Справа № 826/9661/17
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9661/17 Суддя (судді) першої інстанції: Літвінова А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Грибан І.О.,

судді: Ключкович В.Ю.,

Парінов А.Б.

за участі:

секретар с/з Піскунова О.Ю.,

пр-к позивача Суткевич О.О.,

пр-к відповідача Трубніков В.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому, з урахування заяв про зміну позовних вимог, просив визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління Державної фіскальної служби України в місті Києві про сплату боргу (недоїмки) від 24.05.2017 №Ф-29162-17, від 09.11.2017 №Ф-29162-17, від 08.02.2018 №Ф-29162-17 та від 04.05.2018 №Ф-29162-17.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 10.09.2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.01.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.09.2018 у справі 826/9661/17 - залишено без змін.

На адресу Окружного адміністративного суду міста Києва 06.07.2020 від представника позивача Омельченко І.В. надійшла заява про перегляд рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.09.2018 по справі №826/9661/17 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 вересня 2018 року у справі № 826/9661/17 та залишено рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 вересня 2018 року у справі № 826/9661/17 в силі.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та зобов`язати суд першої інстанції переглянути судове рішення у зв`язку з новими обставинами. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 квітня 2021 року у даній справі є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування скарги зазначено, що після прийняття рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.09.2018 у справі №826/9661/17 та набрання ним законної сили, заявнику стало відомо про істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі заявнику (позивачу) на час розгляду справи.

Вказано, що 13.05.2020 прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників», який був опублікований 02.06.2020 та набирає чинності з 01.01.2021. Зокрема, згідно з пунктом 1 вказаного Закону до статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», внесено такі зміни: «особи, зазначені у пунктах 4 і 5 частини першої цієї статті, які мають основне місце роботи, звільняються від сплати за себе єдиного внеску за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі не менше мінімального страхового внеску. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску за умови самостійного визначення за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі менше мінімального страхового внеску, бази нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску".

Отже, на думку позивача, внаслідок прийняття Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» скасовано обов`язок фізичних осіб - підприємців, в тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування, а також осіб, які провадять незалежну професійну діяльність (а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності), які мають основне місце роботи, сплачувати за себе єдиний внесок за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі не менше мінімального страхового внеску.

Також зауважує, що вищезазначена обставина має значення для вирішення справи і є істотною для постановлення правильного рішення у справі, так як на її підставі можна зробити висновок про звільнення ОСОБА_1 (як фізичної особи-підприємця, яка обрала спрощену систему оподаткування) від обов`язку сплачувати за себе єдиний внесок за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за останнього у розмірі не менше мінімального страхового внеску. Зазначена обставина не була і не могла бути відома ОСОБА_1 та суду, оскільки Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» був опублікований 02.06.2020. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2021 року відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 23 червня 2021 року.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав, будь-які його письмові пояснення щодо наявності підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами матеріали справи не містять.

У судовому засіданні позивач вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні повністю заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить наступних висновків.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, дійшов висновку, що обставини, зазначені заявником як підстава для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, такими не являються.

За наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами визначені у ч.2 ст. 361 КАС України, відповідно до якої до таких підстав належать:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

З аналізу наведеної норми вбачається, що під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі та суду.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами - це факультативна стадія адміністративного процесу, під час якої суд, який ухвалив судове рішення, після набрання ним законної сили, переглядає його з ініціативи осіб, які брали участь у справі у зв`язку із виявленням істотних обставин, що існували, але не були і не могли бути їм відомі на час вирішення справи. Таким чином, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами здійснюється для надання можливості виправити судові рішення, неправосудність яких, зазвичай, обумовлена обставинами, незалежними від суду.

Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду. Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти.

«Істотність» обставини означає те, що якби суд її міг урахувати при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат вирішення. Ознаку «не були і не могли бути відомі особи» потрібно розглядати як сукупність двох необхідних умов. Тобто для визнання обставини нововиявленою недостатньо щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня.

