Справа № 580/4650/20
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року

м. Київ

справа № 580/4650/20

адміністративне провадження № К/9901/4072/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Бучик А.Ю.,

суддів: Мороз Л.Л., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 (суддя Бабич А.М.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2021 (колегія суддів: Єгорова Н.М., Сорочко Є.О., Федотов І.В.) у справі №580/4650/20 за позовом ОСОБА_1 до Державного кадастрового реєстратора міськрайонного управління у Смілянському районі та м. Сміла Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області Семко Яни Андріївни про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного кадастрового реєстратора управління Держгеокадастру у Смілянському районі та м. Сміла Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області Семко Я.А. в якому просив:

- визнати неправомірними дії щодо державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:1151 у Державному земельному кадастрі та скасувати її;

- зобов`язати відповідача внести відповідний запис до Поземельної книги про припинення державної кадастрової реєстрації за кадастровим номером, здійснити скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:1151;

- визнати неправомірними дії щодо державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:1153 у Державному земельному кадастрі та скасувати її;

- зобов`язати відповідача внести відповідний запис до Поземельної книги про припинення державної кадастрової реєстрації за кадастровим номером, здійснити скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:1153.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі у зв`язку з тим, що даний спір не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства. При цьому суд зауважив, що в основу даного спору покладені цивільно-правові відносини, що вказує на належність розгляду даної справи у порядку господарського судочинства.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2021 ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 змінено в частині роз`яснення заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи. Роз`яснено, що зазначений спір повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства судами загальної юрисдикції. В іншій частині ухвалу залишено без змін.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, позивач подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм процесуального права, просить її скасувати та направити на продовження розгляду.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що у державних кадастрових реєстраторів Держгеокадастру відсутні функції здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно, як на те вказав окружний адміністративний суд, приймаючи оскаржувану ухвалу. ОСОБА_1 вважає, що державна реєстрація земельних ділянок у Державному земельному кадастрі з присвоєнням кадастрових номерів не є тотожній процедурі реєстрації речових прав на ці земельні ділянки. У цій справі адміністративний позов до державних кадастрових реєстраторів пред`явлений саме з метою з`ясування всіх обставин справи з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїй дій щодо присвоєння кадастрових номерів :02:001:1151 та :02:001:1153 за наслідками проведення перевірки цими кадастровими реєстраторами відповідності поданих документів вимогам законодавства, на підставі яких здійснювалася державна реєстрація земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, що узгоджується з критеріями розмежування судової юрисдикції спорів між адміністративними справами та цивільними справами.

На думку скаржника, суди попередніх інстанцій застосували не релевантну практику Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові у справі № 810/2938/17. Проте не врахували висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 06.05.2020 у справі №707/234/19.Ухвалою Верховного Суду від 16.02.2021 відкрито касаційне провадження.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті касаційного провадження, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, керувався тим, що заявлені позивачем вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Суди врахували, що реєстрація земельних ділянок з кадастровими номерами :02:001:1151 та :02:001:1153 відбулась не на підставі заяв позивача та дійшов висновку, що відповідачі, приймаючи оскаржувані рішення про державну реєстрацію земельних ділянок, не мали публічно-правових відносин саме з позивачем. Звернення ОСОБА_1 до суду з вказаним позовом обумовлене тим, що він мав намір отримати у користування земельну ділянку розміром 18,7335 га, що має перетин площі із земельними ділянками з кадастровими номерами :02:001:1151 та :02:001:1153, право користування на які зареєстроване за ДП «Смілянське лісове господарство».

Колегія суддів, дослідивши спірні правовідносини, зазначає таке.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, не передбаченої законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб і суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачено у ст. 15 ЦПК України (у вказаній редакції): суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У цій справі ОСОБА_1 заявив вимоги щодо скасування державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами :02:001:1151 та :02:001:1153.

Позивач наголошує, що державна реєстрація земельних ділянок у Державному земельному кадастрі з присвоєнням кадастрових номерів не є тотожній процедурі реєстрації речових прав на ці земельні ділянки.

