Справа № 460/9777/20
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 червня 2021 року м. Рівне №460/9777/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Олексюк Сергій Миколайович,

відповідача: представник Федченко Олександр Олександрович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Даліс Аутомотів Груп"
доПоліської митниці Держмитслужби
про визнання протиправним та скасування рішень, -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Даліс Аутомотів Груп" (далі ТОВ «Даліс Автомотів Груп», позивач) до Поліської митниці Держмитслужби (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів UA204120/2020/000350/2 від 29.10.2020, UA204120/2020/000355/2, UA204120/2020/000354/2 від 03.11.2020; UA204120/2020/000357/2 від 04.11.2020, UA204120/2020/000364/2 від 09.11.2020 та UA204120/2020/000367/2 від 11.11.2020.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01.07.2017 між позивачем та компанією «MEYLE AG» укладено зовнішньоекономічний контракту № UA 2017/7 від 01.07.2017 (надалі - Контракт), відповідно до умов якого продавець зобов`язується продати позивачу товар, а саме автомобільні запчастини. З метою митного оформлення товару митному органу надано митні декларації та необхідні документи. Проте, в ході митних консультацій декларанту надіслано повідомлення про необхідність надання додаткових документів, оскільки подані до митного оформлення документи містили розбіжності та неточності. Позивач вказує, що жодних підстав для витребування додаткових документів у митного органу не існувало, оскільки останньому з митними деклараціями надані усі належні документи, які підтверджують числові значення вартості товару. На вимогу митного органу, декларантом надані додаткові документи та відповідні пояснення, проте відповідачем безпідставно прийнято рішення про коригування митної вартості товару. Позивач вказує, що такі рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 04.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк для подання до суду відзиву на позовну заяву та призначено підготовче засідання.

Відповідач у строк встановлений судом подав до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти позовних вимог. Зокрема зазначив, що подані декларантом до митного оформлення за митними деклараціями документи містили розбіжності та неточності, зокрема: (1) подані до митного оформлення митні декларації країни відправлення не містять інформації щодо вартості товарів та рахунків, за якими було здійснено їх продаж, та подані в неповному обсязі; (2) в поданих до митного оформлення рахунках відсутня інформація щодо визначальних характеристик товарів та не надано інших документів, що їх підтверджують; (3) листом б/н від 26.10.2020 інформується про надання ТОВ «Даліс Автомотів Груп» сезонної знижки в розмірі 3 %, однак документально не підтверджено термін її дії. Відповідач вказує, що подані декларантом документи не були достатніми для визначення митної вартості товару за основним методом, а тому контролюючим органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом визнання митної вартості.

Позивач подав до суду відповідь на відзив суть якої загалом зводиться до аргументів вже викладених у позовній заяві.

Ухвалою суду від 15.02.2021, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 24.03.2021.

Ухвалою суду від 24.03.2021, за обґрунтованим клопотанням представника відповідача, відкладено розгляд справи до 28.04.2021.

Ухвалою суду від 28.04.2021, за обґрунтованим клопотанням представника відповідача, відкладено розгляд справи до 31.05.2021.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді судове засідання було перенесено до 22.06.2021.

У судове засідання прибув представник позивача, підтримав заявлені позовні вимоги, та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

До суду також прибув представник відповідача, заперечив проти позовних вимог, та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

На підставі статей 243, 250 КАС України, вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 22.06.2021.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

27.10.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» (далі - ТОВ «ДАГ») з метою оформлення імпортованого товару у відповідності до зовнішньоекономічного контракту № UA 2017/7 від 01.07.2017, укладеного з «MEYLE AG» (далі по тексту - Контракт), подано до Поліської митниці Держмитслужби митну декларацію UA204120/2020/104513.

До митного оформлення було заявлено вантаж: елементи підвіски авто. Виробник, продавець і відправник - «MEYLE AG» (Німеччина), загальна сума 102 482,26 Євро.

Позивачем при поданні митної декларації надано відповідачу наступні документи:

- пакувальний лист б.н. від 21.10.2020;

- інвойс від 21.10.2020;

- інвойс від 21.10.2020;

- інвойс від 21.10.2020;

- автотранспортна накладна (CMR) № АН115446 від 21.10.2020;

- декларація про походження товару від 21.10.2020;

- декларація про походження товару від 21.10.2020;

- декларація про походження товару від 21.10.2020;

- прейскурант (прайс-лист) б.н. від 01.10.2020;

- додаткова угода № 2 від 01.09.2020 до контракту;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) UA 2017/7 від 01.07.2017;

- декларація-інвойс, складена уповноваженим (схваленим) експортером № від 21.10.2020;

- декларація-інвойс, складена уповноваженим (схваленим) експортером № від 21.10.2020;

- повідомлення про поставку (deliveri note) 80609885 від 19.10.2020;

- повідомлення про поставку (deliveri note) 80610710 від 22.10.2020;

