Справа № 160/16745/20
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельського Євгена Сергійовича, треті особи: ОСОБА_2 , Державне підприємство «СЕТАМ», ОСОБА_3 про скасування постанов, -
15.12.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельського Євгена Сергійовича, треті особи: ОСОБА_2 , Державне підприємство «СЕТАМ», в якій позивач просить:
- скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельського Євгена Сергійовича від 26.11.2020 року про відкриття виконавчого провадження ВП №63729962;
- скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельського Євгена Сергійовича від 26.11.2020 року про накладення арешту на майно ОСОБА_3 у виконавчому провадженні ВП №63729962.
18.12.2020 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано позивачу надати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та документ про сплату судового збору у розмірі 840,80 грн.
24.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою про усунення недоліків позовної заяви та заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
28.12.2020 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду відмовлено.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельського Євгена Сергійовича, треті особи: ОСОБА_2 , Державне підприємство «СЕТАМ» про скасування постанов повернуто позивачу.
13.04.2021 року постановою Третього апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задоволено.
Скасовано ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 про повернення позовної заяви.
Направлено матеріали за позовом ОСОБА_1 для вирішення питання щодо можливості відкриття провадження в адміністративній справі до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
11.05.2021 року матеріали за позовом ОСОБА_1 надійшли на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду, що підтверджується штемпелем вхідної кореспонденції на супровідному листі Третього апеляційного адміністративного суду.
14.05.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано позивачу надати до суду копії позовної заяви з додатками для відповідача та для третіх осіб.
03.06.2021 року представник ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали суду від 14.05.2021 року надав до суду копії позовної заяви з додатками для відповідача та для третіх осіб.
07.06.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
15.06.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду заяву ОСОБА_3 про залучення третьої особи задоволено.
Залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 .
Встановлено третій особі триденний строк з дня отримання копії цієї ухвали суду для подання пояснень щодо позову.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що відповідач відкрив виконавче провадження №63729962 і розпочав виконавчі дії в порушення вимог ст.16, 26 Закону України «Про виконавче провадження», адже він повинен був повернути виконавчий документ стягувачу на підставі п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження». Заяву про відкриття виконавчого провадження було підписано не уповноваженою на те особою, виконавчий напис не містив обов`язкових реквізитів та не був розміщений безпосередньо на договорі, як того вимагає закон. У виконавчому написі зазначений період стягнення з 24.04.2010 року до 10.11.2020 року, хоча це не є періодом стягнення, оскільки в цей період у позикодавця не було права вимагати повернення позики і у виконавчому написі мав зазначатися інший період стягнення з 11.11.2020 року по 18.11.2020 року. Окремо позивач зауважив, що виконавчий напис, на підставі якого відкрите вказане виконавче провадження, є підробленим. В свою чергу, даний виконавчий напис не міг бути підписаний ОСОБА_3 , оскільки в даний час він перебував в іншій країні. Окремо представник позивача зазначив, що приватному нотаріусу, який видав вказаний виконавчий напис було анульовану свідоцтво. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
15.06.2021 року Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Осельський Євген Сергійович звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що позивач у позовній заяві зазначає неправдиві відомості, а саме, що 26.11.2020 року було накладено арешт на все майно боржника, без обмеження його розміру боргом, в свою чергу арешт накладено на все майно боржника, в межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 55000155,50 грн. Також відповідач зауважив, що доводи представника позивача, що заява про відкриття виконавчого провадження підписана не уповноваженою на те особою, спростовуються матеріалами виконавчого провадження, де міститься вказана заява, яка підписана представником стягувача. Підсумовуючи відповідач зазначив, що виконавець перевіряє відповідність виконавчого документу вимог встановленим саме Законом України «Про виконавче провадження» та не наділений повноваженнями надавати юридичну оцінку виконавчому документу, а тому виконавець не може відмовити у прийняті до виконання виконавчого документу, вважаючи його недійним. У зв`язку з чим відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
24.04.2010 року між ОСОБА_2 (позикодавець) та ОСОБА_3 (позичальник) укладено договір позики, який посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л. та зареєстровано в реєстрі за №1077, відповідно до якого позичальник отримав від позикодавця 51 000 000,00 грн. (п`ятдесят один мільйон гривень).
24.11.2020 року ОСОБА_4 представник ОСОБА_2 за довіреністю, звернувся із заявою до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельського Євгена Сергійовича про відкриття виконавчого провадження із примусового виконання виконавчого напису №513 від 18.11.2020 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Патрєва Ю.П. щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову суму 50 000 000,00 грн. (п`ятдесят мільйонів гривень).
24.11.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Осельським Євгеном Сергійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63729962 про примусове виконання виконавчого напису №513 від 18.11.2020 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Патрєва Ю.П. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову суму 50 000 000,00 грн. (п`ятдесят мільйонів гривень).
Не погоджуючи із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку даним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.3 ч1. ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VІІІ) примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Частинами 1, 2 статті 5 Закону №1404-VІІІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону.
Частиною 1 статті 4 Закону №1404-VIIІ визначено вимоги до виконавчого документа, а саме, що у виконавчому документі зазначаються:
1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;
2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;
4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);
реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);
5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;
6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);
7) строк пред`явлення рішення до виконання.