Колегія суддів враховує, що, виходячи з норм земельного законодавства, які встановлюють механізм та процедуру звернення осіб до органів місцевого самоврядування з питань надання у власність земельних ділянок, вбачається, що здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність.

На стадії здійснення державної реєстрації земельної ділянки, що включає внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, право власності автоматично не виникає.

Водночас, судами у цій справі було встановлено, що на земельні ділянки :02:001:1151 та :02:001:1153 зареєстровано право користування за ДП «Смілянське лісове господарство».

Відтак розгляд позовних вимог ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації земельних ділянок може вплинути на приватноправові права ДП «Смілянське лісове господарство», яке користується відповідними ділянками.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі №810/2938/17 зробила такий висновок:

«Звернення особи до адміністративного суду із цим позовом зумовлено тим, що земельна ділянка, на яку він претендував і відносно якої вчиняв дії, спрямовані на отримання її у власність, була передана у власність третім особам у справі. Отже, об`єктом спору у цій справі є земельна ділянка, що є власністю третіх осіб, від яких позивач фактично бажає витребувати її шляхом скасування державної реєстрації земельних ділянок за їх реальними власниками. Таке бажання позивача і форма його реалізації вказують на приватноправовий інтерес позивача, на захист якого, по суті, направлено звернення до суду з вимогою про скасування державної реєстрації земельних ділянок за третіми особами».

Також висновки про приватно-правовий характер спірних правовідносин викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 128/3751/14-а та від 19.02.2020 у справі № 807/807/15.

З урахуванням викладеного, суди попередніх інстанцій дійшли законного і обґрунтованого висновку про те, що цей спір є приватно-правовим. А апеляційний суд правильно відмітив, що цей спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Суд відхиляє доводи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій застосували не релевантну практику Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові у справі № 810/2938/17, оскільки правовідносини є подібними.

Натомість посилання скаржника на висновки Верховного Суду, зроблені в постанові Верховного Суду від 06.05.2020 у справі №707/234/19 не свідчать про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права у цій справі, виходячи з такого.

У справі №707/234/19 було заявлено позов про визнання незаконним наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 05 червня 2018 року № 23-2204/14-18СГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» в частині включення земельної ділянки площею 15 га з кадастровим номером :01:004:0517; скасування рішення від 20 серпня 2018 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте державним реєстратором Яжемчук О. А. за індексним номером 42625637; зобов`язання Білозірської сільської ради повернути земельну ділянку площею 15 га з кадастровим номером 712498100:01:004:0517 до державної власності Черкаської районної державної адміністрації; стягнення з Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на його користь моральної шкоди в розмірі 1 921 грн.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 06 травня 2020 року у справі № 707/234/19 при визначенні юрисдикції спору врахував обставини справи і зробив такий висновок:

«В матеріалах справи немає жодних доказів, що свідчать про набуття особою права власності або права користування (оренди) спірною земельною ділянкою.

Водночас особа посилається на отримання ним дозволу на розробку документації із землеустрою, проте надання такого дозволу є одним з етапів процесу отримання права власності чи права користування земельною ділянкою. Отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не є правовстановлюючим актом. Відтак правовідносини, пов`язані з прийняттям та реалізацією такого рішення, не підпадають під визначення приватноправових, оскільки не породжують особистих майнових прав та зобов`язань осіб»

Тобто обставини справи у справі №707/234/19 і у цій справі не є подібними, і висновки Верховного Суду у справі № 707/234/19 не можуть бути застосовані при розгляді цієї справи.

Інші доводи касаційної скарги є необґрунтованими та не спростовують вищенаведених висновків Верховного Суду.

Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених ст.341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень судами попередніх інстанцій не допущено порушень норм процесуального права, які є підставами для скасування судових рішень, тому Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.

Оскільки Верховний Суд залишає без змін судові рішення, то відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати не підлягають новому розподілу.Керуючись статтями 341, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 26.10.2020, в редакції після апеляційного перегляду та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2021 залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий А.Ю. Бучик

Судді Л.Л. Мороз

А.І. Рибачук