Справа № 160/8599/21
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
25 червня 2021 року Справа № 160/8599/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Бондар М.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
28.05.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява від ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_2 ), в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 у частині розрахунку та виплати ОСОБА_1 , індексації грошового забезпечення з 24.07.2009 року по 31.12.2015 року без врахування грудня 2009 року як місяця підвищення грошових доходів, що перевищив суму індексації у місяці підвищення (базового місяця) та щодо невиплати мені індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 , індексацію грошового забезпечення за період з 24.07.2009 по 28.02.2018 включно, застосувавши при нарахуванні грудень 2009 року як місяць підвищення моїх грошових доходів, що перевищив суму індексації у місяці підвищення (базовий місяць) з урахуванням раніше проведених виплат.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2021 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали, шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з доказами на підтвердження поважності причин його пропуску.

15.06.2021 року позивач надав клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду. В обгрунтування заяви зазначено, що питання строку звернення до суду у справі щодо стягнення індексації регулюється положеннями статті 233 Кодексу законів про працю України, частиною другою якої визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Зазначена позиція кореспондується з висновками Конституційного Суду України, викладеними у рішенні від 15.10.2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України. Зазначає, що положення статті 122 КАС України щодо обмеження строків звернення до суду не можуть застосовуватися у спорах щодо стягнення індексації заробітної плати, незважаючи на те, що спірні правовідносини виникли під час проходження позивачем публічної служби. Додатково позивач зазначив, що про порушення своїх прав дізнався з листа військової частини НОМЕР_1 від 21 жовтня 2020 року №1314/19/1741 (доданий до позовної заяви), який отримав у листопаді 2020 року. До цього часу періоди та розміри виплат індексації позивачу відомі не були.

Розглянувши клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Зі змісту позовної заяви випливає, що позивача згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.06.2019 року №139 звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу частини. На думку позивача, при виключенні зі списків військової частини НОМЕР_1 відповідач протиправно не виплатив ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення починаючи з 24.07.2009 року по 31.12.2015 року без врахування грудня 2009 року як місяця підвищення грошових доходів, що перевищив суму індексації у місяці підвищення (базового місяця) та щодо невиплати індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.

Пунктом 17 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Таким чином, за характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження і звільнення з публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк.

З огляду на те, що строк звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору щодо проходження та звільнення з публічної служби охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України, відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах норми КЗпП України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 11.02.2021 року у справі №240/532/20.

Звернення до суду з позовом є способом реалізації права на захист порушених прав і свобод особи, які така особа вважає порушеними у зв`язку з виникненням певних обставин, що впливають на її права. Отже, початок перебігу строку звернення до суду пов`язується саме з виникненням оспорюваних правовідносин, тобто предметом позовних вимог та часом коли особа дізналася або повинна була дізнатися про такі обставини.

Позивач не погоджується з вірністю розрахунки індексації грошового забезпечення починаючи з 24.07.2009 року по 31.12.2015 року та щодо невиплати індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.

Суд зазначає, що грошове забезпечення - є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі його розмір та складові були відомі позивачу, який отримує грошове забезпечення щомісячно.

Отримання позивачем листа від відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого ОСОБА_1 повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в пункті 44 постанови Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 31.03.2021 року по справі №240/12017/19.

Таким чином, про порушення права, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом позивачу було відомо з місяця, наступного за місяцем отримання грошового забезпечення.

До суду ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою 28.05.2021 року.

Отже, позивачем порушено місячний строк звернення до суду.

Законодавче обмеження строку звернення до адміністративного суду обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Процесуальний кодекс встановлює обмеження щодо відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом особи на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Одним із механізмів забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя, з урахуванням принципу правової визначеності, є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду в розумних межах, з дотриманням засад оптимальності і пропорційності.

Виходячи з наведеного, можна дійти висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.

Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Позивачем не надано доказів того, що за наявності наміру поновити порушені права, позивач був об`єктивно позбавлений можливості вчасно звернутися до суду з адміністративним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Таким чином, позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду, наведені позивачем в клопотанні доводи не спростовують цієї обставини; позивачем не надано доказів на підтвердження поважності причин пропуску процесуального строку звернення до адміністративного суду, внаслідок чого суд не вбачає підстав для визнання поважними причин пропуску строку та його поновлення.

Враховуючи зазначене, клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду задоволенню не підлягає, а позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 має бути повернута позивачу.

Керуючись статтями 123, 169, 243, 248 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачу разом з позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар