Справа № 280/3581/21
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

23 червня 2021 року Справа № 280/3581/21 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ" (вул.Цимлянська, буд. 29-А, м. Запоріжжя, 69034, )

до Дніпровської митниці Держмитслужби (вул. Княгині Ольги, буд. 22, м. Дніпро, 49038, )

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ" (далі - позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом Дніпровської митниці Держмитслужби (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2021/000098/1 від 30.04.2021.

Позовна заява обгрунтована тим, що для підтвердження заявленої митної вартості позивачем надані документи, які визначені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України і підтверджують митну вартість. Однак митним органом було виявлено розбіжності, які, на думку позивача, не стосуються числового значення оцінюваного товару. Тобто не виявлено жодної з підстав, яка відповідно до ст. 53 МК України дозволяє вимагати додаткові документи та відмовляти у визначенні митної вартості за ціною договору. Також митним органом не спростовано та не надано належних доказів неможливості застосування для визначення митної вартості основного методу, а також необгрунтовано застосування до визначення митної вартості другорядного методу. В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості відсутні посилання на конкретні документи, що мають розбіжності або не містять всіх відомостей, підтверджуючих саме числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Вважає оскаржуване рішення протиправним та просить його скасувати.

Ухвалою суду від 11 травня 2021 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачем до суду 15.06.2021 подано відзив на позовну заяву, в якому зазначається, що при проведенні перевірки документів, які надані у підтвердження заявленої митної вартості виявлено, що: згідно відміток, що містяться у товаротранспортній накладній від 28.04.2021 № 3676 перевізником партії товару є ТОВ «Мультитранс», натомість декларантом надано документи на транспортно-експедиційне обслуговування між ТОВ "ТЕХНОХІMРЕАГЕНТ" та ТОВ "ДСВ ЛОГІСТИКА" (38857571), а саме: рахунок на оплату, довідка про вартість перевезення та договір на транспортно-експедиційне обслуговування; відповідно до п. 5 контракту від 05.09.2018 № 18363/ІМ Продавець надає разом з товаром зокрема такі документи, як: підписаний контракт, підписаний прайс-лист. Зазначені документи з підписами до митного оформлення не надавались; до митного оформлення надано контракт від 05.09.2018 № 18363/ІМ разом з додатками № 1, №2 та специфікацією № 17. Згідно зазначених документів кінцевий строк дії контракту 31.12.2020.

Враховуючи виявлені недоліки декларанту було надіслано електронне повідомлення та зобовязано протягом 10 календарних днів надати додаткові документи. Декларантом засобами електронного зв`язку було надіслано повідомлення від 29.04.2021, де зазначено: «Бажаю надати додаткові документи».

30.04.2021 декларантом засобами електронного зв`язку було надіслано повідомлення від 30.04.2021, де зазначено: «Вимагаю завершення митного оформлення декларації № UA110230/2021/008742 від 29.04.2021».

Згодом, того ж дня декларантом засобами електронного зв`язку було надіслано відповідь на повідомлення від митниці від 30.04.2021, де зазначено: «... на письмову вимогу митного органу відмовляюсь надавати додаткові документи та вимагаю завершення митного оформлення декларації № UA110230/2021/008742 від 29.04.2021».

За результатами проведення консультацій встановлено, що застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються неможливо у звязку з тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів. За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів митницею було прийнято оскаржуване рішення. Вважає прийняте рішення правомірним та просить у задоволенні позову відмовити.

Згідно ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 243 КАС України, у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Отже, відповідно до вищевказаних приписів КАС України, справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами умежах строку, встановленого ст. 258 КАС України.

Розглянувши адміністративний позов та додані до нього матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких він ґрунтується, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в їх сукупності, суд зазначає наступне.

29.04.2021 декларантом ТОВ «Технохімреагент» до митного контролю та митного оформлення було надіслано засобами електронного зв`язку згідно зі ст. 257 Митного кодексу України електронну митну декларацію з довідковим номером 1939, режим IМ 40 ДЕ, якій було присвоєно № UA110230/2021/008742, на товари, що зазначені в гр. 31 ЕМД.

Виробник: Shandong Taihe Water Treatment Technologies Co., Ltd. Країна виробництва: CN (Китай). Торгівельна марка: THWATER.

