Справа № 369/12782/17
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2021-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 червня 2021 року

м. Київ

справа № 369/12782/17

адміністративне провадження № К/9901/22385/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шевцової Н.В., перевіривши касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2020 року та постанову Шостого адміністративного апеляційного суду від 18 травня 2021 року у справі №369/12782/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача - Державного підприємства «Національні інформаційні системи» про визнання протиправним та скасування Наказу № 3252/5 від 20.10.2017, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача - Державного підприємства «Національні інформаційні системи», у якому просила визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №3252/5 від 20.10.2017 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_1" до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 4 (чотири) місяці.

17 листопада 2020 року рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва, залишеним без змін постановою Шостого адміністративного апеляційного суду від 18 травня 2021 року, позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №3252/5 від 20.10.2017 «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Стягнуто з Міністерства юстиції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок гривень) 00 копійок.

На зазначені рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду Міністерством юстиції України подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 18 червня 2021 року.

В касаційній скарзі зазначено, що вона подана на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідно до якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

В обґрунтування наявності зазначеної підстави касаційного оскарження заявник касаційної скарги зазначає, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2020 року в справі № 440/2721/19, від 20 вересня 2019 року у справі №2140/1832/18 без викладення подібності правовідносин у вказаних справах та справі, яка заявлена до касаційного перегляду.

Проте, в касаційній скарзі відповідачем не наведено, які саме норми права (пункт, частина, стаття) застосовано судом без врахування висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладених у зазначених постановах Верховного Суду, а також не наводить обґрунтувань з приводу того, що правовідносини у цій справі та у справах № 440/2721/19, №2140/1832/18 є подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінка судами їх сукупності не можна визнати як подібність правовідносин.

Інші доводи та аргументи заявника зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість його перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального права.

Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи приписи пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, та не викладення відповідачем підстав для касаційного оскарження судових рішень у даній справі, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме відповідачем не наведено, які саме норми права (пункт, частина, стаття) застосовано судом без врахування висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладених у зазначених постановах Верховного Суду, а також відповідач покликаючись на постанови Верховного Суду не обґрунтував, що вказані постанови ухвалені у справах за подібними відносинами із цією справою, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2020 року та постанову Шостого адміністративного апеляційного суду від 18 травня 2021 року у справі №369/12782/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача - Державного підприємства «Національні інформаційні системи» про визнання протиправним та скасування Наказу № 3252/5 від 20.10.2017, зобов`язання вчинити дії - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Шевцова