Справа № 460/7720/20
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/7720/20 пров. № А/857/8443/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Довгополова О.М., Гудима Л.Я.,

з участю секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року у справі № 460/7720/20 (головуючий суддя Гудима Н.М., м. Рівне) за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Рівненській області до комунального підприємства ,,Зеленбуд Крупецької сільської ради Радивилівського району Рівненської області про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В :

16 жовтня 2020 року Головне управління ДПС у Рівненській області звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило стягнути з комунального підприємства ,,Зеленбуд Крупецької сільської ради Радивилівського району Рівненської області з рахунків платника податку кошти за податковим боргом в сумі 411 142,63 грн.

Рішенням від 25 січня 2021 року Рівненський окружний адміністративний суд у задоволенні позову відмовив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач - ГУ ДПС у Рівненській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення не відповідає матеріальним та процесуальним нормам права.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про те, що передумовою стягнення податкового боргу за рахунок коштів органу місцевого самоврядування є звернення податкового органу до органу місцевого самоврядування з поданням щодо прийняття рішення про виділення коштів з місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків.

При цьому, суд першої інстанції залишив поза увагою доводи контролюючого органу, що у разі недостатності коштів платника податків для погашення податкового боргу, контролюючий орган відповідно до абзацу 2 пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України звертається до суду з позовом про надання дозволу на погашення всієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Таке погашення здійснюється на підставі рішення суду та прийнятого на його підставі рішення контролюючого органу шляхом продажу майна платника податків на публічних торгах та/або торгівельними організаціями в порядку, визначеному пунктами 95.7-95.21 статті 95 Податкового кодексу України.

Порядок погашення податкового боргу державних підприємств, які не підлягають приватизації, та комунальних підприємств встановлений положеннями статті 96 Податкового кодексу України, якою визначений алгоритм дій контролюючих органів щодо забезпечення погашення такого боргу.

Таким чином, Податковим кодексом чітко визначено послідовність дій контролюючого органу щодо стягнення податкового боргу. Надання дозволу на погашення всієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, можливо лише за умови недостатності коштів, які перебувають у власності такого платника.

При цьому, звертаючись до суду з вимогою про надання дозволу на погашення заборгованості за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, контролюючий орган повинен зазначити, які заходи були ним вжиті з метою погашення боргу платника податків за рахунок належних йому коштів та чим це підтверджується, а також надати докази недостатності у такого платника грошових коштів (готівкових чи на рахунках у банку), необхідних для повного погашення боргу перед бюджетом.

Контролюючим органом дотримана сукупність обставин, що наділяють його правом звернення до суду із позовом про стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках.

За таких обставин, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що за даними податкового обліку станом на 01.10.2020 за комунальним підприємством ,,Зеленбуд Крупецької сільської ради Радивилівського району Рівненської області обліковується заборгованість по податку на додану вартість в загальній сумі 411142,63 грн., яка виникла на підставі: податкового повідомлення-рішення (форми ,,Н) № від 04.02.2020; уточнюючого розрахунку до декларації № від 01.12.2019; уточнюючого розрахунку до декларації № від 26.02.2020; податкового повідомлення-рішення (форми ,,Ш) № від 02.03.2020; податкової декларації з податку на додану вартість № від 30.03.2020; податкової декларації з податку на додану вартість № від 17.04.2020; податкової декларації з податку на додану вартість № від 19.05.2020; податкової декларації з податку на додану вартість № від 22.06.2020; податкової декларації з податку на додану вартість № від 20.07.2020; податкової декларації з податку на додану вартість № від 17.09.2020; нарахованої пені.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не додержано встановленого статтею 96 ПК України порядку стягнення податкового боргу з комунального підприємства, виконання вимог якого є безумовним обов`язком, а не правом контролюючого органу у подібних правовідносинах, що унеможливлює задоволення цього адміністративного позову.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та оскарженому рішенню суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Податкового кодексу (ПК) України визначено, що податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу (підпункт 14.1.153);

податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України (підпункт 14.1.156);

податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом(підпункт 14.1.175).

За змістом підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючий орган наділений правом, зокрема, звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з вимогами пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктами 59.1 та 59.5 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Стаття 95 ПК України передбачає, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (пункт 95.1).

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2).

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини(пункт 95.3).

Виходячи з системного аналізу наведених норм ПК України, колегія суддів дійшла переконання, що у разі наявності у платника податку податкового боргу контролюючий орган вправі звернутись до суду з позовом про стягнення з платника податків коштів, які перебувають у його власності. При цьому стягнення коштів можливе не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання податкової вимоги.

