Справа № 640/12545/20
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2021 року м. Київ № 640/12545/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,

за участю секретаря судового засідання - Шаповалової К.В.,

та представника позивача - Старика Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА»
доГоловного управління ДПС у м. Києві
проскасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» (далі - позивач, ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у місті Києві (далі - відповідач, ГУ ДПС у м. Києві) про скасування податкових повідомлень-рішень від 26.03.2020 №2 та №2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за наслідками проведеної перевірки контролюючий орган дійшов помилкового висновку про наявність в діяльності позивача порушень податкового законодавства, відтак відповідач не мав підстав для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. На спростування висновків контролюючого органу позивач вказує, що в зв`язку з настанням форс-мажорних обставин, яким є загальновідомий факт - анексія Російською Федерацією Автономної Республіки Крим, позивач був вимушений достроково припинити співпрацю з ПАТ «Міжнародний аеропорт «Сімферополь» та діяльність в Автономній Республіці Крим. Також позивач зазначає про відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформації про зміну місцезнаходження ПАТ «Міжнародний аеропорт «Сімферополь» на адресу, розташовану на підконтрольній території України та анулювання 01.06.2014 реєстрації ПАТ «Міжнародний аеропорт «Сімферополь» в реєстрі платників ПДВ за рішенням контролюючого органу. Крім того, позивач посилається на безпідставність висновків відповідача про заниження позивачем ПДВ внаслідок нездійснення коригування суми податкового кредиту при списанні безнадійної кредиторської заборгованості у зв`язку із закінченням терміну позовної давності по отриманим та неоплаченим товарам/послугам, по яким раніше був сформований податковий кредит, адже такого обов`язку нормами Податкового кодексу України не передбачено. Позивач вважає необґрунтованим та безпідставним перекваліфікацію відповідачем безнадійної заборгованості в безповоротну фінансовому допомогу, а факт порушення пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України - недоведений відповідачем. Позивач посилається також на невірний розрахунок відповідачем суми фінансових санкцій, застосованих податковим повідомлення-рішенням №2, оскільки фінансові санкції, на думку позивача, розраховані з помилками та є недостовірними з огляду на те, що при розрахунку були допущені розбіжності у літрах та заначено невірну кількість днів по кожній накладній.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки податкові повідомлення-рішення прийнято правомірно та у відповідності із вимогами законодавства в результаті виявлених під час перевірки порушень. На підставі наведених в акті обставин, що не спростовані позивачем, відповідач дійшов висновку, що у розумінні підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності, є безповоротною фінансовою допомогою. Крім того, на думку відповідача, складення ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» акцизних накладних з датою виписки 21, 22, 24 травня 2019 року при фактичній реалізації підакцизного пального в лютому 2019 року суперечить вимогам пункту 231.3 статті 231 Податкового кодексу України.

Представником позивача подана відповідь на відзив, а також додаткові пояснення по справі, у яких заперечуються доводи відповідача та повторно наголошено на порушеннях контролюючого органу, що слугували для позивача підставою для звернення до суду із даним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.06.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

У підготовчому засіданні 30.09.2020 судом постановлена ухвала про закінчення підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити з викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях підстав.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав і заперечив проти його задоволення.

Заслухавши наведені в обґрунтування позову доводи представника позивача, а також заперечення представника відповідача по суті позовних вимог, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і заперечення, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд встановив такі обставини.

ГУ ДПС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА», за результатами якої 28.02.2020 складено акт №163/26-15-05-02-04/35031928.

Актом перевірки зафіксовано висновки контролюючого органу про порушення ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» вимог податкового законодавства, а саме:

1) пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, підпункту 196.1.5 пункту 196.1 статті 196, пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації з ПДВ) за березень 2019 року за суму 1224256,00 грн;

2) пунктів 231.1, 231.3 та абзацу 1 пункту 231.6 статті 231 Податкового кодексу України щодо здійснення операцій з реалізації пального у загальному обсязі 675138,61 літрів за лютий 2019 року без реєстрації акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних;

3) пункту 51.1 статті 51, підпункту «б» пункту 176.2 статті 176, статті 119 Податкового кодексу України та Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4, подання з недостовірними відомостями та не в повному обсязі податкового розрахунку (форми №1ДФ) за ІІ - ІV квартали 2017 року, за ІІ - ІV квартали 2018 року.

Висновки акта перевірки мотивовані такими обставинами.

1) Перевіркою було встановлено, що між ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» (Підрядник), ПІІ «АМІК УКРАЇНА» (Підприємство), ТОВ «ЛУКОЙЛ Авіейшен Україна» (Товариство; відповідно до протоколу Загальних зборів учасників ТОВ «ЛУКОЙЛ Авіейшн Україна» №01/09/10/2017 від 09.10.2017 підприємство змінило назву на ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА») укладено договір про реструктуризацію заборгованості від 02.08.2017 №01-02-08-2017 згідно з яким Підприємство та Товариство зобов`язуються сплатити Підряднику суму заборгованості у погодженому договором обсязі. Сторони договору дійшли згоди щодо погодження суми, складу та порядку погашення заборгованості, яка утворилася за наслідками невиконання умов договору підряду №14/03-1 від 14.03.2013 (детально умови договору про реструктуризацію заборгованості від 02.08.2017 №01-02-08-2017 описано в акті перевірки).

Як свідчать обставини справи, ТОВ «ЛУКОЙЛ Авіейшен Україна» згідно з банківськими виписками перерахувало ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» грошові кошти у сумі 750 000 грн, у тому числі 125 000 грн ПДВ.

У бухгалтерському обліку вказані операції відображено кореспонденцією рахунків: Дт 371 «Розрахунки за виданими авансами» Кт 311 «Поточні рахунки в національній валюті» на загальну суму 750 000 грн.

Станом на 31.03.2019 по бухгалтерському рахунку 371 «Розрахунки за виданими авансами» по контрагенту ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» обліковується дебіторська заборгованість у сумі 750 000 грн.

