідальність за керування транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, визначається частиною третьою ст.121 КУпАП.

Як слідує з оскаржуємої постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.31.3 «Б» Правил дорожнього руху України, яким передбачено заборону експлуатації транспортними засобами згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю) за ч.3 ст.121 КУпАП.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення, зобов`язана встановити склад правопорушення та у відповідності до ст.252 КУпАП дослідити докази і оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Отже, процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності покладається на відповідача, що узгоджується правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17.

Разом з тим, в порушення ч. 2 ст. 77 КАС України відповідачем не доведено належними і допустими доказами наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП, та правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення, а спірна постанова не містить доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до правової позиції Верховного суду, що викладена в постанові у справі №337/3389/16-а (2-а/337/154/2016) від 30.05.2019, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Оскільки відповідач не надав суду жодних належних доказів, які б достовірно підтверджували обставини порушення ОСОБА_1 п.31.3 «б» Правил дорожнього руху, постанова в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, підлягає скасуванню.

У той же час, позовні вимоги в частині визнання дій поліцейського протиправними задоволенню не підлягають, оскільки виходять за межі повноважень суду, визначених частиною третьою ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи питання судових витрат у справі в порядку ст.139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути їх на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 241-250, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (податковий номер НОМЕР_2 ), місце проживання: АДРЕСА_1 , до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, задовольнити частково.

Постанову серії БАА №814894 від 21.05.2021, винесену поліцейським СРПП ВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області Данковцевим Олексієм Валерійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП і накладення на нього штрафу в розмірі 340 гривень скасувати та провадження у справі закрити.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків на його оскарження, якщо апеляційна скарга на нього не була подана. Рішення може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.І. Клепка