- повідомлення про поставку (deliveri note) 80610734 від 21.10.2020;

- лист постачальника про знижку від 26.10.2020;

- лист постачальника про каталог від 16.09.2020;

- копія митної декларації країни відправлення 20DE45E5 від 19.10.2020;

- копія митної декларації країни відправлення 20DE85E3 від 19.10.2020;

- копія митної декларації країни відправлення 20DE34E6 від 19.10.2020;

Відповідач 27.10.2020 надіслав позивачу через спеціалізовану систему обміну електронними повідомленнями вимогу щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) висновок про вартісні характеристики товарів підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

У відповідь на вимогу позивачем 29.10.2020 додатково було надано відповідачу наступні документи: прибуткові та видаткові накладні, митні декларації, інвойси та банківські виписки по минулому розмитненню, експортні накладні, лист, заяву декларанта про оформлення на підставі наявних документів. В підтвердження надання додаткових документів додаються скріншоти (знімки екрану) з програмного комплексу Електронне декларування.

29.10.2020 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів за № UA204120/2020/000350/2 та надав картку відмови в прийнятті митної декларації № UA204120/2020/01713.

Відповідно до вказаного рішення митний орган скоригував митну вартість частини партії товару із застосуванням резервного методу визначення її митної вартості на основі раніше визначених митним органом митних вартостей з врахуванням співставлення найменувань, артикулів та розмірів із розрахунку на товар №1 4,3 USD/кг., товар № 3 6,17 USD/кг., товар № 8 8,07 USD/кг. Таким чином відповідачем визначено митну вартість товару №1 15 678,39 USD, товару № 3 30 598,36 USD, товару № 8 5,54 USD.

30.10.2020, не погоджуючись з Рішенням відповідача позивач подав повторно відповідну митну декларацію №UA204120/2020/106129 та сплатив фінансову гарантію для забезпечення сплати митних платежів у розмірі 95 003,70 грн.

30.10.2020 позивачем з тією ж метою у відповідності до того ж контракту подано до Поліської митниці Держмитслужби митну декларацію UA204120/2020/106188.

До митного оформлення було заявлено вантаж: елементи підвіски авто. Виробник, продавець і відправник - «MEYLE AG» (Німеччина), загальна сума 88 672,70 Євро.

Позивачем при поданні митної декларації надано відповідачу наступні документи:

- пакувальний лист б.н. від 26.10.2020;

- пакувальний лист б.н. від 26.10.2020;

- інвойс 210388511 від 26.10.2020;

- інвойс 210388512 від 26.10.2020;

- автотранспортна накладна (CMR) № АН711746 від 26.10.2020;

- декларація про походження товару 210388511 від 26.10.2020;

- декларація про походження товару 210388512 від 26.10.2020;

- прейскурант (прайс-лист) б.н. від 23.10.2020;

- додаткова угода № 2 від 01.09.2020 до контракту;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) UA 2017/7 від 01.07.2017;

- декларація-інвойс, складена уповноваженим (схваленим) експортером 210388512 від 26.10.2020;

- повідомлення про поставку (deliveri note) 80609886 від 19.10.2020;

- повідомлення про поставку (deliveri note) 80610730 від 22.10.2020;

- лист постачальника про знижку від 26.10.2020;

- лист постачальника про каталог від 23.10.2020;

- копія митної декларації країни відправлення 20DE12E3 від 22.10.2020;

- копія митної декларації країни відправлення 20DE38E7 від 22.10.2020;

Відповідач 30.10.2020 надіслав позивачу через спеціалізовану систему обміну електронними повідомленнями вимогу щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару: витяг з ЄДРПОУ з вказанням видів діяльності згідно КВЕД, висновки про вартісні характеристики товарів підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, виписку з бухгалтерської документації.

У відповідь на вимогу позивачем 02.11.2020 додатково було надано відповідачу наступні документи: прибуткові та видаткові накладні, митні декларації, інвойси та банківські виписки по минулому розмитненню, лист постачальника про зміну прайс-листа, заяву декларанта про оформлення на підставі наявних документів. В підтвердження надання додаткових документів додаються скріншоти (знімки екрану) з програмного комплексу Електронне декларування.

04.11.2020 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів за № UA204120/2020/000357/2 та надав картку відмови в прийнятті митної декларації № UA204120/2020/01746.

Відповідно до вказаного рішення митний орган скоригував митну вартість частини партії товару із застосуванням резервного методу визначення її митної вартості на основі раніше визначених митним органом митних вартостей з врахуванням співставлення найменувань, артикулів та розмірів із розрахунку на товар №1 6,16 USD/кг., товар № 10 4,23 USD/кг., товар № 40 8,40 USD/кг., товар № 80 7,22 USD/кг. Таким чином відповідачем визначено митну вартість товару №1 35 626,21 EUR, товару № 10 36 516,30 EUR, товару № 40 63,04 EUR, товару № 80 25,50 EUR.

