Справа № 140/11071/20
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/11071/20 пров. № А/857/4269/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Кузьмича С.М., Матковської З.М.,

за участю секретаря судового засідання: Гнатик А.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року у справі № 140/11071/20 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

27.07.2020р. позивач Головне управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області) звернувся із позовом до ОСОБА_1 про стягнення в дохід місцевого бюджету податкового боргу в сумі - 71883,17 грн., а саме: 68660,95 грн. до бюджету Голобської ОТГ Ковельського району та 3222,22 грн. до бюджету міста Ковеля.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення ст.ст. 16, 36, 38 Податкового кодексу України (далі - ПК України) за відповідачем рахується податковий борг з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки та по земельному податку з фізичних осіб в загальному розмірі 71883,17грн., який виник внаслідок несплати узгоджених грошових зобов`язань згідно із податковими повідомленнями - рішеннями від 20 березня 2018 року №0084527/1302-0317 та №0084528/1302-0317, від 16 квітня 2019 року №0-0306 та №0-0306, від 07 березня 2019 року №25956-5213-0306. З метою погашення податкового боргу сформована та надіслана податкова вимога форми «Ф» від 29 серпня 2018 року №31110-17, однак податковий борг не був погашений платником.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28.09.2020р. позов задоволено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28.09.2021р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

09.09.2021р.. на адресу апеляційного суду надійшло клопотання від апелянта ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку неможливістю прибути в судове засідання, оскільки по дорозі до апеляційного суду виявила втрачений паспорт.

ч.2 ст.313 КАС України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч.3 цієї статті передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

Отже, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, оскільки враховує строки розгляду справи та обставину, що учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, а їх участь у судовому засіданні не визнана обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Як видно із розрахунку заборгованості по податкам і платежах до бюджетів, довідки про наявність податкового боргу, інтегрованої картки, які надав податковий орган за ОСОБА_1 обліковується податковий борг в загальному розмірі 71883,17 грн. у тому числі: податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (м. Ковель) - 3205,35 грн.; земельний податок з фізичних осіб (місто Ковель) - 16,87 грн.; податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (Голобська ОТГ) - 68660,95 грн. (а. с. 6).

п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України передбачений обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п.п.36.1 ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені ПК України, законами з питань митної справи.

Так, податковий борг з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (місто Ковель) виник внаслідок несплати узгоджених грошових зобов`язань згідно із податковими повідомленнями - рішеннями від 20 березня 2018 року №0084528/1302-0317 в розмірі 1481,60 грн та від 16 квітня 2019 року №0-0306 в розмірі 1723,75 грн., на загальну суму 3205,35 грн. (а.с. 8, 11).

Податковий борг з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (Голобська ОТГ Ковельського району) виник внаслідок несплати узгоджених грошових зобов`язань згідно із податковими повідомленнями - рішеннями 20 березня 2018 року №0084527/1302-0317 в розмірі 33625,60 грн та від 16 квітня 2019 року №0-0306 в розмірі 35035,35 грн., на загальну суму -68660,95 грн. (а.с. 9, 11).

Заборгованість по земельному податку з фізичних осіб утворилася в результаті несплати грошового зобов`язання за податковим повідомленням - рішенням від 07 березня 2019 року №25956-5213-0306 в розмірі 16,87 грн. (а. с.12).

Податкові повідомлення - рішення від 16 квітня 2019 року №0-0306 та №0-0306 надіслані у встановленому порядку за місцем проживання ОСОБА_1 та отримані останньою 07 травня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення; податкові повідомлення - рішення від 20 березня 2018 року №0084527/1302-0317 та №0084528/1302-0317, від 07 березня 2019 року №25956-5213-0306 - повернуто відділенням поштового зв`язку із довідкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.10,11,12).

В п. 42.2. ст.42 ПК України визначено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному п.42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

п. 42.5 ст. 42 ПК України передбачено, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

В судовому та адміністративному порядку вищевказані податкові повідомлення-рішення ОСОБА_1 не оскаржувала, а тому, грошове зобов`язання, визначене такими податковими повідомленнями-рішеннями, є узгодженим.

Із змісту п.57.3. ст. 57 ПК України видно, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у п.п.54.3.1-54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до п.п. 266.10.1п. 266.10 ст. 266 ПК України, податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

В п.287.5 ст. 287 ПК України передбачено, що податок з плати за землю фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно п.59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків..

З метою погашення податкового боргу Головне управління ДПС у Волинській області, сформувало податкову вимогу форми «Ф» від 29 серпня 2018 року №31110-17 на суму 33625,60 грн., яка надіслана у встановленому порядку за місцем проживання відповідача та як видно із рекомендованого повідомлення про вручення повернута відділенням поштового із довідкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.7 зворот.).

п. 59.5 ст.59 ПК України, визначено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

В п. 87.11 ст. 87 ПК України визначено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

п.п. 266.9.1 п.266.9ст. 266 ПК України передбачено, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Колегія суддів не приймає за безпідставністю до уваги доводи апелянта про необхідність в даній справі досліджувати обставини відсутності речових прав на будинки які є підставою для нарахування з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, оскільки з`ясування цих обставин не стосується предмета доказування в даній справі та вищевказані податкові повідомлення-рішення відповідач в адміністративному та судовому порядку не оскаржував. Тому, податкові повідомлення-рішення є чинними та обов`язковими для сплати грошового зобов`язання.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про наявність підстав для задоволення позову, оскільки за ОСОБА_1 обліковується податковий борг в розмірі 71883,17 грн., відсутні докази сплати боргу, а вжиті контролюючим органом заходи не призвели до його погашення.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

В ст.242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року у справі № 140/11071/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді С. М. Кузьмич
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 22.06.2021р.