До митного оформлення вказаного товару до митниці разом з ЕМД було надано наступні копії сканованих документів: - пакувальний лист від 08.03.2021 б/н;

- проформа інвойс від 19.01.2021 № SC321011902;

- комерційний інвойс від 08.03.2021 № F21030814;

- коносамент (bill of lading) від 13.03.2021 № QDSM177075;

- автомобільна транспортна накладна CMR від 28.04.2021 № 3676;

- платіжний банківський документ від 09.04.2021 № TF086852F0210409;

- рахунок на оплату за морське перевезення від 26.04.2021 № 3331;

- довідка вартість перевезення від 26.04.2021 № SІEV0006007;

- контракт від 05.09.2018 18363/ІМ;

- додаток від 14.01.2021 № 17;

- додаткові угоди від 12.12.2019 № 1, від 12.12.2019 № 2;

- договір на транспортно-експедиторське обслуговування від 12.09.2019 № GC-12259;

- технічні описи б/н на товари HEDP, DTMP, РВТСА;

- лист від 01.04.2021 б/н про характеристики товару DDAC;

- лист від 20.04.2021 № 7.5-08-02-02-1/15/13/4167 щодо ПРК на товар DDAC;

- лист від 20.04.2021 № 7.5-1/7.5-15-04/13/4165 щодо ПРК на товар DDBAC;

- рішення про визначення коду товару від 19.05.2020 № KT-UA-2020, від 01.10.2020 № KT-UA-2020, від 12.03.2021 № KT-UA-2021;

- лист від 15.04.2021 б/н щодо технічних характеристик товару DDBAC.

При проведенні перевірки документів, які надані у підтвердження заявленої митної вартості товарів, виявлено наступне: згідно відміток, що містяться у товаротранспортній накладній від 28.04.2021 № 3676 перевізником партіє товару є ТОВ "МУЛЬТИТРАНС" (25024651 ), натомість декларантом надано документи на транспортно-експедиційне обслуговування між ТОВ "ТЕХНОХІMРЕАГЕНТ" та ТОВ "ДСВ ЛОГІСТИКА" (38857571), а саме: рахунок на оплату, довідка про вартість перевезення та договір на транспортно-експедиційне обслуговування; відповідно до п. 5 контракту від 05.09.2018 № 18363/ІМ Продавець надає разом з товаром зокрема такі документи, як: підписаний контракт, підписаний прайс-лист. Зазначені документи з підписами до митного оформлення не надавались; до митного оформлення надано контракт від 05.09.2018 № 18363/ІМ разом з додатками № 1, №2 та специфікацією № 17. Згідно зазначених документів кінцевий строк дії контракту 31.12.2020.

Митним органом надіслано Позивачу електронну вимогу про надання (за наявності)

додаткових документів для підтвердження митної вартості згідно із ч. 3 ст.53 Митного кодексу України: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; каталоги виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Зазначено про можливість декларанта за власним бажанням подати додаткові наявні в нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно з ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України.

Декларантом засобами електронного зв`язку було надіслано повідомлення від 29.04.2021, де зазначено: «Бажаю надати додаткові документи».

30.04.2021 декларантом засобами електронного зв`язку було надіслано повідомлення від 30.04.2021, де зазначено: «Вимагаю завершення митного оформлення декларації № UA110230/2021/008742 від 29.04.2021».

Згодом, того ж дня декларантом засобами електронного зв`язку було надіслано відповідь на повідомлення від митниці від 30.04.2021, де зазначено: «... на письмову вимогу митного органу відмовляюсь надавати додаткові документи та вимагаю завершення митного оформлення декларації № UA110230/2021/008742 від 29.04.2021».

У митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 30.04.2021 № UА110230/2021/000098/1 із застосуванням другорядних методів № 2а (метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) у відповідності з вимогами ст. 59 МКУ, № 2б (метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) у відповідності з вимогами ст. 60 МКУ.

У митному оформленні ЕМД від 29.04.2021 № UA110230/2021/008742 було відмовлено, складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 30.04.2021 № UA110230/2021/00255, відповідно до норм чинного законодавства, з урахуванням положень ч. 6 ст. 54, ст. 256 МКУ та Порядку № 631.