З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що за КП ,,Зеленбуд обліковується заборгованість по податку на додану вартість в загальній сумі 411142,63 грн., яка є узгодженою.

28.02.2020 контролюючим органом сформована і направлена на адресу платника податків податкова вимога форми ,,Ю №2568-52, яка отримана КП ,,Зеленбуд 13.09.2020 і у встановленому порядку не оскаржена.

Таким чином, ГУ ДПС у Рівненській області дотримані формальні вимоги щодо звернення до суду з позовом до КП ,,Зеленбуд про стягнення податкового боргу.

Однак, підставою для відмови у позові суд першої інстанції зазначив не дотримання контролюючим органом алгоритму дій, визначених ст. 96 ПК України, яка передбачає порядок погашення податкового боргу державних підприємств, які не підлягають приватизації, та комунальних підприємств.

Зокрема, статтею 96 ПК України визначено, що у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, контролюючий орган зобов`язаний звернутися до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, з поданням щодо прийняття рішення про: виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків. Рішення про фінансування таких витрат розглядається на найближчій сесії відповідної ради; затвердження плану досудової санації такого платника податків, який передбачає погашення його податкового боргу; ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії; прийняття сесією відповідної ради рішення щодо порушення справи про банкрутство платника податків (пункт 96.1).

У разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна державного підприємства, яке не підлягає приватизації, у тому числі казенного підприємства, не покриває суму податкового боргу такого платника податків і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, контролюючий орган зобов`язаний звернутися до органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків, з поданням щодо прийняття рішення про: надання відповідної компенсації з бюджету за рахунок коштів, призначених для утримання такого органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків, тощо (пункт 96.2).

У постанові від 19 березня 2021 року у справі № 240/4054/19 (адміністративне провадження №К/9901/317/20) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що обов`язок контролюючого органу на звернення із позовною заявою до органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке комунальне підприємство або його майно, із позовом про звернення стягнення податкового боргу на кошти такого органу виникає виключно у разі відсутності у боржника власного майна, яке може бути внесено в податкову заставу, або після продажу внесеного в податкову заставу майна такого підприємства і лише за умови недостатності суми коштів, отриманих від такого продажу, для погашення податкового боргу. Наведені в пункті 96.1 статті 96 ПК України особливості погашення податкового боргу комунальних підприємств не змінюють послідовність реалізації стадій стягнення податкового боргу, визначених статтею 95 цього Кодексу.

Згідно висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладених у постанові від 09 березня 2021 року у справі № 160/2598/20 (адміністративне провадження № К/9901/36670/20) податковим законодавством встановлено особливий порядок погашення заборгованості платників податків (у тому числі комунальних підприємств) та визначено перелік заходів, які зобов`язаний здійснити контролюючий орган у відповідній послідовності для примусового стягнення податкового боргу, а саме: звернутись до суду з вимогою про стягнення коштів з рахунків у банку; отримати судовий дозвіл на погашення усієї суми боргу за рахунок майна; провести торги з продажу майна, внесеного в податкову заставу. У разі якщо усі перелічені заходи не мали результатом погашення податкового боргу комунального підприємства, то контролюючий орган вчиняє дії, передбачені статтею 96 ПК України, для залучення коштів (майна) органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків, на погашення податкового боргу останнього.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що саме звернення з позовом про стягнення грошових коштів з рахунків комунального підприємства, яке має податковий борг, передує зверненню контролюючого органу до суду з позовом про звернення стягнення податкового боргу на кошти органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно, а не навпаки, як вважає суд першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів визнає позов обґрунтованим та таким, що належить до задоволення повністю, оскільки матеріалами справи доведена наявність у відповідача узгодженого податкового зобов`язання в сумі 411 142,63 грн., яке підлягає стягненню до бюджету.

Суд першої інстанції не звернув на вказані обставини належної уваги, не дав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов хибного висновку щодо безпідставності позовних вимог та відсутності правових підстав для задоволення позову.

В силу приписів ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустився помилки в частині застосування норм матеріального права, а тому визнає правильним скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 310, п.2 ч. 1 ст.315, ст. ст. 317, 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року у справі № 460/7720/20 скасувати та ухвалити постанову, якою позов задовольнити повністю.

Стягнути з комунального підприємства ,,Зеленбуд Крупецької сільської ради Радивилівського району Рівненської області (, 35541, Рівненська область, Радивилівський район, село Крупець, вул. Довга,68) до Державного бюджету кошти з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на суму податкового боргу в розмірі 411 142 (чотириста одинадцять тисяч сто сорок дві ) грн 63 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 25.06.2021.