Таким чином, при розгляді заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд повинен встановити:

наявність відповідних виняткових обставин для перегляду судового рішення, які за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку повинні спростовувати факти, які було покладено в основу судового рішення;

чи не ґрунтується заявлена нововиявлена обставина на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи;

чи заявлена обставина не являє собою новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення, а отже, не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду.

Нововиявленими обставинами позивач визначає прийняття 13.05.2020 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників», який був опублікований 02.06.2020 та набирає чинності з 01.01.2021.

З огляду на доводи апелянта. Колегія суддів звертає увагу на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.05.2017 Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-29162-17 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 13 867, 37 грн.

Незгода позивача із вказаною вимогою про сплату боргу (недоїмки) зумовила його звернення до суду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.09.2018 №826/9661/17 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили 14.01.2019.

Разом з тим, 13 травня 2020 року прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» пунктом 1 розділу І якого визначено, що особи, зазначені у пунктах 4 і 5 частини першої цієї статті, які мають основне місце роботи, звільняються від сплати за себе єдиного внеску за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі не менше мінімального страхового внеску. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску за умови самостійного визначення за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі менше мінімального страхового внеску, бази нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до Прикінцевих положень Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» цей Закон набирає чинності з 1 січня 2021 року, крім пункту 5 розділу I цього Закону, що набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Згідно з пунктом 9-15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на 1 грудня 2020 року з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки включно до дати подання заяви про списання недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання до 1 березня 2021 року:

а) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), - державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до податкового органу - звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше;

б) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, - до податкового органу за основним місцем обліку заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше.

Після отримання у встановленому законом порядку відповідних відомостей від державного реєстратора або заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та за умови подання платником єдиного внеску (особою) зазначених документів (якщо відповідні документи не були подані раніше) податковий орган протягом 15 робочих днів проводить камеральну перевірку, за результатами якої приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені або вмотивоване рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.

Податковим органом може бути прийнято рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені, за умови якщо за результатами перевірки буде встановлено, що:

1) платник податків отримав дохід (прибуток) від здійснення підприємницької та/або незалежної професійної діяльності протягом періоду з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року;

2) суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були в повному обсязі самостійно сплачені платником (особою) або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом.

Відтак, якщо суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були частково самостійно сплачені платником (особою) та/або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом, податковий орган приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені у частині, що залишилася несплаченою.

Колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутні та позивачем не надано доказів подання до податкового органу заяви про списання несплаченої станом на 1 грудня 2020 року суми недоїмки, нарахованої ОСОБА_1 у відповідності до пункту 915 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про залишення без задоволення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 вересня 2018 року.

Щодо доводів апелянта , про те, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.09.2018 має бути скасоване з підстав ч.3 ст.361 КАС України, оскільки зазначений вище Закон скасовує його обов`язок сплачувати за себе єдиного внесок за місяці звітного періоду, за які роботодавцем за основним місцем роботи було сплачено страховий внесок у розмірі не менше мінімального страхового внеску, а відповідно і скасовую відповідальність за несплату єдиного внеску за такий період, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 361 КАС України встановлено, що перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.

Кошти у сумі 13867,37 грн. зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування , визначені у сформованій вимозі ДФС у м.Києві №Ф-29162-17 від 25.05.2017 є на даний час узгодженим податковим зобов`язанням позивача та не є відповідальністю у вигляді штрафу .

Отже, зазначена вище законодавча норма не пом`якшує та не скасовує відповідальність позивача в даній справі, що виключає перегляд судового рішення в даній справі з підстав прийняття нового закону.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що обставини, зазначені заявником як підстава для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, такими не являються.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч.4 ст.368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

З огляду на зазначене, оскільки, доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення у відповідності до вимог матеріального та процесуального права.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 286, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 361-369 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді В.Ю. Ключкович

А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 23.06.2021р.)