04.11.2020 не погоджуючись з Рішенням відповідача позивач подав повторно відповідну митну декларацію UA204120/2020/108418 та сплатив фінансову гарантію для забезпечення сплати митних платежів у розмірі 198 739,63 грн.

02.11.2020 позивачем з тією ж метою у відповідності до того ж контракту подано до Поліської митниці Держмитслужби митну декларацію UA204120/2020/107022.

До митного оформлення було заявлено вантаж: елементи підвіски авто. Виробник, продавець і відправник - «MEYLE AG» (Німеччина), загальна сума 122 008,59 Євро.

Позивачем при поданні митної декларації надано відповідачу наступні документи:

- пакувальний лист б.н. від 28.10.2020;

- інвойс 210388733 від 28.10.2020;

- автотранспортна накладна (CMR) № АН768757 від 28.10.2020;

- декларація про походження товару 210388733 від 28.10.2020;

- прейскурант (прайс-лист) б.н. від 26.10.2020;

- додаткова угода № 2 від 01.09.2020 до контракту;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) UA 2017/7 від 01.07.2017;

- декларація-інвойс, складена уповноваженим (схваленим) експортером 210388733 від 28.10.2020;

- повідомлення про поставку (deliveri note) 80609888 від 19.10.2020;

- лист постачальника про каталог від 23.10.2020;

- копія митної декларації країни відправлення 20DE36E8 від 26.10.2020;

Відповідач 02.11.2020 надіслав позивачу через спеціалізовану систему обміну електронними повідомленнями вимогу щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару: виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки товару, банківські платіжні документи щодо сплати вартості товарів продавцеві, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товарів, у разі здійснення оплати, висновки про вартісні характеристики товарів підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, каталог виробника для підтвердження заявленої інформації про визначальні характеристики товарів або інші наявні документи, що їх підтверджують, страхові документи та документи, що містять відомості про вартість страхування, у разі його здійснення, митні декларації країни відправлення в повному обсязі із зазначенням вартості задекларованих товарів та ін..

У відповідь на вимогу позивачем 03.11.2020 додатково було надано відповідачу наступні документи: прибуткові та видаткові накладні, митні декларації, інвойси та банківські виписки по минулому розмитненню, лист постачальника про знижку, заяву декларанта про оформлення на підставі наявних документів. В підтвердження надання додаткових документів додаються скріншоти (знімки екрану) з програмного комплексу Електронне декларування.

03.11.2020 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів за №/2020/000355/2 та надав картку відмови в прийнятті митної декларації № UA204120/2020/01743.

Відповідно до вказаного рішення митний орган скоригував митну вартість частини партії товару із застосуванням резервного методу визначення її митної вартості на основі раніше визначених митним органом митних вартостей з врахуванням співставлення найменувань, артикулів та розмірів із розрахунку на товар №1 6,24 USD/кг. Таким чином відповідачем визначено митну вартість товару №1 38 831.11 EUR.

04.11.2020 не погоджуючись з Рішенням відповідача позивач подав повторно відповідну митну декларацію UA204120/2020/108251 та сплатив фінансову гарантію для забезпечення сплати митних платежів у розмірі 19 824,78 грн.

02.11.2020 позивачем з тією ж метою у відповідності до того ж контракту подано до Поліської митниці Держмитслужби митну декларацію UA204120/2020/107359.

До митного оформлення було заявлено вантаж: елементи підвіски авто. Виробник, продавець і відправник - «MEYLE AG» (Німеччина), загальна сума 160 423,98 Євро.

Позивачем при поданні митної декларації надано відповідачу наступні документи:

- інвойс 210388910 від 29.10.2020;

- інвойс 210388911 від 29.10.2020;

- інвойс 210388912 від 29.10.2020;

- автотранспортна накладна (CMR) № АН768758 від 29.10.2020;

- декларація про походження товару 210388910 від 29.10.2020;

- декларація про походження товару 210388911 від 29.10.2020;

- декларація про походження товару 210388912 від 29.10.2020;

- прейскурант (прайс-лист) б.н. від 28.10.2020;

- додаткова угода № 2 від 01.09.2020 до контракту;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) UA 2017/7 від 01.07.2017;

- декларація-інвойс, складена уповноваженим (схваленим) експортером 210388910 від 29.10.2020;

- декларація-інвойс, складена уповноваженим (схваленим) експортером 210388911 від 29.10.2020;

- декларація-інвойс, складена уповноваженим (схваленим) експортером 210388912 від 29.10.2020;

- лист постачальника про каталог від 23.10.2020;

- копія митної декларації країни відправлення 20DE58E3 від 26.10.2020;

- копія митної декларації країни відправлення 20DE40E1 від 26.10.2020;

- копія митної декларації країни відправлення 20DE03E5 від 26.10.2020;

Відповідач 02.11.2020 надіслав позивачу через спеціалізовану систему обміну електронними повідомленнями вимогу щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару: виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки товару, банківські платіжні документи щодо сплати вартості товарів продавцеві, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товарів, у разі здійснення оплати, висновки про вартісні характеристики товарів підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, каталог виробника для підтвердження заявленої інформації про визначальні характеристики товарів або інші наявні документи, що їх підтверджують, страхові документи та документи, що містять відомості про вартість страхування, у разі його здійснення, митні декларації країни відправлення в повному обсязі із зазначенням вартості задекларованих товарів та ін.