Згідно з даними Єдиного реєстру податкових накладних (далі - ЄРПН) ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» у серпні-жовтні 2017 року складено на адресу ТОВ «ЛУКОЙЛ Авіейшен Україна» податкові накладні на загальну суму 750 000 грн, у тому числі 125 000 грн ПДВ.

Тобто, за висновком контролюючого органу, ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» складено податкові накладні на суми грошових коштів, які перераховано в погашення заборгованості за раніше виконані роботи.

Враховуючи зазначене, перевіркою зроблено висновок, що ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» порушено вимоги пункту 185 статті 185, пункту 188.1 статті 188, підпункту 196.1.5 пункту 196.1 статті 196 Податкового кодексу України - завищено податковий кредит з податку на додану вартість на загальну суму 125 000 грн, у тому числі: за серпень 2017 року на суму 75 000 грн, за вересень 2017 року на суму 25 000 грн, за жовтень 2017 року на суму 25 000 грн.

2) За результатами аналізу даних картки рахунку 84 «Інші операційні витрати» перевіркою встановлено списання ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» безнадійної заборгованості у сумі 6195531,23 грн, у тому числі 1032588,54 грн ПДВ.

Заборгованість за твердженням платника виникла при перерахуванні підприємством у квітні 2013 року попередньої оплати ПАТ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «СІМФЕРОПОЛЬ» за використання інфраструктури аеропорту (згідно з пунктом 1 додаткової угоди №1 від 25.04.2013 до генеральної угоди №528.1.5.С0312 від 19.12.2012).

Безнадійна заборгованість у розмірі 6195531,23 грн списана ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» до складу інших операційних витрат.

Згідно з додатком 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2013 року (№ від 20.05.2013) встановлено, що ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» включено до складу податкового кредиту суму ПДВ по контрагенту ПАТ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «СІМФЕРОПОЛЬ» у розмірі 1600000 грн (період складання податкових накладних - квітень 2013 року).

У разі попередньої оплати товарів/послуг, які у межах терміну позовної давності не були поставлені, факт придбання таких товарів/ послуг, як це передбачено пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, відсутній та, відповідно, платник податку втрачає право на податковий кредит, попередньо сформований за операцією з придбання таких товарів/послуг.

При цьому, у розумінні підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності, є безповоротною фінансовою допомогою.

Таким чином, перевіркою зроблено висновок, що ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» на порушення пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України завищено податковий кредит на загальну суму ПДВ 1032589,00 грн, у тому числі за червень 2018 року на суму 1032589,00 грн.

3) Згідно з даними оборотно-сальдових відомостей по рахунку 371 «Розрахунки за виданими авансами» встановлено, що станом на 01.04.2016 обліковується дебіторська заборгованість по ТОВ «Будівельна компанія «Партнер» на загальну суму 400 000 грн, що не погашена станом на 31.03.2019.

Заборгованість, за твердженням платника податків, виникла при перерахуванні підприємством у червні-липні 2014 року попередньої оплати ТОВ «Будівельна компанія «Партнер» (згідно з додатковою угодою №1 від 17.07.2014 до договору №28/05-01 від 28.05.2014).

Згідно з додатком 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2014 року (№ від 18.08.2014) встановлено, що ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» включено до складу податкового кредиту суми ПДВ по контрагенту ТОВ «Будівельна компанія «Партнер»: у розмірі 41666,67 грн (період складання податкових накладних - червень 2014 року); у розмірі 25000,00 грн (період складання податкових накладних - липень 2014 року).

У разі попередньої оплати товарів/послуг, які у межах терміну позовної давності не були поставлені, факт придбання таких товарів/ послуг, як це передбачено пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, відсутній та, відповідно, платник податку втрачає право на податковий кредит, попередньо сформований за операцією з придбання таких товарів/послуг.

При цьому, у розумінні підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності, є безповоротною фінансовою допомогою.

Зважаючи на зазначене, перевіркою зроблено висновок про порушення ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит з ПДВ на загальну суму 66667 грн, у тому числі за липень 2017 року на суму 66667,00 грн.

За наведеними вище висновками акта перевірки ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.03.2020 №2 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на 1224256,00 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 26.03.2020 №2.

Перевіркою, зокрема, встановлено, що ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» в лютому 2019 року здійснено операції з реалізації пального (за кодом УКТЗЕД ) у загальному обсязі 675138,61 л без складення та реєстрації акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних (далі - ЄРАН), чим порушено вимоги пунктів 231.1, 231.3 та абзацу 1 пункту 231.6 статті 231 Податкового кодексу України.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» зареєстровано з 01.03.2016 платником акцизного податку з реалізації пального (дата внесення запису до реєстру 26.02.2016 за №240, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта підписанта НОМЕР_1 , дата модифікації запису 20.07.2019, номер запису в Реєстрі (унікальний ідентифікатор 3043).

На підставі аналізу наданих до перевірки документів, бухгалтерського та податкового обліку, що підтверджують реалізацію підакцизного пального за кодом УКТЗЕД та даних ЄРAH, встановлено, що ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» у лютому 2019 року здійснено операції, деталізація яких наведена в додатку №15 до акта перевірки (т.1 а.с.99-107), з реалізації контрагентів-покупців підакцизного пального за кодом УКТЗЕД у загальному об`ємі 675138,61 л, без реєстрації акцизних накладних в ЄРАН.

На підставі висновків акта перевірки в наведеній частині ГУ ДПС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 26.03.2020 №2 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 224820,00 грн за не складення та не реєстрацію акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Не погоджуючись із висновками акта перевірки, позивач подав заперечення на акт.

Листом ГУ ДПС у м. Києві від 25.03.2020 №53740/10/26-15-05-02-05 повідомлено позивача, що висновки акта перевірки залишено без змін, а заперечення - без задоволення.

Позивач оскаржив податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку до ДФС України, яка своїм рішенням від 15.04.2020 за №13366/6/99-00-08-05-01-06 продовжила строк розгляду скарги до 01.06.2020, а рішенням про результати розгляду скарги від 27.05.2020 за №17288/6/99-00-08-05-01-06 скаргу позивача залишено без задоволення, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення - без змін.