У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
Згідно ч.4 ст.4 Закону №1404-VIIІ виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:
1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);
2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;
3) боржника визнано банкрутом;
4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;
5) юридичну особу - боржника припинено;
6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;
7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;
8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;
9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;
10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;
11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку.
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1404-VIIІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:
1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;
2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;
3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;
4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;
5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.
Відповідно до ч.1 ст.16 Закону №1404-VIIІ сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов`язаний вчинити певні дії особисто.
Щодо доводів представника позивача, що заява про відкриття виконавчого провадження було підписано не уповноваженою особою, суд зазначає наступне.
Представник позивача даними доводами фактично обґрунтовує позовну заяву, проте представником позивача при зверненні до суду не було надано жодного доказу на підтвердження даного факту.
В свою чергу, судом встановлено з матеріалів виконавчого провадження ВП №63729962, що заява про відкриття виконавчого провадження від 24.11.2020 року підписана представником ОСОБА_2 ОСОБА_4 .
Відповідно до довіреності від 18.11.2020 року, яка посвідчена нотаріально приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Патрєвою Ю.П. та зареєстрована в реєстрі за №511, ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_4 , зокрема, подавати від його імені будь-які заяви, брати участь у провадженні виконавчих дій.
Дана довіреність дійна до 18.11.2025 року.
З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що заява про відкриття виконавчого провадження від 24.11.2020 року підписана уповноваженою на те особою, та дана обставина не може слугувати підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, у зв`язку з чим, дані доводи представника позивача є хибними та такими, які не ґрунтуються на фактичних обставинах справи.
Щодо доводів представника позивача про невідповідність виконавчого напису нормам Закону України «Про нотаріат», про фіктивність та підробленість договору позики, про відсутність ОСОБА_3 на території України в момент укладання даного договору позики, про неможливість приватним нотаріусом Курковською Я.Л. посвідчити даний договір позики, суд зазначає наступне.
Суд зауважує, що жодних доказів, що договір позики від 24.04.2010 року визнаний недійсним у встановленому законом порядку, позивачем до суду не надано, дані докази в матеріалах виконавчого провадження також не містяться.
Суд зазначає, що при надходженні виконавчого документа приватний виконавець зобов`язаний перевірити відповідність виконавчого документа вимогам, зазначеним у статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», проте, виконавець не наділений повноваженнями надавати оцінку правомірності видачі виконавчого документа.
Отже, суд доходить висновку про відсутність підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.11.2020 року.
Щодо постанови про арешт майна від 26.11.2020 року, суд зауважує наступне.
Відповідно до ч.1,2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Представник позивача обґрунтовує протиправність постанови про арешт майна, наявністю протиправної постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.11.2020 року. будь-яких інших доводів про протиправність постанови про арешт майна від 26.11.2020 року представником позивача не наведено.
Також суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч.1 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
В силу статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України оскаржити рішення, дії або бездіяльність державно або приватного виконавця можуть учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій.
Аналіз ч. 1 і 2 ст. 55 Конституції України у взаємозв`язку та з урахуванням їх офіційного тлумачення дає підстави для такого правового висновку: конституційна гарантія права на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб має на меті захист прав, свобод та інтересів безпосередньо людини, яка вважає, що її права, свободи, інтереси порушені, або порушуються, або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод (має місце протиправне втручання).
Право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, складовою якого є право звернення до суду (право на доступ до судової процедури), не є абстрактним, а пов`язане з правом конкретної особи, в інтересах якої виникає судовий процес, і з її переконанням у тому, що держава (в особі органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб) протиправно втрутилася у її права або свободи.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що право на оскарження рішення (індивідуального акта) суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої його прийнято, або прав, свобод та інтересів якої це рішення (індивідуальний акт) стосується. Якщо позивач не є учасником (суб`єктом) правовідносин, які виникли з прийняттям оскаржуваного рішення, яке є правовим актом ненормативного характеру, таке рішення, відповідно, не породжує для позивача й права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом (постанови ВП ВС від 14.03.2018 у справі №9901/22/17, від 06.06.2018 у справі №800/489/17, від 06.02.2019 у справі №9901/815/18).
В свою чергу, як встановлено судом, позивач не є ані учасником виконавчого провадження ВП №63729962, ані особою, яка залучалась до проведення виконавчих дій.
Представником позивача в позовній заяві не наведено жодних обґрунтувань щодо порушення його прав оскаржуваними постановами.
З огляду на вищезазначене, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дані правовідносини, які розглядались судом в даній адміністративній справі, не впливають на права та обов`язки позивача.
Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно із ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Повно та всебічно дослідивши матеріли справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельського Євгена Сергійовича, треті особи: ОСОБА_2 , Державне підприємство «СЕТАМ», ОСОБА_3 про скасування постанов.
Керуючись ст. 9, 77, 90, 139, 241-246, 250, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельського Євгена Сергійовича, треті особи: ОСОБА_2 , Державне підприємство «СЕТАМ», ОСОБА_3 про скасування постанов відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Відповідно до ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Згідно ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.
Згідно з ч.3 ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя В.В. Горбалінський