У відповідь на вимогу позивачем 03.11.2020 додатково було надано відповідачу наступні документи: пакувальні листи, експортні декларації, повідомлення про поставку (deliveri note), прибуткові та видаткові накладні, митні декларації, лист постачальника про знижку, заяву декларанта про оформлення на підставі наявних документів. В підтвердження надання додаткових документів додаються скріншоти (знімки екрану) з програмного комплексу Електронне декларування.

03.11.2020 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів за №/2020/000354/2 та надав картку відмови в прийнятті митної декларації № UA204120/2020/01742.

Відповідно до вказаного рішення митний орган скоригував митну вартість частини партії товару із застосуванням резервного методу визначення її митної вартості на основі раніше визначених митним органом митних вартостей з врахуванням співставлення найменувань, артикулів та розмірів із розрахунку на товар №12 4,23 USD/кг. Таким чином відповідачем визначено митну вартість товару №12 18 807,5968 EUR.

04.11.2020 не погоджуючись з Рішенням відповідача позивач подав повторно відповідну митну декларацію UA204120/2020/108246 та сплатив фінансову гарантію для забезпечення сплати митних платежів у розмірі 59 197,63 грн.

05.11.2020 позивачем з тією ж метою у відповідності до того ж контракту подано до Поліської митниці Держмитслужби митну декларацію UA204120/2020/108866.

До митного оформлення було заявлено вантаж: елементи підвіски авто. Виробник, продавець і відправник - «MEYLE AG» (Німеччина), загальна сума 123 640,13 Євро.

Позивачем при поданні митної декларації надано відповідачу наступні документи:

- пакувальний лист б.н. від 03.11.2020;

- інвойс 210389611 від 03.11.2020;

- автотранспортна накладна (CMR) № АН8285887 від 03.11.2020;

- декларація про походження товару 210389611 від 03.11.2020;

- прейскурант (прайс-лист) б.н. від 30.10.2020;

- додаткова угода № 2 від 01.09.2020 до контракту;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) UA 2017/7 від 01.07.2017;

- декларація-інвойс, складена уповноваженим (схваленим) експортером 210389611 від 03.11.2020;

- повідомлення про поставку (deliveri note) 80610972 від 29.10.2020;

- лист постачальника про знижку від 02.11.2020;

- лист постачальника про каталог від 23.10.2020;

- копія митної декларації країни відправлення 20DE54E7 від 30.10.2020;

Відповідач 05.11.2020 надіслав позивачу через спеціалізовану систему обміну електронними повідомленнями вимогу щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару: виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки товару, банківські платіжні документи щодо сплати вартості товарів продавцеві, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товарів, у разі здійснення оплати, висновки про вартісні характеристики товарів підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, каталог виробника для підтвердження заявленої інформації про визначальні характеристики товарів або інші наявні документи, що їх підтверджують, страхові документи та документи, що містять відомості про вартість страхування, у разі його здійснення, митні декларації країни відправлення в повному обсязі із зазначенням вартості задекларованих товарів та ін.

У відповідь на вимогу позивачем 03.11.2020 додатково було надано відповідачу наступні документи: прибуткові та видаткові накладні, митні декларації, інвойси та банківські виписки по минулому розмитненню, заяву декларанта про оформлення на підставі наявних документів. В підтвердження надання додаткових документів додаються скріншоти (знімки екрану) з програмного комплексу Електронне декларування.

09.11.2020 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів за № UA204120/2020/000364/2 та надав картку відмови в прийнятті митної декларації № UA204120/2020/01760.

Відповідно до вказаного рішення митний орган скоригував митну вартість частини партії товару із застосуванням резервного методу визначення її митної вартості на основі раніше визначених митним органом митних вартостей з врахуванням співставлення найменувань, артикулів та розмірів із розрахунку на товар №1 6,24 USD/кг., товар № 13 4,23 USD/кг. Таким чином відповідачем визначено митну вартість товару № 1 8 387,76 EUR, товару №13 27 334,39 EUR.

10.11.2020 не погоджуючись з Рішенням відповідача позивач подав повторно відповідну митну декларацію UA204120/2020/111031 та сплатив фінансову гарантію для забезпечення сплати митних платежів у розмірі 106 597,13 грн.

09.11.2020 позивачем з тією ж метою у відповідності до того ж контракту подано до Поліської митниці Держмитслужби митну декларацію UA204120/2020/110441.