Не погоджуючись із висновками відповідача і стверджуючи про протиправність податкових повідомлень-рішень, ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» звернулось до суду з цим позовом.

Оцінюючи рішення суб`єкта владних повноважень з урахуванням вимог законодавства, якими регулюються спірні правовідносини та встановлених у справі обставин, суд при вирішенні спору по суті враховує таке.

Щодо податкового повідомлення-рішення № 2 від 26.03.2020, суд враховує такі обставини.

Як свідчать матеріали справи, ТОВ «ЛУКОЙЛ Авіейшен Україна» (назва до перейменування в ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА») було стороною по договору як суб`єкт авіаційного діяльності, який здійснює авіапаливозабезпечення авіаційних перевезень і робіт, укладає правочини з Авіакомпаніями на поставку та заправку повітряних суден паливно-мастильними матеріалами.

04.10.2012 позивачем укладено Генеральну угоду №469 про здійснення аеропортної діяльності з авіапаливозабезпечення авіаційних перевезень і робіт з експлуатантом аеродрому ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ», відповідний сертифікат відповідності №HRK-CKO-201-02 виданий Державіаслужбою України на діяльність з авіапаливозабезпечення в Міжнародному аеропорту «Харків».

ТОВ «ЛУКОЙЛ Авіейшен Україна», як комісіонер, взяло на себе зобов`язання перед комітентом - ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» по договору комісії № 585 від 21.12.2012.

Крім того, між ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» (Підрядник), ПІІ «АМІК УКРАЇНА» (Підприємство), ТОВ «ЛУКОЙЛ Авіейшен Україна» (Товариство) укладено договір про реструктуризацію заборгованості №01-02-08-2017 від 02.08.2017.

За умовами договору про реструктуризацію заборгованості сторони погодили суму, склад та порядок погашення заборгованості, яка утворилася за наслідками невиконання в минулому договору підряду № 14/03-1 від 14.03.2013. Погоджена суму складала 1500000,00 грн з ПДВ та повинна сплачуватися позивачем за графіком в певній сумі, але за умови виконання «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» додаткових робіт та послуг (оформлення будівельних дозволів та робіт по введенню в експлуатацію об`єкту, а саме резервуару (РВС-400) для зберігання авіаційного палива на складі ПММ ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ», м. Харків, аеропорт, вул. Драгоманівська, 38)).

За час дії договору про реструктуризацію позивач сплачував ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» рахунки з призначенням платежу за надані послуги та роботи згідно договору підряду № 14/03-1 від 14.03.2013, що підтверджується платіжними дорученнями. Загальна сума становила 750000,00 грн з ПДВ.

Як свідчать матеріали справи, ТОВ «ЛУКОЙЛ Авіейшен Україна», як комісіонер, взяло на себе зобов`язання перед комітентом - ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» по договору комісії № 585 від 21.12.2012.

Згідно з цим договором комісіонер повинен був узгодити Технічне завдання з Комітентом, отримати технічну умову, укласти договір па проектну документацію по об`єкту, виконати свої зобов`язання з будівництва об`єкта і передати Комітенту готовий Об`єкт не пізніше 01.06.2013 та інше. Цим об`єктом був саме резервуару (РВС-400) для зберігання авіаційного палива на складі ПММ ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ», м. Харків, аеропорт, вул. Драгоманівська, 38.

Але в подальшому позивач, ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ», ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» прийшли до висновків, що цілі які вони ставили, укладаючи перелічені договори, не влаштовували всі сторони у зв`язку зі зміною обставин які стали відомі їм після укладання договору про реструктуризацію.

Також, між позивачем (замовник) та ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» (підрядник) укладено договір підряду №14/03-1 від 14.03.2013, згідно якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується виконати роботи з будівництва, монтажу, технологічному обладнання та облаштування резервуарного парку прирельсового складу авіапалива по вул. Драгоміровской, 38 в м Харків.

Між ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» (підрядник), ПІІ «Амік Україна» (підприємтво) та ТОВ «ЛУКОЙЛ Авіейшен Україна» (товариство) укладено договір про реструктуризацію заборгованості від 02.08.2017 № 01-02-08-2017, згідно умов договору сторони дійшли згоди щодо погодження суми, складу та порядку погашення заборгованості, яка утворилася за наслідками невиконання умов договору підряду №14/03-1 від 14.03.2013.

На підтвердження виконання договору позивачем надано копії рахунків фактур та платіжних доручень №857 від 03.08.2017, №953 від 30.08.2017, №1074 від 29.09.2017, №1064 від 13.10.2017.

Договір про реструктуризацію заборгованості від 02.08.2017 № 01-02-08-2017 був розірваний 01.07.2019, про що позивач та ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» уклали Додатковий договір від 01.07.2019 до Договору про реструктуризацію заборгованості від 02.08.2017 № 01-02-08-2017.

За цим додатковим договором сторони звільнили себе від зобов`язань договору та договору підряду №14/03-1 від 14.03.2013, окрім зобов`язання підрядника повернути товариству сплачені кошти за платіжними дорученнями у сумі 750000,00 грн з ПДВ.

ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» повинно було повернути позивачу перераховані йому кошти в сумі 750000,00 грн з ПДВ на протязі 10 банківських днів з моменту розірвання договору про реструктуризацію (згідно п.1.5. Додаткового договору).

В подальшому 29.07.2019 позивач, ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» та ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» уклали між собою Договір № 1 про відступлення права вимоги за яким позивач, як первісний кредитор, безоплатно відступив новому кредиторові (ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ») право вимоги до Боржника (ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС»). Право вимоги сторони оцінили на суму 750000,00 грн з ПДВ.

Що стосується договору комісії № 585 від 21.12.2012, за домовленістю сторін (позивача та ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ») він був розірваний. Сторони прописали умови про звільнення себе від жодний зобов`язань один перед одним. Додатковий договір до договору комісії № 585 від 21.12.2012 був укладений 31.07.2019.

В ході перевірки (перевіряємий період за актом перевірки становив з 01.04.2016 по 31.03.2019) інформація про описані правовідносини між позивачем, ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» та ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» після 31.03.2019 письмово відповідачу не надавалася та ним не витрибовувались.

