Справа № 308/8125/21
Суддя: Голяна О. В.
Дата ухвалення: 2021-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/8125/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 червня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Голяни О.В., за участю секретаря судового засідання Лецак Н.В., представника позивача Баброцяк Л.О., відповідача ОСОБА_1 , адвоката Діовші А.Я., перекладача Халіма Хамада Мохамед, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді справу за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження та проживання: Сирія, місце перебування: АДРЕСА_1 , про затримання іноземця до вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні,-

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження та проживання: Сирія, місце перебування: АДРЕСА_1 , про затримання іноземця до вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідач 22 червня 2021 року о 16 год. 00 хв. в порядку Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб встановленим порядком був прийнятий на територію України зі Словаччини, який 16 червня 2021 року був виявлений та затриманий прикордонною поліцією Словацької Республіки в районі 12 прикордонного знаку за незаконне перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску в складі групи осіб. Документ, що посвідчує особу довідка про звернення за захистом в Україні №011637, видана 25.01.2021 року, дійсна до 10.08.2021 року. В подальшому, його було затримано в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення. Відповідач звертався до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Також вказує, що відповідач, порушивши вимоги законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, був затриманий за незаконний перетин державного кордону тому, реалізуючи свої права та свободи шляхом звернення із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, може повторно порушувати законодавство України, зловживаючи перебуванням в процедурі визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, тому просить позов задовольнити.

Відповідач подав відзив на адміністративний позов, в якому вказує, що підстави для його затримання відсутні, оскільки протягом останніх 8-ми років він проживав легально на території України, його особа ідентифікована. До адміністративної відповідальності за незаконний перетин державного кордону не притягався.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 червня 2021 року у вказаній справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснення надав аналогічні викладеним, просив позов задовольнити в повному обсязі. Пояснив, що питання притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 204-1 КУпАП, судом на момент розгляду адміністративного позову не вирішено, хоча відповідні матеріали були скеровані до суду 24.06.2021.

Відповідач у судовому засіданні пояснив, що приїхав на територію України легально, проживав у родичів в Одесі. Оригінали його паспортів /двох, старого та нового/ знаходяться в ГУ ДМС України в Одеській області, оскільки він півроку тому звернувся із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні. Просив в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Адвокат Діовші А.Я. в судовому засіданні пояснив, що підстави затримувати відповідача відсутні, оскільки він в легальному порядку заїхав та територію України, оригінали документів відповідача знаходяться ГУ ДМС України в Одеській області.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами ч.7 ст. 5 КАС України іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.

Відповідно до ч.4 ст.46 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень, в тому числі в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземця або осіб без громадянства визначені статтею 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом встановлено, що 22 червня 2021 року о 16 год. 00 хв. в порядку Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, встановленим порядком громадянин Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийнятий на територію України зі Словаччини, 16 червня 2021 року був виявлений та затриманий прикордонною поліцією Словацької Республіки в районі 12 прикордонного знаку за незаконне перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску, в складі групи осіб, чим вчинив порушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

22 червня 2021 року о 16 год. 00 хв. відповідач у порядку ст. 263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копією протоколу про адміністративне затримання від 22.06.2021 року; копією протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 22.06.2021 року.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.5 ст.2 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», однією з основних функцій прикордонної служби України є участь у боротьбі з організованою злочинністю та протидія незаконній міграції на державному кордоні України та в межах контрольованих прикордонних районів.

Крім цього, пунктом 5 статті 19 цього Закону передбачено, що на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладається запобігання кримінальним та адміністративним правопорушенням, протидію яким законодавством віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України, їх виявлення та припинення, здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення згідно із законами.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з ч.2 ст.14 цього Закону, іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.

Іноземця або особу без громадянства може бути визнано біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або їм може бути надано тимчасовий захист у порядку, встановленому законом (ст.6 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Також, пунктом 3 частини першої статті 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» передбачено, що довідка про звернення за захистом в Україні - це документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов`язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України.

Відповідно до ч.1 статті 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, зокрема, затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

У частині другій статті 289 КАС вказано, що заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.

Згідно з ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Частиною одинадцятою статті 289 КАС передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Як наслідок приведених положень законодавства, однією із умов для затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства є наявність обставин щодо його незаконного перебування на території України.

Крім того, відповідно до ст.9, ст.29 Загальної декларації прав людини, ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Статтею 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

У п. 103 Рішенні Європейського суду з прав людини від 17 квітня 2014 року "Справа "Анатолій Руденко проти України", стало остаточним 17 липня 2014 року (№ 50264/08) вказано, що тримання особи під вартою є таким серйозним заходом, що він є виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі заходи, було розглянуто і визнано недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, що можуть вимагати того тримання відповідної особи під вартою. Це означає, що відповідність позбавлення волі національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин (див. для застосування цих принципів у контексті підпункту "e" пункту 1 статті 5 Конвенції рішення у справах "Вітольд Литва проти Польщі", заява N 26629/95, п. 78, ЄСПЛ 2000-III, та "Станєв проти Болгарії" [ВП], заява N 36760/06, п. 143, ЄСПЛ 2012).

Суд наголошує, що відповідно до пункту 1 статті 5 Конвенції має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в недопущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків стосовно права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті цього положення.

Судом встановлено та не спростовано доводами позивача, що відповідач має законні підстави для перебування на території України, позаяк прибув на територію України легально, звернувся 25.01.2021 до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про визнання біженцем або особою яка потребує додаткового захисту, що підтверджується довідкою про звернення за захистом в Україні №011637, виданої 25.01.2021 року, термін дії якої сплине лише 10.08.2021року.

Відповідно до довідки про звернення за захистом в Україні відповідач має місце проживання за адресою АДРЕСА_2 ; паспорти відповідача ОСОБА_1 НОМЕР_2 в оригіналі залучені до особової справи.

Як наслідок встановлені судом обставини не можуть бути правовою підставою для затримання відповідача, як особи яка законно перебуває на території України до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, позаяк до такого пункту поміщуються особи, які незаконно перебувають на території України.

Стосовно ж вчиненого позивачем порушення законодавства України з прикордонних питань щодо незаконного перетину державного кордону України з Словацькою Республікою поза пунктом пропуску, то вчинення такого порушення є підставою для притягнення до відповідальності, визначеної Законом, при цьому така відповідальність не передбачає поміщення іноземця до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства строком на шість місяців в порядку, передбаченому статтею 289 КАС України.

З пояснень представника позивача вбачається, що матеріали про притягнення відповідача до відповідальності за ст. 204-1 КУпАП скеровані до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 24.06.2021.

Однак відомості про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 за ст. 204-1 КУпАП в матеріалах справи станом на 25.06.2021 відсутні, хоча відповідно до ч.2 ст. 277 КУпАП строк розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачених ст. 204-1 КУпАП, встановлено протягом доби.

Враховуючи вищенаведене, у задоволенні адміністративного позову військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 про затримання іноземця до вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в України, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 257, 241, 244, 246, 289 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження та проживання: Сирія, про затримання іноземця до вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 25 червня 2021 року.

Суддя Голяна О.В.