До митного оформлення було заявлено вантаж: елементи підвіски авто. Виробник, продавець і відправник - «MEYLE AG» (Німеччина), загальна сума 103 123,89 Євро.

Позивачем при поданні митної декларації надано відповідачу наступні документи:

- інвойс 210390129 від 02.11.2020;

- інвойс 210390135 від 02.11.2020;

- інвойс 210390138 від 02.11.2020;

- інвойс 210390154 від 02.11.2020;

- автотранспортна накладна (CMR) № АН830543 від 04.11.2020;

- декларація про походження товару 210390129 від 02.11.2020;

- декларація про походження товару 210390135 від 02.11.2020;

- декларація про походження товару 210390138 від 02.11.2020;

- декларація про походження товару 210390154 від 02.11.2020;

- прейскурант (прайс-лист) б.н. від 02.11.2020;

- додаткова угода № 2 від 01.09.2020 до контракту;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) UA 2017/7 від 01.07.2017;

- декларація-інвойс, складена уповноваженим (схваленим) експортером 210390129 від 02.11.2020;

- декларація-інвойс, складена уповноваженим (схваленим) експортером 210390135 від 02.11.2020;

- декларація-інвойс, складена уповноваженим (схваленим) експортером 210390138 від 02.11.2020;

- декларація-інвойс, складена уповноваженим (схваленим) експортером 210390154 від 02.11.2020;

- повідомлення про поставку (deliveri note) 80604594 від 05.11.2020;

- повідомлення про поставку (deliveri note) 80610973 від 03.11.2020;

- повідомлення про поставку (deliveri note) 80610987 від 29.10.2020;

- повідомлення про поставку (deliveri note) 80612780 від 03.11.2020;

- лист постачальника про зміну прайс-листа від 29.10.2020;

- лист постачальника про знижку від 09.11.2020;

- лист постачальника про каталог від 23.10.2020;

- копія митної декларації країни відправлення 20DE58E3 від 26.10.2020;

- копія митної декларації країни відправлення 20DE40E1 від 26.10.2020;

- копія митної декларації країни відправлення 20DE03E5 від 26.10.2020;

Відповідач 09.11.2020 надіслав позивачу через спеціалізовану систему обміну електронними повідомленнями вимогу щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару: виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки товару, банківські платіжні документи щодо сплати вартості товарів продавцеві, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товарів, у разі здійснення оплати, висновки про вартісні характеристики товарів підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, каталог виробника для підтвердження заявленої інформації про визначальні характеристики товарів або інші наявні документи, що їх підтверджують, страхові документи та документи, що містять відомості про вартість страхування, у разі його здійснення, митні декларації країни відправлення в повному обсязі із зазначенням вартості задекларованих товарів та ін.

У відповідь на вимогу позивачем 10.11.2020 додатково було надано відповідачу наступні документи: прибуткові та видаткові накладні, митні декларації, інвойси та банківські виписки по минулому розмитненню, заяву декларанта про оформлення на підставі наявних документів. В підтвердження надання додаткових документів додаються скріншоти (знімки екрану) з програмного комплексу Електронне декларування.

11.11.2020 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів за №/2020/000367/2 та надав картку відмови в прийнятті митної декларації № UA204120/2020/01788.

Відповідно до вказаного рішення митний орган скоригував митну вартість частини партії товару із застосуванням резервного методу визначення її митної вартості на основі раніше визначених митним органом митних вартостей з врахуванням співставлення найменувань, артикулів та розмірів із розрахунку на товар №72 5,09 USD/кг. Таким чином відповідачем визначено митну вартість товару №72 20 902,80 EUR.

11.11.2020 не погоджуючись з Рішенням відповідача позивач подав повторно відповідну митну декларацію UA204120/2020/111907 та сплатив фінансову гарантію для забезпечення сплати митних платежів у розмірі 129 440,49 грн.

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваних Рішень UA204120/2020/000350/2 від 29.10.2020, UA204120/2020/000355/2, UA204120/2020/000354/2 від 03.11.2020; UA204120/2020/000357/2 від 04.11.2020, UA204120/2020/000364/2 від 09.11.2020 та UA204120/2020/000367/2 від 11.11.2020, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.

У графі 33 спірних рішень зазначені такі основні підстави для коригування митної вартості товару:

Митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, оскільки:

Документи подані декларантом до митного оформлення товару за митними деклараціями містять розбіжності та неточності, зокрема:

подані до митного оформлення митні декларації країни відправлення не містять інформації щодо вартості товарів та рахунків, за якими було здійснено їх продаж, та подані в неповному обсязі;

в поданих до митного оформлення рахунках відсутня інформація щодо визначальних характеристик товарів та не надано інших документів, що їх підтверджують;

листом б/н від 26.10.2020 інформується про надання ТОВ «Даліс Автомотів Груп» сезонної знижки в розмірі 3 %, однак документально не підтверджено термін її дії;

додатково надані прибуткові та видаткові накладні не характеризують цінову інформацію поданих до митного оформлення товарів;

додатково наданий платіжний документ від 24.09.2020 не відповідає сумі та номерам інвойсів, поданих до митного оформлення.