Згідно з даними Єдиного реєстру податкових накладних (далі - ЄРПН) ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» у серпні-жовтні 2017 року складено на адресу ТОВ «ЛУКОЙЛ Авіейшен Україна» податкові накладні на загальну суму 750000,00 грн, у тому числі 125000,00 грн ПДВ.

Тобто, за висновком контролюючого органу, ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» складено податкові накладні на суми грошових коштів, які перераховано в погашення заборгованості за раніше виконані роботи.

Також, між ПАТ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «СІМФЕРОПОЛЬ» та ТОВ «ЛУКОЙЛ Авіейшен Україна» було укладено Генеральну угоду №528.1.5.С.03.12 від 19.12.2012 про здійснення аеропортової діяльності з авіапаливозабезпечення авіаційних перевезень і робіт, згідно якого Експлуатант надавав Позивачу комплекс послуг по користуванню інфраструктурою аеропорту необхідний для здійснення діяльності з авіапаливозабезпечення.

Згідно з Сертифікатом відповідності № SІР-СКО-148-02, виданого Державною авіаційною службою України, що підтверджується матеріалами справи, здійснювало постачання, прийом, зберігання, заправку повітряних суден авіаційним паливом на території аеродрому, експлуатантом якого було ПАТ «Міжнародний аеропорт «Сімферополь», місцезнаходження: 95491, Автономна республіка Крим, місто Сімферополь, Селище міського типу Аерофлотське, площа Аеропорту, будинок, 15.

Відповідно до додаткової угоди №1 до Генеральної угоди (договору) № 528.1.5.С.03.12 від 19.12.2012 про здійснення аеропортової діяльності з авіапаливозабезпечення авіаційних перевезень і робіт, плата за послуги по використанню інфраструктури Аеропорту складається з двох частин: п.1.1. Фіксована частина плати за послуги складає 9600000,00 грн (у т.ч. ПДВ 20%) у розмірі 1600000,00 грн за весь період дії Генеральної угоди (договору); 1.2. протягом 7 банківських днів після отримання рахунку від Аеропорту Товариство здійснює попередню оплату фіксованої плати у розмірі 9600000,00 грн (у т. ч. ПДВ 20%) у розмірі 1600000,00 грн на підставі рахунку, виставленого Аеропортом.

На виконання умов договору про надання таких послуг позивачем 26.04.2013 був сплачений авансовий платіж в сумі 9600000,00 грн, на підтвердження чого надано копії рахунку-фактури №СФ-0001084 від 25.04.2013 та виписку по рахунку від 26.04.2013.

Також, позивачем надано копії актів прийому здачі виконаних робіт (послуг) від 30.06.2013 на суму 33122,43 грн, від 30.06.2013 на суму 336261,01 грн, від 30.06.2013 на суму 336261,01 грн, від 31.07.2013 на суму 336261,01 грн, від 31.08.2013 на суму 336261,01 грн, від 30.11.2013 на суму 168130,50 грн.

Крім того, позивач листом від 01.07.2014 №256 звертався до ПАТ «Міжнародний аеропорт «Сімферополь», в якому повідомив Аеропорт про розірвання договору та припинення його дії. Також, позивач просив повернути оплачену фіксовану плату за послуги по користуванню інфраструктурою аеропорту в сумі 7810752,70 грн (у т.ч. числі ПДВ 20%).

Позивач стверджує, що не використаний залишок авансового платежу дорівнює саме 6195531,23 грн, в том числі ПДВ 1032588,55 грн.

Оскільки, форс-мажорними обставинами є загальновідомий факт - анексія Російською Федерацією Автономної Республіки Крим, позивач був вимушений достроково припинити співпрацю з ПАТ «Міжнародний аеропорт «Сімферополь» та діяльність в Автономній Республіці Крим.

Позивач у позовній заяві посилається на пункт 2 статті 1 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Закон України від 12.08.2014 № 1636-VIІ «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України», Указ Президента Україна № 126/2018 від 15.05.2018 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 02.05.2018 «Про застосування та скасування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».

01.06.2014 анульовано реєстрацію ПАТ «Міжнародний аеропорт «Сімферополь» в реєстрі платників ПДВ, не зміна юридичною особою місцезнаходження на підконтрольну територію України, включення аеропорту в санкційний список унеможливило будь-які відносини з ПАТ «Міжнародний аеропорт «Сімферополь».

В податкові декларації з податку на прибуток підприємства за 2018 рік суму відображено в додатку РІ п.2.1.3.

Згідно з додатком 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2013 року (№ від 20.05.2013) позивачем включено до складу податкового кредиту суму ПДВ по контрагенту ПАТ «Міжнародний аеропорт «Сімферополь» у розмірі 1600000,00 грн (період складання податкових накладних - квітень 2013 року).

На думку контролюючого органу, ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» завищено податковий кредит на загальну суму 1032589,00 грн, в тому числі за червень 2018 року на суму 1032589,00 грн.

Крім того, між позивачем та ТОВ «Будівельна компанія «Партнер» м. Харків був укладений Договір № 28/05-01 від 28.05.2014.

В ході перевірки встановлено, згідно Додаткової угоди №1 від 17.07.2014 і Договору №28/05-01 від 28.05.2014 перераховані кошти по платіжним дорученнях №1004 від 24.07.2014 в сумі 150000,00 грн, №868 від 27.06.2014 в сумі 250000,00 грн ТОВ «Будівельній компанії «Партнер».

Копії Додаткової угоди №1 від 17.07.2014 і Договору №28/05-01 від 28.05.2014, платіжних доручень №1004 від 24.07.2014 та №868 від 27.06.2014 було надано до перевірки.

На підтвердження виконання робіт позивачем суду надано копії Додаткової угоди №1 від 17.07.2014 і Договору №28/05-01 від 28.05.2014, акта прийому-передачі проектної документації до договору №28/05-01 від 28.05.2014 та експертний звіт щодо розгляду проектної документації за робочим проектом.

