Справа № 540/1438/21
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2021-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/1438/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про скасування податкових повідомлень рішень,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулася до Херсонського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (надалі відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.02.2020 року №0-2119, № 0-2119, № 0-2119, № 0-2119.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення прийняті Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі на підставі рішень Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області, які були скасовані в судовому порядку. У зв`язку з чим вважає штрафні санкції протиправними та просить позовні вимоги задовольнити, а податкові повідомлення-рішення скасувати.

Ухвалою суду від 29.04.2021 року по справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

21.05.2021 року відповідачем подано відзив, відповідно до якого проти позовних вимог заперечує з підстав визначених у відзиві.

Ухвалою суду від 25.06.2021 здійснено процесуальне правонаступництво відповідача з Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі ( ) на Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (код ЄДРПОУ ВП 43995495).

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що 17.02.2020 року ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі прийняті податкові повідомлення-рішення про стягнення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема на «Будівлі торгівельні»:

№ 0-2119 про стягнення 842,65 грн. за 2016 рік;

№ 0-2119 про стягнення 5870,40 грн. за 2017 рік;

№ 0-2119 про стягнення 6829,84 грн. за 2018 рік;

№ 0-2119 про стягнення 7655,37 грн. за 2019 рік.

Підставою для прийняття спірних рішень були рішення Новомиколаївської сільської ради Садовського району Херсонської області, а саме:

30.03.2015 року прийнято рішення № 360 про встановлення місцевих податків, яким встановлено податки:

- на нерухоме майно за 1 кв.м. для магазинів, АЗС, будівель і приміщень, для казино 0,5 %;

- для земельних ділянок, які перебувають у постійному коригуванні суб`єктів господарювання, зокрема для будівництва та обслуговування будівель торгівлі 12%;

29.01.2016 року прийнято рішення № 38 про встановлення місцевих податків і зборів, яким встановлено податки:

- на нерухоме майно, за 1 кв.м. для магазинів, АЗС, будівель і приміщень, для казино 0,5 %;

- для земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання 3 %;

17.06.2016 року прийнято рішення № 70 про встановлення місцевих податків і зборів на 2017 рік, яким встановлено податки:

- на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема на «Будівлі торгівельні» 0,5 % ;

- для земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання, зокрема для будівництва та обслуговування будівель торгівлі 3 % .

23.02.2018 року прийнято рішення № 191 про встановлення місцевих податків і зборів на 2018 рік, яким встановлено податки:

- на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема на «Будівлі торгівельні» 1,5 % ;

- для земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання, зокрема для будівництва та обслуговування будівель торгівлі 3 % .

13.06.2018 року прийнято рішення № 206 про встановлення місцевих податків і зборів на 2019 рік, яким встановлено податки:

- на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема на «Будівлі торгівельні» 1,5 % ;

- для земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання, зокрема для будівництва та обслуговування будівель торгівлі 3 % .

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 16.09.2020 року № 540/1167/20, яке набрало законної сили 05.01.2021 року, визнано незаконними та такими, що втратили чинність рішення Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області від 30.03.2015 року № 360, від 29.01.2016 року № 38, від 17.06.2016 року № 70, від 23.02.2018 року № 191, від 13.06.2018 року № 206 про встановлення місцевих податків і зборів.

У зв`язку із вищевикладеним, позивач вважає, що спірні податкові повідомлення рішення підлягають скасуванню, оскільки підставою для їх винесення були рішення, які визнані судом незаконними.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного: згідно п. 6.1. статті 6 Податкового Кодексу України, податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 16.1 статті 16 ПК України платник податків, зокрема, зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до ст. 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Підпунктом 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп.266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПК України).

Відповідно до пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачу на праві спільної часткової власності належить ? магазину за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 244,6 кв.м.

Щодо застосування ставки податку, суд зазначає наступне: у статті 10 ПК України, якою встановлено перелік місцевих податків, який включає податок на майно (підпункт 10.1.1), що складається із 3 (трьох) різних податків, кожен із різними елементами податку, як їх визначено пунктом 7.1 статті 7 ПК України.

За правилами ст. 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з положеннями Податкового кодексу України, є місцевим податком.

Відповідно до підпункту 8.3 статті 8 ПК України до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених дим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно з п. 4.4 статті 4 ПК України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплено також п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 143 Конституції України.

У відповідності до п. 10.3 ст. 10 ПК України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Згідно з п. 12.3 ст. 12 ПК України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

За змістом п.п. 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Згідно з п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Суд не приймає до уваги посилання позивача, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі рішень міської ради, які визнанні судом протиправними та скасовані, а отже підлягають скасуванню з огляду на наступне: згідно 4.1 4.5 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні » № 280/97-ВР від 21.05.97р. - рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно- правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

В ч. 10 ст. 59 Закону встановлено - акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Крім того, Верховний Суд України у постанові від 8 грудня 2009 року (справа 21- 1573во09) зробив правовий висновок, що відмінність між встановленою судом незаконністю (протиправністю) актів індивідуальних та нормативно-правових є істотною і полягає, зокрема, у моменті втрати чинності такими актами. У разі визнання незаконним (протиправним) індивідуальний акт є таким, що не діє з моменту його прийняття, а нормативно-правовий, якщо інше не встановлено законом або не зазначено судом, втрачає чинність після набрання законної сиди судовим рішенням.

Така правова позиція була підтримана і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2019 року (справа №520/12022/17), та Верховним Судом у постановах від 31 серпня 2018 року (справа №822/1815/16), від 21 серпня 2018 року (805/2339/16-а), від 03 серпня 2020 року (справа №826/13307/18).

Так з урахуванням вищевикладеного, суд зазначає, що так як рішення Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області від 30.03.2015 року № 360, від 29.01.2016 року № 38, від 17.06.2016 року № 70, від 23.02.2018 року № 191, від 13.06.2018 року № 206 про встановлення місцевих податків і зборів визнано незаконними та такими, що втратили чинність рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 16.09.2020 року № 540/1167/20, яке набрало законної сили 05.01.2021 року, а отже на дату прийняття Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (надалі відповідач) спірних податкових повідомленнь-рішень від 17.02.2020 року №0-2119, № 0-2119, № 0-2119, № 0-2119 нормативні правові акти були чинні, в зв`язку із чим суд не вбачає підстав для скасування їх.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для скасування податкових повідомленнь-рішень від 17.02.2020 року №0-2119, № 0-2119, № 0-2119, № 0-2119.

У статті 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73022, м.Херсон, пр. Ушакова, 75, код ЄДРПОУ ВП 43995495) про скасування податкових повідомлень рішень - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Д.К. Василяка

кат. 111031101