Митниця володіє ціновою інформацією щодо вартості подібних товарів, митну вартість яких раніше визнано митними органами.

Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання підтвердження інформації щодо числових значень складових митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, зокрема, шляхом надання додаткових документів, витребуваних згідно вимоги митниці.

Відповідно до ч. 6 ст. 53 МКУ, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

За результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 Митного кодексу України, митну вартість партії товарів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України. При цьому, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша вартість із альтернативних, згідно інформації, наявної у митниці.

Митну вартість імпортованих товарів визначено на основі раніше визнаної митними органами митної вартостей.

Декларант мас право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу X та ст. 55 Митного кодексу.

Так, за приписами частини першої статті 1 Митного кодексу України №4495-VI від 13.03.2012 (далі іменується МК України), законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини перша, друга статті 51 МК України).

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (частина перша, друга статті 52 МК України).

Відповідно до частини восьмої одинадцятої статті 52 МК України, у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей. Форма декларації митної вартості та правила її заповнення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Заявлення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України в режимах, відмінних від режиму імпорту, здійснюється при декларуванні цих товарів шляхом заявлення в митній декларації відомостей про числове значення їх митної вартості та про документи, що його підтверджують.

У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша статті 53 МК України).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

При поданні до митного органу митної декларації, декларантом заявлено митну вартість товару згідно ціни договору і обраний метод її визначення основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) (пункт 1 частини першої статті 57 МК України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи (частина третя статті 53 МК України).

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи (частина четверта статті 53 МК України).

Тобто, стаття 53 МК України містить опис двох підстав, за яких митний орган може зобов`язати декларанта надати додаткові документи:

(1) у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

(2) у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

У першому випадку вимагається надання документів згідно переліку: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У другому випадку: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

У спірних Рішеннях відповідачем в обґрунтування розбіжностей у документах, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, зазначено:

подані до митного оформлення митні декларації країни відправлення не містять інформації щодо вартості товарів та рахунків, за якими було здійснено їх продаж, та подані в неповному обсязі;

в поданих до митного оформлення рахунках відсутня інформація щодо визначальних характеристик товарів та не надано інших документів, що їх підтверджують;

листом б/н від 26.10.2020 інформується про надання ТОВ «Даліс Автомотів Груп» сезонної знижки в розмірі 3 %, однак документально не підтверджено термін її дії;

додатково надані прибуткові та видаткові накладні не характеризують цінову інформацію поданих до митного оформлення товарів;

додатково наданий платіжний документ від 24.09.2020 не відповідає сумі та номерам інвойсів, поданих до митного оформлення.

Щодо інформації у митних деклараціях країни відправлення суду слід зазначити наступне.

Так, як встановлено судом, декларації країни відправлення оформлені постачальником у відповідності до законодавства своєї країни Німеччини. Разом з тим, якщо в них відсутні відомості про ціну товару, то такі відомості не зазначаються в даних документах відповідно до порядку їх заповнення, оскільки позивач не приймає участі у їх формуванні.

Крім того, в розумінні ст. 53 Митного кодексу України декларація країни відправлення не є документом, який підтверджує митну вартість товару, та може бути додатково поданою у разі розбіжностей та неточностей в документах, які підтверджують митну вартість товару.

Разом з тим, в невідповідність дати інвойсів їх даті зазначеній в експортних деклараціях пояснюється тим, що при формуванні експортних декларацій постачальником були зазначені номери інвойсів без дати. При відвантаженні товару перевізнику постачальник сформував інвойси з номерами, які зазначені в експортних деклараціях, але з датою відвантаження. При цьому подані до митного оформлення інвойси будь-яких розбіжностей, які можуть вплинути на правильність визначення митної вартості товару, не містять. Таким чином, твердження відповідача щодо наявності розбіжностей у митних деклараціях країни відправлення, які мають вплив на правильність визначення митної вартості не відповідає дійсності.

Щодо листа б/н від 26.10.2020, яким інформується про надання ТОВ «Даліс Автомотів Груп» сезонної знижки в розмірі 3 %, однак документально не підтверджено термін її дії, то суду слід зазначити таке.

Так, судом встановлено, що відповідно до п. 1.2. Контракту розмір знижок визначаються сторонами в рахунках-фактурах (інвойсах). В поданих до митного органу інвойсах постачальником зазначена знижка в розмірі 3% та термін її дії 60 днів. В листі від 26.10.2020 постачальник ще раз підтвердив про наявність знижки для ТОВ «ДАГ». При цьому в листі зазначені конкретні інвойси, по яким надано знижку, в тому числі ті, які були подані до митного оформлення. Таким чином, твердження відповідача щодо наявності розбіжностей у інвойсах, які мають вплив на правильність визначення митної вартості є безпідставним.