Позивач у своїх доводах зазначає про неможливість виконання договору та зобов`язань, у зв`язку із політичними подіями в Україні.

Згідно з додатком 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2014 року (№ від 18.08.2014) встановлено, що ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» включено до складу податкового кредиту суми ПДВ по контрагенту ТОВ «Будівельна компанія «Партнер»: у розмірі 41666,67 грн (період складання податкових накладних - червень 2014 року); у розмірі 25000,00 грн (період складання податкових накладних - липень 2014 року).

У акті перевірки, контролюючий орган посилається те, що у розумінні підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінченню строку позовної давності, є безповоротною фінансовою допомогою.

В результаті чого контролюючий орган дійшов висновку про завищення податкового кредиту з ПДВ на загальну суму 66667,00 грн, у тому числі за липень 2017 року на суму 66667,00 грн.

Оцінюючи встановлені під час розгляду справи обставини, суд при вирішенні спору по суті виходить з таких мотивів.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що зобов`язання це заборгованість підприємства, що виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, приведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди.

У відповідності до підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України безнадійна заборгованість (як дебіторська, так і кредиторська) визначена як заборгованість, що відповідає одній з таких ознак, зокрема: а) заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності; ж) заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв`язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавство.

Підпунктом 14.1.13 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України надано визначення безоплатно наданих товарів, робіт, послуг: а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів; б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості; в) товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.

Тобто, якщо сума кредиторської заборгованості платника податку за виконані послуги залишається нестягнутою з огляду на відсутність вимоги щодо компенсації їх вартості, то у податковому періоді, на який припадає закінчення терміну позовної давності, протягом якого контрагент платника податку може висунути вимогу про компенсацію наданих послуг, такі товари/послуги вважаються безоплатно отриманими і платник податку повинен всю суму такої непогашеної кредиторської заборгованості (з урахуванням податку на додану вартість) включити до складу доходів, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємств.

Положеннями підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що фінансова допомога - це фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі. Безповоротна фінансова допомога - це: сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних); сума процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги. Поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Таким чином, умовою для віднесення коштів до безповоротної фінансової допомоги є їх передача без вимоги повернення.

Порядок визначення суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків формування податкового кредиту, в свою чергу, визначається статтею 200 Податкового кодексу України.

Так, згідно з пунктами 200.1, 200.2, 200.3 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені розділом V Податкового кодексу України.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України - якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, має від`ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов`язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

6) залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Враховуючи викладене, у разі якщо залишок від`ємного значення податку на додану вартість попередніх податкових періодів, який сформований платником податку на додану вартість за придбаними товарами/послугами, по завершенні терміну позовної давності є неоплаченим, то такі товари вважаються безоплатно отриманими, тобто факт їх придбання відсутній, а тому відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України право на податковий кредит та відповідно на бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість за такими товарами/послугами платник втрачає.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС», слід зазначити таке.

Перш за все, необхідно наголосити на базових юридичних складових строку: це визначення його тривалості та початок його обчислення (дата початку перебігу строку, який зумовлюється настанням певної дати чи події, з якою пов`язано його початок).

Відповідно до статей 256, 257, 262 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Статтею 264 ЦК України визначено особливості переривання перебігу позовної давності.

Так, правовідносини фактично виникли у 2013 році, проте між позивачем та ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» постійно переукладались договори, однак в подальшому був укладений Додатковий договір від 01.07.2019 до Договору про реструктуризацію заборгованості від 02.08.2017 № 01-02-08-2017. За цим додатковим договором сторони звільнили себе від зобов`язань договору про реструктуризацію заборгованості від 02.08.2017 № 01-02-08-2017 та договору підряду №14/03-1 від 14.03.2013, окрім зобов`язання підрядника повернути товариству сплачені кошти за платіжними дорученнями у сумі 750000,00 грн з ПДВ.

У бухгалтерському обліку оборотні активи визначені як кошти та їх еквіваленти, що не обмежені у використанні, а також інші активи, призначені для реалізації чи споживання протягом операційного циклу або протягом дванадцяти місяців з дати балансу (п. 3 розділу I НП(С)БО 1). При цьому дебіторська заборгованість визнається різновидом оборотних активів.

Отже, дебіторська заборгованість (а відтак, і право вимоги як еквівалент поняття «дебіторська заборгованість») для цілей оподаткування є оборотним активом, тобто товаром.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що строк позовної давності відповідно до статті 264 ЦК України було перервано укладанням Додаткового договору від 01.07.2019 до Договору про реструктуризацію заборгованості від 02.08.2017 № 01-02-08-2017, у зв`язку з чим у позивача були відсутні підстави для визнання цієї заборгованості безнадійною з підстав щодо яких минув строк позовної давності.

Наведене дає суду правові підстави для визнання правомірним висновок контролюючого органу щодо визначення суми завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду по взаємовідносинам позивача з ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» у розмірі 125000,00 грн, а отже - податкове повідомлення-рішення № 2 від 26.03.2020 у відповідній частині, як прийняте на підставі правильних висновків контролюючого органу скасуванню не підлягає.

Щодо господарських зобов`язань ПАТ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «СІМФЕРОПОЛЬ» та ТОВ «Будівельна компанія «Партнер», суд зазначає таке.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про дебіторську заборгованість та її розкриття у фінансовій звітності визначаються Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість» (далі - П(С)БО 10).

Відповідно до пункту 4 П(С)БО №10 сумнівний борг - поточна дебіторська заборгованість, щодо якої існує невпевненість її погашення боржником, поточна дебіторська заборгованість - сума дебіторської заборгованості, яка виникає в ході нормального операційного циклу або буде погашена протягом дванадцяти місяців з дати балансу; дебіторська заборгованість - сума заборгованості дебіторів підприємству на певну дату.

Пунктами 5, 6, 7 цього Положення передбачено, що дебіторська заборгованість визнається активом, якщо існує ймовірність отримання підприємством майбутніх економічних вигод та може бути достовірно визначена її сума.