Не погоджуючись з таким рішенням митниці позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Оцінивши надані документи та матеріали, суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 МКУ).

Згідно з ч.1 ст.246 МКУ метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.1 ст.248 МКУ митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.1 ст.257 МКУ декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ст.49 МКУ митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.51 МКУ митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст.52 МКУ визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.52 МКУ декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 МКУ у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 МКУ).

Відповідно до ч.3 ст.53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 МКУ).

За правилами ч.6 ст.53 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Частиною 1 ст. 54 МКУ передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.2 ст. 54 МКУ контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.54 МКУ за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 54 МКУ визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За положеннями ч.1 ст. 55 МКУ рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (частина 2 статті 55 МКУ).

За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 256 МКУ, відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.12 ст. 264 МКУ у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених законом випадках. Даний висновок узгоджується з основним принципом оцінки товарів для митних цілей, закріпленим у ст.VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі Оцінка товарів для митних цілей, згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або аналогічного товару.

При цьому митний орган перевіряє правильність визначення саме числового значення і складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення, достовірність та точність заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, та відсутність обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у вищезазначених нормах.

Сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені, зокрема, неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

З огляду на наведені норми, суд також зазначає, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною договору, а обов`язок доведення митної вартості товару покладається саме на декларанта.

При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 05.06.2018 року по справі №804/475/16 (провадження №К/9901/32960/18).

Необхідно зауважити, що Законом України №227-V від 05.10.2006 "Про приєднання України до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур у зміненій редакції згідно з Додатком I до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур" Верховна Рада України постановила: Приєднатися до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, вчиненого 26 червня 1999 року в м.Брюсселі, в тому числі Додатку I та Додатку II до нього, прийнявши Спеціальні додатки (додаток III до Протоколу).

Відповідно до Стандартного правила 8 Розділу 1 Спеціального додатку А "Додатку III до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (Спеціальні додатки)" у випадках, коли митна служба вимагає документи в зв`язку з представленням їй товарів, інформація, що міститься у цих документах, обмежується лише даними, необхідними для ідентифікації товарів та транспортного засобу.

Рекомендації Європейської економічної комісії ООН №18 "Заходи щодо спрощення процедур міжнародної торгівлі" 26-29 березня 2001 року вимагають, щоб документарні вимоги були зведені до мінімуму.

Відповідно до Стандартного правила 3.16. Розділу 3 Загального додатку Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (Кіотська конвенція) від 18.05.1973: "На підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства".

Отже, митний орган може додатково вимагати лише ті документи, які можуть усунути обґрунтовані сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару.

Вирішуючи даний спір, суд зазначає, що відповідно до встановлених обставин справи підставою для витребування митним органом додаткових документів стало встановлення розбіжностей в ході перевірки поданих декларантом документів, які на думку Митниці викликали обґрунтовані сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості:

1. Згідно відміток, що містяться у товаротранспортній накладній від 28.04.2021 № 3676 перевізником партіє товару є ТОВ "МУЛЬТИТРАНС" (25024651 ), натомість декларантом надано документи на транспортно-експедиційне обслуговування між ТОВ "ТЕХНОХІMРЕАГЕНТ" та ТОВ "ДСВ ЛОГІСТИКА" (38857571), а саме: рахунок на оплату, довідка про вартість перевезення та договір на транспортно-експедиційне обслуговування.

2. Відповідно до п. 5 контракту від 05.09.2018 № 18363/ІМ Продавець надає разом з товаром зокрема такі документи, як: підписаний контракт, підписаний прайс-лист. Зазначені документи з підписами до митного оформлення не надавались.

3. До митного оформлення надано контракт від 05.09.2018 № 18363/ІМ разом з додатками № 1, №2 та специфікацією № 17. Згідно зазначених документів кінцевий строк дії контракту 31.12.2020.

Щодо першої розбіжності в особі перевізника, суд зазначає таке.

Відповідно до положень п.6 ч.2 ст.53 МКУ транспортні (перевізні) документи є обов`язковими документами на підтвердження заявленої митної вартості товару, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Частиною 10 статті 58 МКУ передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Позивач визнає, що до митного оформлення були подані документи щодо особи перевізника, який не мав відношення до перевезення оцінюваного товару.

