Справа № 164/486/20
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 164/486/20 пров. № А/857/10904/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Мікули О.І., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві на рішення Маневицького районного суду Волинської області від 01 березня 2021 року, прийняте суддею Невара О.В. в смт. Маневичі, о 16 годині 51 хвилині, у справі № 164/486/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до в.о. начальника Головного управління Державної податкової служби у м. Києві Лагутіної Злати Володимирівни, Головного управління Державної податкової служби у м. Києві Державної податкової служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до в.о. начальника Головного управління Державної податкової служби у м. Києві Лагутіної З.В., Головного управління Державної податкової служби у м. Києві Державної податкової служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення і закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою в.о. начальника Головного управління Державної податкової служби у м. Києві Лагутіної З.В. від 14 лютого 2020 року його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-15 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді 3400,0 гривень штрафу. Відповідно до вказаної постанови під час планової документальної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю „Біопол", що знаходиться за адресою: м. Київ, Дарницький район, вул. Бориса Гмирі, б. 13, офіс 127, директором якого він являється, працівниками Головного управління Державної податкової служби у м. Києві виявлено, що з каси підприємства видавались готівкові кошти з перевищенням граничних сум розрахунків між фізичною особою та підприємством протягом одного дня в розмірі понад 50000 гривень в 2017 році, чим було порушено п. 1 постанови Правління НБУ № 210 від 6 червня 2013 року „Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою", п. 2.3 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ № 637 від 15 грудня 2004 року.

Притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення вказаного правопорушення, на думку позивача, є незаконним, необґрунтованим та недоведеним. Його не було повідомлено про день та час розгляду справи, чим позбавлено прав, передбачених ст. 268 КУпАП. Клопотань про проведення розгляду справи у його відсутності позивачем відповідачу подано не було. Постанову про притягнення до адміністративної відповідальності було винесено в.о. начальника Головного управління Державної податкової служби у м. Києві Лагутіною З.В. незважаючи на оскарження ТОВ „Біопол" акту перевірки від 30 січня 2020 року, посилання на який є, як у протоколі про адміністративне правопорушення від 30 січня 2020 року, так і в постанові про накладення адмінстягнення від 14 лютого 2020 року. За наслідками розгляду заперечень ТОВ „Біопол" Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві Державної податкової служби України 18 лютого 2020 року було призначено проведення позапланової виїзної перевірки.

Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 01 березня 2021 року позов задоволено.

Постанову від 14 лютого 2020 року в.о. начальника Головного управління Державної податкової служби у м. Києві Лагутіної З.В. про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-15 КУпАП ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у виді 3400,0 гривень штрафу - скасовано і закрито справу про адміністративне правопорушення.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління ДПС у м.Києві подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неправильного застосування норм процесуального та матеріального права. Просить скасувати рішення суду та прийняте нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що виявлені та зафіксовані актом правопорушення, допущені позивачем, про які складено протокол про адміністративне правопорушення, є саме триваючим. Тобто, допущені позивачем порушення мали місце в період з 01.04.2017 по 30.09.2019 і не були припинені, натомість тривали до виявлення контролюючим органом. Правомірність дій ГУ ДПС у м.Києві підтверджена позицією Міністерства доходів і зборів України, що викладена у листі від 13.05.2013 № 1101/Н/99-99-15-04-01-14.

Щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, то під час підписання 30.01.2020 року директором товариства акту перевірки, позивача було запрошено на складання та підписання протоколу про адміністративне правопорушення № 118 від 30 січня 2020 року, однак він відмовився від підписання та його отримання про що складено акт відмови від 30.01.2020 № 60/26-15-05-02-04. В подальшому, протокол було направлено поштою. Постанову про накладення адміністративного стягнення від 14 лютого 2020 року було винесено у відсутності позивача та направлено йому рекомендованим листом за місцем проживання, оскільки він на виклик у телефонному режимі не з`явився і про причини неявки не повідомив.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду без змін. Вважає, що судом правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 30 січня 2020 року посадовими особами відповідача було здійснено документальну планову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю „Біопол" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 квітня 2017 року по 30 вересня 2019 року. В ході перевірки було встановлено, що в 2017 році з каси підприємства видавались готівкові кошти з перевищенням граничних сум розрахунків (суми понад 50000 гривень) на порушення п. 1 Постанови Правління НБУ № 210 від 6 червня 2013 року „Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою" та п. 2.3 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ № 637 від 15 грудня 2004 року. За результатами перевірки складено акт № 60/26-15-05-02-04/37960847 від 30 січня 2020 року про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ „Біопол". 30 січня 2020 року головним державним ревізором інспектором ГУ ДПС у м. Києві Бондарем О.Ю. було складено протокол про адміністративне правопорушення № 118 відносно директора ТОВ „Біопол" ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 163-15 КУпАП.