Поточна дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги визнається активом одночасно з визнанням доходу від реалізації продукції, товарів, робіт і послуг та оцінюється за первісною вартістю. У разі відстрочення платежу за продукцію, товари, роботи, послуги з утворенням від цього різниці між справедливою вартістю дебіторської заборгованості та номінальною сумою грошових коштів та/або їх еквівалентів, що підлягають отриманню за продукцію, товари, роботи, послуги, така різниця визнається дебіторською заборгованістю за нарахованими доходами (процентами) у періоді її нарахування.

Поточна дебіторська заборгованість, яка є фінансовим активом (крім придбаної заборгованості та заборгованості, призначеної для продажу), включається до підсумку балансу за чистою реалізаційною вартістю. Для визначення чистої реалізаційної вартості на дату балансу обчислюється величина резерву сумнівних боргів.

Відповідно до пункт 9 П(С)БО №10 класифікація дебіторської заборгованості за продукцію, товари, роботи, послуги здійснюється групуванням дебіторської заборгованості за строками її непогашення із встановленням коефіцієнта сумнівності для кожної групи. Коефіцієнт сумнівності встановлюється підприємством, виходячи з фактичної суми безнадійної дебіторської заборгованості за попередні звітні періоди. Коефіцієнт сумнівності, як правило, зростає зі збільшенням строків непогашення дебіторської заборгованості. Величина резерву сумнівних боргів визначається як сума добутків поточної дебіторської заборгованості за продукцію, товари, роботи, послуги відповідної групи та коефіцієнта сумнівності відповідної групи (приклад визначення величини резерву сумнівних боргів наведено в додатку до цього Положення (стандарту).

Пунктами 10, 11 П(С)БО №10 передбачено, що нарахування суми резерву сумнівних боргів за звітний період відображається у звіті про фінансові результати у складі інших операційних витрат. Виключення безнадійної дебіторської заборгованості з активів здійснюється з одночасним зменшенням величини резерву сумнівних боргів. У разі недостатності суми нарахованого резерву сумнівних боргів безнадійна дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги списується з активів на інші операційні витрати. Сума відшкодування раніше списаної безнадійної дебіторської заборгованості включається до складу інших операційних доходів. Поточна дебіторська заборгованість, щодо якої створення резерву сумнівних боргів не передбачено, у разі визнання її безнадійною списується з балансу з відображенням у складі інших операційних витрат.

За змістом цих норм величина резерву сумнівної заборгованості визначається виходячи з поточної дебіторської заборгованості. При цьому, сумнівність заборгованості в обов`язковому порядку визначається підприємством по факту закінчення строку виконання зобов`язання. Підприємство самостійно встановлює коефіцієнт сумнівності, виходячи з фактичної суми безнадійної дебіторської заборгованості за попередні звітні періоди.

За змістом вищенаведених норм П(С)БО №10 до резерву сумнівної заборгованості включається поточна дебіторська заборгованість, щодо якої є сумніви у її виплаті, що однак не стосуються безнадійної заборгованості, щодо якої відсутні сумніви про її повернення.

При цьому, передбачена у ньому можливість списання поточної дебіторської заборгованості, щодо якої створення резерву сумнівних боргів не передбачено, стосується заборгованості, яка не є грошовою (наприклад, перераховані аванси або неотримані товари (роботи, послуги), оскільки в такому випадку заборгованість є товарною). Виключно на заборгованість, яка не є грошовою, резерв сумнівних боргів не створюється.

Підстави для списання безнадійної заборгованості мають бути належним чином документально підтверджені й оформлені. Установленого нормативними документами порядку списання такої заборгованості немає, тому кожне підприємство встановлює власний порядок.

Нарахування суми резерву сумнівних боргів за звітний період відображається у звіті про фінансові результати у складі інших операційних витрат.

Виключення безнадійної дебіторської заборгованості з активів здійснюється з одночасним зменшенням величини резерву сумнівних боргів. У разі недостатності суми нарахованого резерву сумнівних боргів безнадійна дебіторська заборгованість списується з активів на інші операційні витрати.

Поточна дебіторська заборгованість, щодо якої створення резерву сумнівних боргів не передбачено, у разі визнання її безнадійною списується з балансу з відображенням у складі інших операційних витрат.

Таким чином у разі визнання поточної дебіторської заборгованості безнадійною така списується з балансу з відображенням у складі інших операційних витрат лише у разі, якщо щодо такої заборгованості створення резерву сумнівних боргів не передбачено або якщо такого резерву не достатньо.

Аналогічний висновок висловлено у постановах Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №823/1272/17 та від 02.11.2020 у справі № 520/528/19.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу встановлено, що датою віднесення сум ПДВ до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів із банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг.

Тобто у покупця при перерахуванні авансу постачальнику виникає податковий кредит - за першою подією або за касовим методом (пункт 198.2 статті 198, підпункт 14.1.266 пункт 14.1 статті 14 Податкового кодексу). Проте оплачені товари (послуги) не було отримано після закінчення терміну позовної давності, тому така операція на дату списання безнадійної дебіторської заборгованості не відповідає нормі пункту 198.1 статті 198 Кодексу, згідно з яким до податкового кредиту включаються суми ПДВ, сплачені/нараховані при придбанні товарів, послуг, необоротних активів.

У разі якщо за сплаченими авансами постачання товарів/послуг протягом терміну позовної давності не відбулося, то факт придбання таких товарів/послуг, як це передбачено у пункті 198.3 статті 198 Податкового кодексу, відсутній, а тому право на податковий кредит щодо таких товарів/послуг у платника податку відсутнє.

Отже, якщо платником податку за сплаченими авансами на підставі отриманої податкової накладної сформовано податковий кредит, але товари/послуги протягом терміну позовної давності поставлено не було, то в податковому періоді, в якому відбувається списання безнадійної заборгованості за такими авансами, платнику слід зменшити суму податкового кредиту. Таке зменшення можна здійснити на підставі бухгалтерської довідки.