Суд зазначає, що зі змісту рахунку на оплату № 3331 від 26.04.2021 та довідки про вартість перевезення до митного кордону України від 26.04.2021 встановлено, що надані послуги стосувалися морського перевезення за маршрутом Циндао (Китай) Одеса (Україна), тобто охоплювали транспортування оцінюваного товару і поза межами митної території України.

Аналіз наданого до митного оформлення Договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 12.09.2019 № GC-12259, укладеного між позивачем (Замовник) та TOB "ДСВ ЛОГІСТИКА" (Експедитор) також свідчить про те, що предметом договору є виконання та організація комплексу послуг, які не обмежуються митною територією України.

Надані до митного оформлення документи свідчать про те, що поставка здійснювалась на умовах FOB Циндао, Китай.

Відповідно до умов поставки FOB (… named port of shipment) англ. Free On Board, або Франко борт (… назва порту відвантаження) за правилами Інкотермс 2010, продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін застосовується тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водним транспортом.

Отже, транспортні витрати від порту Циндао, Китай до місця перевезення на митну територію України додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Наведене вище дозволяє дійти висновку, що допущена позивачем помилка в особі перевізника щодо надання до митного оформлення договору на транспортно-експедиційне обслуговування рахунку на оплату та довідки про вартість перевезення, які не мають відношення до даних товаротранспортної накладної щодо перевізника товару, дозволяла митному органу перевірити факт понесення транспортних витрат у заявленому позивачем розмірі від заявленого перевізника, а тому сумніви Митниці були не обґрунтованими.

Щодо виявлених розбіжностей стосовно не надання до митного оформлення підписаного контракту та прайс-листа, то в цій частині суд зазначає, що таке твердження відповідача спростовується зазначенням цих документів в графі 44 МД №UA110230/2021/008742. Даний факт ніяким чином не може підтвердити або спростувати вартість товару. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що документи, які подавалися позивачем до митного оформлення були подані товариством в електронному вигляді.

Що стосується кінцевого строку дії контракту, то в цій частині суд зазначає, що згідно з умовами додаткової угоди № 2 від 12.12.2019 строк дії контракту до 31.12.2020. після закінчення строку дії контракту він автоматично продовжується на кожен наступний рік, доки одна із сторін не заявить про розірвання. За таких підстав суд вважає зазначену митницею розбіжність необгрунтованою та такою, що не заслуговує на увагу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що подані позивачем до митного оформлення документи не мали розбіжності, які викликали у митного органу обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості оцінюваного товару, та такими, що не перешкоджало митному органу перевірити заявлену позивачем митну вартість.

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів судом встановлено, що митний орган дійшов висновку про неможливість застосування першого методу митної вартості товару, зокрема: вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням методу за ціною договору щодо ідентичних товарів згідно наявної у органу доходів і зборів інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ).

Враховуючи вимоги ст. 59 МКУ використана наявна в митниці інформація щодо ідентичних товарів відносно товарів № 3 та № 5 за методом 2А) (з розрахунку 1.43 USD/кг + транспортні витрати, у співставних обсягах та комерційних рівнях за ціною угоди час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього за митною декларацією від 18.03.2021 №UA110230/2021/005181- для товару № З «(DDBAC) 50%» та з розрахунку 1,39 USD/кг + транспортні витрати, у співставних обсягах та комерційних рівнях за ціною угоди час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього за митною декларацією від 17.02.2020 №UA110230/2020/003607 - для товару № 5 «(РВТСА)50%».

Разом з тим, суд вважає необґрунтованим використання митним органом вказаних митних декларацій, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження відсутності інших раніше визначених митних вартостей такого товару.

Відтак, рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2021/000098/1 від 30.04.2021 є протиправним та підлягає скасуванню, а позов цій частині задоволенню.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 77, 139, 241-245 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ" (вул.Цимлянська, буд. 29-А, м. Запоріжжя, 69034, ) до Дніпровської митниці Держмитслужби (вул. Княгині Ольги, буд. 22, м. Дніпро, 49038, ) про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA110230/2021/000098/1 від 30.04.2021.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ" (вул.Цимлянська, буд. 29-А, м. Запоріжжя, 69034, ) за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби (49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 22 ) судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 2270,00 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 23.06.2021.

Суддя А.В. Сіпака