14 лютого 2020 року в.о. начальника Головного управління ДФС у м. Києві Лагутіною З.В. розглянуто вказаний протокол і додані до нього матеріали по справі про адміністративне правопорушення щодо позивача та встановлено порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товар, а саме, перевищення граничної суми розрахунків готівкою, визначеної п. 1 Постанови Правління НБУ від № 210 від 6 червня 2013 року „Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою" та п. 2.3 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ № 637 від 15 грудня 2004 року.

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 14 лютого 2020 року на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді 3400,0 гривень штрафу. Зазначені обставини не оспорюються сторонами.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що порушення постанови НБУ № 210 від 6 червня 2013 року „Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою" є разовим правопорушенням, оскільки таке правопорушення не має триваючого характеру й завершується у момент його здійснення. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності прийнята поза межами передбаченого ч.1 ст.38 КУпАП строку, відтак, є протиправна та підлягає скасуванню..

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 234-2 КУпАП податкові органи розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням порядку приймання готівки для подальшого її переказу (стаття 163-13), порушенням порядку проведення готівкових розрахунків та розрахунків з використанням електронних платіжних засобів за товари (послуги) (стаття 163-15), ухиленням від подання декларації про доходи (стаття 164-1), порушенням законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (стаття 165-1), порушенням порядку припинення юридичної особи (частина третя-шоста статті 166-6), перешкоджанням уповноваженим особам податкових органів у проведенні перевірок (стаття 188-23).Від імені податкових органів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники податкових органів та їх заступники, уповноважені ними посадові (службові) особи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 163-15 КУпАП передбачено відповідальність за порушенняпорядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), у тому числі перевищення граничних сум розрахунків готівкою, недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Постановою Правління НБУ № 210 від 6 червня 2013 року „Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою було встановлено граничну суму розрахунків готівкою для підприємств (підприємців) між собою протягом одного дня в розмірі 10000 (десяти тисяч) гривень; між фізичною особою та підприємством (підприємцем) протягом одного дня в розмірі 50000,0 гривень; фізичних осіб між собою за договорами купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню, у розмірі 50000,0 гривень. На час судового розгляду дана постанова втратила чинність згідно з постановою Правління Національного банку України № 148від 29 грудня 2017 року, проте була чинною на момент вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, згідно з частиною першою статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Тобто, приписами статті 38 КУпАП встановлено строки, після закінчення яких виключається накладення адміністративних стягнень.

Згідно з пунктом 7 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Як вбачається зі змісту статті 38 КУпАП, початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення. Вказана стаття не передбачає інших умов відліку цього строку, крім як для триваючих правопорушень.

Проаналізувавши обставини справи та юридичний склад правопорушення, вчиненого позивачем, колегія суддів вважає, що порушення постанови НБУ № 210 від 6 червня 2013 року „Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою» є разовим правопорушенням, оскільки таке правопорушення не має триваючого характеру й завершується у момент його здійснення.

Як вбачається з матеріалів справи, дії, які становлять об`єктивну сторону передбаченого ч.2 ст.163-15 КУпАП правопорушення, були вчинені позивачем протягом 2017 - 2019 років.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оскільки податковим органом прийнято оскаржену постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення поза межами строку, передбаченого статтею 38 КУпАП, така постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Наведена правова позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 24.01.2019р. у справі №203/28/17.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З врахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції підставно задоволено адміністративний позов.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції з наведених вище мотивів, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст.ст. 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві залишити без задоволення, а рішення Маневицького районного суду Волинської області від 01 березня 2021 року у справі № 164/486/20, - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді О. І. Мікула
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 24.06.21