Разом цим, форс-мажорними обставинами є загальновідомий факт - анексія Російською Федерацією Автономної Республіки Крим, позивач був вимушений достроково припинити співпрацю з ПАТ «Міжнародний аеропорт «Сімферополь» та діяльність в Автономній Республіці Крим.

Позивач у позовній заяві посилається на пункт 2 статті 1 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Закон України від 12.08.2014 № 1636-VIІ «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України», Указ Президента Україна № 126/2018 від 15.05.2018 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 2 травня 2018 року «Про застосування та скасування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».

01.06.2014 анульовано реєстрацію ПАТ «Міжнародний аеропорт «Сімферополь» в реєстрі платників ПДВ, не зміна юридичною особою місцезнаходження на підконтрольну територію України, включення аеропорту в санкцій список унеможливило будь які відносини з ПАТ «Міжнародний аеропорт «Сімферополь».

Крім того, позивач листом від 01.07.2014 №256 звертався до ПАТ «Міжнародний аеропорт «Сімферополь», в якому повідомив Аеропорт про розірвання договору та припинення його дії. Також, позивач просив повернути оплачену фіксовану плату за послуги по користуванню інфраструктурою аеропорту в сумі 7810752,70 грн (у т.ч. числі ПДВ 20%).

Однак, від ПАТ «Міжнародний аеропорт «Сімферополь» не було отримано ніяких відповідей та вчинено будь яких дій щодо повернення сумі 7810752,70 грн за неотримані послуги.

Згідно з додатком 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2013 року (№ від 20.05.2013) позивачем включено до складу податкового кредиту суму ПДВ по контрагенту ПАТ «Міжнародний аеропорт «Сімферополь» у розмірі 1600000,00 грн (період складання податкових накладних - квітень 2013 року).

Стосовно господарських відносин з ТОВ «Будівельна компанія «Партнер» м. Харків по договору № 28/05-01 від 28.05.2014, позивачем надано на підтвердження виконання робіт надано позивачем копії Додаткової угоди №1 від 17.07.2014 і Договору №28/05-01 від 28.05.2014, акта прийому-передачі проектної документації до договору №28/05-01 від 28.05.2014 та експертний звіт щодо розгляду проектної документації за робочим проектом.

Згідно акта перевірки, позивачем надано копії Додаткової угоди №1 від 17.07.2014 до Договору №28/05-01 від 28.05.2014, платіжні доручення №1004 від 24.07.2014 в сумі 150000,00 грн, №868 від 27.06.2014 в сумі 250000,00 грн, згідно яких перераховані кошти ТОВ «Будівельна компанія «Партнер».

Вказаний договір був укладений між сторонами на виконання позивачем своїх зобов`язань перед ТОВ «НЬЮ СИСТЕМО АМ» по договору комісії № 585 від 21.12.2012.

Умови договору стосувалися надання ТОВ «Будівельна компанія «Партнер» послуг в підготовці документації для проведення експертизи проекту в ДАБК - інспекції архітектурно-будівельного контролю м. Харкова; отримання дозволу в ДАБК на початок робіт, пов`язаних з будівництвом саме резервуару (РВС-400) для зберігання авіаційного палива на складі ПММ ТОВ «НЬЮ СИСТЕМО АМ», м. Харків, аеропорт, вул. Драгоманівська,38.

Позивач у своїх поясненнях зазначає про неможливість виконання договору та зобов`язань, у зв`язку із політичними подіями в Україні.

Згідно з додатком 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2014 року (№ від 18.08.2014) встановлено, що ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» включено до складу податкового кредиту суми ПДВ по контрагенту ТОВ «Будівельна компанія «Партнер»: у розмірі 41666,67 грн (період складання податкових накладних - червень 2014 року); у розмірі 25000,00 грн (період складання податкових накладних - липень 2014 року).

Аналізуючи встановлені у справі обставини у контексті норм матеріального права, судом визнаються безпідставними доводи контролюючого органу стосовно взаємовідносин позивача з ПАТ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «СІМФЕРОПОЛЬ» та ТОВ «Будівельна компанія «Партнер», що у розумінні підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності, є безповоротною фінансовою допомогою.

Разом з тим, Законом України від 12.08.2014 №1636-VII «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» (далі також - Закон №1636), положення якого набрали чинності 27.09.2014 року, підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено пунктом 26 такого змісту: «На період дії Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» цей Кодекс застосовується з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України».

Отже, податковий кредит з ПДВ звітного періоду позивач визначив виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг у зв`язку із придбанням/виготовленням товарів і послуг, як це передбачено пунктом 198.3 статті 198.3 Податкового кодексу України. Наслідком того, що товари були придбані на оплатних умовах договорів згідно умов договорів, зокрема суми попередньої оплати. Отже, вищезазначені договори не змінюють свого правового статусу фактом списання заборгованості за ними, а товари, отримані за ними, не можуть відповідати визначенню «безоплатно наданих (отриманих)» за ознаками, наведеними у Податковому кодексі України. Крім того, відповідачем не наведено документальних доказів, що поставка товару була безоплатною, а оформлення грошового боргу за поставку, як зазначалося вище, відбулося у зв`язку з попередньою оплатою, не у повному обсязі виконання зобов`язань та у зв`язку із форс-мажорними обставинами.

З огляду на зазначене, суд, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини та оцінюючи їх з урахуванням норм матеріального права, дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення № 2 від 26.03.2020 в частині визначення суми завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 1099256,00 грн та наявність підстав для його скасування.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 26.03.2020 № 2, суд зазначає таке.

Як свідчать матеріали справи, контролюючим органом під час перевірки було встановлено заниження обсягів зареєстрованих акцизних накладних за лютий 2019 року. у. Протягом перевіреного періоду ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» здійснювало господарські операції з придбання та подальшого продажу авіаційного пального: Jet А-1, ТС-1 («топливо самолетов»).

За даними «расходных ордеров» в лютому 2019 року здійснено реалізацію авіаційного пального Jet А-1 в кількості 1433827 кг на суму 33521725,51 грн та рідини «І - М» в кількості 1233 кг на суму 308,25 грн.