Щодо відсутності в поданих до митного оформлення рахунках інформації про визначальні характеристики товарів та не надання інших документів, що їх підтверджують, то суду слід зазначити наступне.

Так, з досліджених інвойсів судом встановлено, що у кожному рахунку зазначений перелік автомобільних частин, зокрема: амортизатори, диски гальмівні, датчики, втулки стабілізаторів, шланги, кульові опори, ремені, комплекти гальмівних колодок та ін. По кожній позиції вказана назва, артикул виробника, оригінальний код автозапчастини, країна виробництва. До митного оформлення разом з митною декларацією надавався лист про каталог в якому постачальник надав інформацію про сайт, на якому міститься каталог виробника товарів. В даному каталозі за артикулом можна знайти детальний опис будь-якої автозапчастини з переліку, який міститься в інвойсі. Таким чином, твердження відповідача щодо наявності розбіжностей у рахунках, які мають вплив на правильність визначення митної вартості є безпідставним та відхиляється судом.

Щодо твердження відповідача, що додатково надані прибуткові та видаткові накладні не характеризують цінову інформацію поданих до митного оформлення товарів, то суду слід зазначити наступне.

Так, судом встановлено, що додатково надані декларантом прибуткові та видаткові накладні містять цінову інформацію на ідентичні товари, які ТОВ «ДАГ» реалізовує на території України. Дані документи були надані митному органу, як зазначив представник позивача, на той випадок, якщо останній дійде висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості. На підставі даних накладних можливо було застосувати метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості у відповідності до ст. 62 Митного кодексу України, однак митний орган без належного обґрунтування неможливості застосування всіх попередніх методів одразу перейшов до резервного методу. Таким чином, твердження відповідача, що додатково надані прибуткові та видаткові накладні не характеризують цінову інформацію поданих до митного оформлення товарів та підтверджують наявність розбіжностей у документах, які мають вплив на правильність визначення митної вартості є безпідставним та відхиляється судом.

Крім того, щодо твердження відповідача, що додатково наданий платіжний документ від 24.09.2020 не відповідає сумі та номерам інвойсів, поданих до митного оформлення, то суду слід зазначити наступне.

Так, судом встановлено, що додатково надані платіжні документи дійсно стосуються інших інвойсів, копію яких, а також копії ВМД, за якими ідентичний товар був розмитнений за основним методом ціною договору, були додатково надані позивачем митному органу з метою доведення інформації про розмитнення ідентичних товарів. Тобто вказані платіжні документи не стосуються митного оформлення даного товару та не можуть підтверджувати наявність розбіжностей у документах, які мають вплив на правильність визначення його митної вартості. Таким чином, відповідне твердження митного органу розцінюється судом, як безпідставне та відхиляється.

Згідно з частиною п`ятою статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. При цьому, положеннями частини 6 цієї статті передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з частиною шостою статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7 статті 54 МК України).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митний орган зобов`язаний доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає Митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Така позиція суду, узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.02.2018 у справі №809/1884/16, які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 12 березня 2018 року у справі №809/4367/15, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган обов`язково повинен зазначити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості за шостим (резервним) методом. Тобто, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, контролюючий орган повинен також зазначити докладну інформацію і джерела, які ним використовувалися.

Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками. Такої позиції дотримується Верховний Суд, у постанові від 19.02.2019 року в справі №805/2713/16-а.

Тобто, декларантом були надані усі необхідні документи, які стосуються питання визначення числових значень вартості товару.

Суд звертає увагу на те, що митний орган повинен (за наявності підстав) витребувати від декларанта лише ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості товару, а не усі документи, які визначені переліком статті 53 МК України.

Ненадання повного переліку документів може бути підставою для визначення митної вартості товару не за основним методом лише тоді, коли подані декларантом документи є недостатніми чи такими, що у своїх сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими та чому з наданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого числового показника.

Таким чином, суд зазначає, що митним органом не зазначено у Повідомленнях про надання додаткових документів та в оскаржуваних рішеннях, у чому саме полягає наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, та не надав жодної оцінки документам, які були надані декларантом, хоча документи були надані у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини другої статті 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною третьою статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 57 МК України, у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина шоста статті 57 МК України).

З даного приводу суд зазначає, що спірні рішення не містять опису неможливості застосування методів визначення митної вартості товару почергово, а лише міститять загальне формулювання щодо неможливості їх почергового використання.

За приписами частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до усіх оскаржуваних Рішень, митний орган вирішив скоригувати митну вартість партії товару із застосуванням резервного методу визначення її митної вартості на основі раніше визначених митним органом митних вартостей з врахуванням співставлення найменувань, артикулів та розмірів. Проте в оскаржуваних Рішеннях відповідач не вказує будь-яких джерел та інформації якою керувався відповідач при визначенні митної вартості товару крім номеру та дати взятої за основу митної декларації.