Перелік видів придбаного та реалізованого пального, кількість (кг) та вартість зазначено в наданій підприємством оборотно-сальдовій відомості по pax. 281 «Товари», переліку «расходных ордеров», на підставі яких в бухгалтерському та податковому обліку відображалося списання реалізованого покупцям пального.

Відповідно до пункту 231.1статті 231 Податкового кодексу України платник податку при реалізації пального зобов`язаний скласти в електронній формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального та зареєструвати в Єдиному реєстрі акцизних накладних з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи.

Платник податку зобов`язаний скласти акцизну накладну на обсяги пального, використаного для власного споживання; реалізованого та/або використаного для виробництва непідакцизної продукції на умовах, встановлених статтею 229 цього Кодексу; втраченого як у межах, так і понад встановлені норми втрат; зіпсованого, знищеного, в тому числі внаслідок аварії, пожежі, повені, інших форс-мажорних обставин чи з іншої причини, пов`язаної з природним результатом, а також внаслідок випаровування в процесі виробництва, обробки, переробки, зберігання чи транспортування такого пального.

Згідно 231.5 статті 231 Податкового кодексу України при реалізації пального особа, яка реалізує пальне, зобов`язана в установлені терміни скласти акцизну накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі акцизних накладних, така реєстрація вважається наданням акцизної накладної отримувачу пального. Акцизні накладні, які не надаються отримувачу пального, та акцизні накладні/розрахунки коригування, складені за операціями з реалізації пального суб`єктам господарювання та фізичним особам, які не є платниками акцизного податку, також підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Реєстрація акцизних накладних та/або розрахунків коригування у Єдиному реєстрі акцизних накладних здійснюється не пізніше п`ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання (пункт 231.6 статті 231 Податкового кодексу України).

Як зазначається в акті перевірки, на підставі наданих до перевірки документів бухгалтерського та податкового обліку, що підтверджують реалізацію ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» підакцизного пального за кодом УКТЗЕД , а також згідно бази даних «Єдиний реєстр акцизних накладних», встановлено, що ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» у лютому 2019 року реалізовано підакцизне пальне за кодом УКТЗЕД в об`ємі 675138,61 літрів на адресу контрагентів покупців без реєстрації акцизних накладних у базі даних «Єдиний реєстр акцизних накладних».

Згідно деталізації, наведеній у додатку 15 до акта перевірки, при вивченні питання щодо зареєстрованих акцизних накладних на пальне за кодом УКТЗЕД контролюючим органом взяті до уваги «расходные ордера» та акцизні накладні з датами їх складення з 01.02.2019 по 28.02.2019 та визначено заниження обсягу задекларованого пального в літрах як різниця між реалізованим пальним в літрах за даними РО і обсягом пального згідно акцизних накладних в літрах.

Відповідач під час розгляду справи акцентував увагу суду на тому, що за даними додатку 10 до декларації з акцизного податку поданої перевіреним підприємством за лютий 2019 обсяги реалізації пального переліченим нижче покупцям вказано в таких обсягах (у тонах): Янеір ЛТД ТОВ - 31,996; АВІАКОМПАНІЯ СКАЙАП ТОВ - 123,426; Азур Ейр Україна Авіакомпанія ТОВ - 1073,351; Роза вітрів Авіаційна компанія ТОВ - 205,054. Разом - 1433,827 тон. Підсумок обсягу реалізованого за лютий 2019 пального вказаний в підсумковому рядку колонки 15 «Кількість в тис. кг» додатку 15 до акта перевірки вказано саме в такому обсязі 1433,827 тон.

В колонці 14 додатку 15 вказано номери видаткових ордерів, обсяг реалізованого пального у тис. кг, які також зазначено в додатку № 10 до декларації з акцизного податку. Тому твердження позивача про помилку підрахунках в обсязі 24 164,58 кг не відповідають дійсності.

Основним покупцем по якому виявлено відхилення, згідно додатку 15 до акта є ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ СКАЙАП».

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що заперечуючи проти правильності розрахунків контролюючого органу, вказуючи на їх «помилковість і недостовірність», не надав суду належних, достатніх та достовірних доказів на спростування розрахунків відповідача.

Стосовно наданої позивачем зведеної інформації по реєстрації акцизних накладних за лютий 2019 року (т.1 а.с.169 та т.3 а.с.115-116), наведені позивачем дані вказують на те, що ті акцизні накладні, щодо яких контролюючий орган дійшов висновку про відсутність факту їх реєстрації у Єдиному реєстрі акцизних накладних, за твердженням позивача були зареєстровані 21, 22 та 24.05.2019.

На підтвердження своїх даних позивач додав до позовної заяви копії акцизних накладних з квитанціями про їх реєстрацію Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Разом з тим, за вимогами пункту 231.1 статті 231 Податкового кодексу України платник податків має складати акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального безпосередньо при реалізації пального.

Згідно пунктів а), б) абзацу 4 пункту 231.1 статті 231 Податкового кодексу України, в акцизній накладній, крім інших, зазначаються в окремих полях такі обов`язкові реквізити, як порядковий номер акцизної накладної та дата складання акцизної накладної.

Однак, надані позивачем на підтвердження своїх доводів копії акцизних накладних датовані з 07.05.2019 по 13.05.2019 і, з урахуванням відмінностей у наведених в них інформації від тієї, що зафіксована під час перевірки (що підтверджені «расходными ордерами», - не можуть слугувати підтвердженням того, що ці акцизні накладні складені в лютому 2019 року.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про недоведеність позивачем протиправності висновків контролюючого органу щодо порушення позивачем вимог пункту 231.1 статті 231 Податкового кодексу України та визначеної відповідачем суми штрафних (фінансових) санкцій, що свідчить про відсутність правових підстав для скасування податкового повідомлення-рішення №2 від 26.03.2020.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 2, 5-11, 73-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 2 від 26.03.2020 в частині визначення суми завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 1099256,00 грн.

3. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 68; код ЄДРПОУ - 35031928,) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 15945 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот сорок п`ять) гривень 77 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ - 43141267).

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з моменту складення повного тексту.

Суддя: Н.А. Добрівська