Разом з тим, отримана інформація в ЦБД ЄАІС Держмитслужби про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не доведено правомірності оскаржуваних Рішень UA204120/2020/000350/2 від 29.10.2020, UA204120/2020/000355/2, UA204120/2020/000354/2 від 03.11.2020; UA204120/2020/000357/2 від 04.11.2020, UA204120/2020/000364/2 від 09.11.2020 та UA204120/2020/000367/2 від 11.11.2020, а тому права та інтереси позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправними і скасування таких рішень суб`єкта владних повноважень.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 12612 грн. 00 коп., сплачена відповідно до платіжного доручення від 18.12.2020 №4396.

Позивач також просив суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу. З даного приводу суду слід зазначити наступне.

Так, в судовому засідання представник позивача підтримав подане клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в заявленій сумі.

Представник відповідача, у судовому засіданні, просив зменшити витрати на оплату правничої допомоги, оскільки, на його думку, розмір витрат на оплату послуг адвоката у даній справі не є співмірним із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг і виконаних робіт. Крім того вказав, що деякі витрати не пов`язані з наданням правової допомоги у даній справі.

Заслухавши клопотання представника позивача та пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та докази, подані в обґрунтування заяви про винесення додаткового рішення, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

За правилами частини дев`ятої статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС України).

За правилами частини третьої статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

За правилами частини сьомої статті 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність №5076-VI від 05.07.2012, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження обставин щодо понесення витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (постанова Верховного суду від 04.02.2020 у справі №280/1765/19, адміністративне провадження №К/9901/607/20).

В підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо (постанова Верховного Суду від 01 жовтня 2018 року, справа №569/17904/17, адміністративне провадження №К/9901/52416/18).

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу адвоката позивачем надані суду:

(1) Договір про надання правової допомоги від 02.11.2020 №02-11-20/3, укладений між позивачем та адвокатом Бойко Юрієм Володимировичем щодо надання правової допомоги позивачу у адміністративній справі щодо оскарження спірних рішень Поліської митниці Держмитслужби (т. 4 а.с. 44-45);

(2) Додаток №1 до Договору від 02.11.2020 № 02-11-20/3 Перелік послуг адвоката: вивчення матеріалів справи 500,00 грн. за 1 год., написання позовної заяви 800,00 грн. за 1 год., написання відповіді на відзив 800,00 грн. за 1 год., написання апеляційної скарги 1000,00 грн. за 1 год., написання касаційної скарги 1200,00 грн. за 1 год. та ін.. (т. 4 а.с. 46);

(3) Акт про надані послуги від 23.03.2021 з розрахунком вартості наданих послуг у загальному розмірі 9500,00 грн., а саме: вивчення матеріалів справи 3 год. 1500,00 грн.; написання позовної заяви 8 год. 6400,00 грн.; написання відповіді на відзив 2 год. 1600,00 грн. (т. 4 а.с. 47);

(4) Платіжне доручення від 05.04.2021 № 7703 про сплату позивачем суми у розмірі 9500,00 грн.; призначення платежу оплата за надання правової допомоги згідно рахунку від 02.04.2021 № 020421/1, згідно договору № 02-11-20/3 від 02.11.2020 (т. 4 а.с. 48).

Суд зазначає, що суду надані належні та допустимі докази понесення позивачем витрат на правничу допомогу адвоката, які є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому заява про ухвалення додаткового рішення підлягає до задоволення.

Представник відповідача просив про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката, однак його твердження щодо не співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг не обґрунтовані жодними доказами та жодним чином не спростовують клопотання представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо стягнення на користь ТОВ «Даліс Аутомотів Груп» за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Поліської митниці Держмитслужби витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9500,00 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Даліс Аутомотів Груп (вулиця Івана Франка, 29 Б, місто Радивилів, Рівненська область, 35500; ) до Поліської митниці Держмитслужби ( вулиця Соборна, 104, місто Рівне, 33028; ) про визнання протиправним та скасування рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати Рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів UA204120/2020/000350/2 від 29 жовтня 2020 року, UA204120/2020/000357/2 від 04 листопада 2020 року, UA204120/2020/000355/2 від 03 листопада 2020 року, UA204120/2020/000354/2 від 03 листопада 2020 року, UA204120/2020/000364/2 від 09 листопада 2020 року та UA204120/2020/000367/2 від 11 листопада 2020 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Даліс Аутомотів Груп () за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Поліської митниці Держмитслужби (код ЄДРПОУ 43350097) судові витрати на суму 22112 (двадцять дві тисячі сто дванадцять) грн. 00 (нуль) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 24 червня 2021 року

Суддя Д.П. Зозуля