Справа № 200/4865/21
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2021 р. Справа№200/4865/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Арестової Л.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження (в порядку письмового провадження) у приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: пл. Соборна, б. 3, м. Слов`янськ, Донецька область; ) до Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (відділу примусового виконання рішень) (місцезнаходження: вул. Поштова, б. 44, м. Слов`янськ, Донецька область; ) про визнання дій протиправними та скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:

22 квітня 2021 року на адресу суду надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області до Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 06 квітня 2021 року у розмірі 5100 гривень по виконавчому провадженню № 59427506, винесену старшим державним виконавцем Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Сіриком С.В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 200/1294/19-а, виданого 31 травня 2019 року Донецьким окружним адміністративним судом; стягнення на користь Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області за рахунок асигнувань Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) судових витрат за сплату судового збору у розмірі 2270, 00 гривень.

07 травня 2021 року позивачем надано до суду заяву про уточнення позовних вимог.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що передумовою прийняття державним виконавцем постанови про накладення штрафу за невиконання боржником судового рішення в порядку ст.75 Закону України "Про виконавче провадження" має бути встановлений факт такого невиконання без поважних причин. Однак, державний виконавець завчасно виніс постанову про накладення штрафу і не встановив поважність причин невиконання боржником рішення суду, не провів перевірку виконавчого провадження стосовно фактичного виконання рішення суду управління відповідача, протиправно прийняв постанову про накладення штрафу.

Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти позову, відповідач вказує на те, що у зв`язку з невиконанням рішення суду державним виконавцем 06.04.2021 року винесено постанову про накладення штрафу на боржника за невиконання судового рішення.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року позовну заяву залишено без руху.

12 травня 2021 року ухвалою суду продовжено позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 24 травня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами статті 287 КАС України, призначено судове засідання на 28 травня 2021 року, витребувано додаткові докази по справі.

28 травня 2021 року у зв`язку з перебуванням судді Арестової Л.В. у щорічній основній відпустці, перенесено розгляд справи на 22 червня 2021 року.

Представники позивача та відповідача до судового засідання не з`явились, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням вказаних приписів процесуального законодавства, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження 22 червня 2021 року.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступні обставини.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07 березня 2019 року по справі №200/1294/19-а задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Визнано протиправними дії щодо призупинення виплати пенсії позивачу та невиплати нарахованої пенсії за період з 01.05.2018 року; зобов`язано виплатити заборгованість по пенсії за період з 01.05.2018 року по 31.12.2018 року.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області 15 січня 2020 направлено в Пенсійний фонд України лист № 0500-0301-9/180, у якому Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07.03.2019 по справі №200/1294/19-а Головне управління зобов`язане виплатити ОСОБА_2 пенсійні кошти, що належать отримувачу за період з 01.05.2018 по 31.12.2018. На виконання вимог рішення суду Головним управлінням проведено нарахування пенсії гр. ОСОБА_2 за період з 01.05.2018 по 31.12.2018 в сумі 53 046, 56 грн. Враховуючи наведене, просив вирішити питання виділення коштів на виконання рішення суду в сумі 53 046,56 грн. (а.с. 24).

Постановою старшого державного виконавця Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Сіриком Станіславом Володимировичем від 01.07.2019 року ВП № 59427506 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 200/1294/19-а, виданого 31.05.2019 року про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відновити виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.05.2018 по 31.12.2018 (а.с. 26).

Вказана постанова була направлена позивачу повторно супровідним листом № 17.19-20/24896 від 01 квітня 2021 року та отримано Головним управлінням ПФУ в Донецькій області 05.04.2021 року, відповідно до реєстраційного номеру № 763/14 (а.с. 25), інших доказів відправлення позивачу постанови про відкриття виконавчого провадження суду не надано.

06 квітня 2021 року старшим державним виконавцем Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Сіриком С.В. винесено постанову про накладення штрафу за ВП № 59427506 за невиконання рішення суду накладено на боржника Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області штраф на користь держави у розмірі 5100,00 гривень (а.с. 23).

Вказана постанова була направлена позивачу супровідним листом № 25591 від 06.04.2021 року та отримано Головним управлінням ПФУ в Донецькій області 13.04.2021 року, відповідно до реєстраційного номеру № 812/14 (а.с. 22).

14 квітня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області направлено відповідачу лист № 0500-0302-5/8617 на виконання постанови, яким повідомлено, що заборгованість по пенсії за період з 01.05.2018 року по 31.12.2018 у сумі 53 046,56 грн. обліковується в органі, що здійснює пенсійні виплати та виплачується на умовах окремого порядку, передбаченого згідно постанови КМУ. Також зазначає, що заборгованість нараховано, просить закінчити виконавче провадження у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду.(а.с. 27).

Не погоджуючись із вказаною постановою про накладення штрафу позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року (далі - Закон №1404-VIII) виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а згідно із пунктом 1 частини другої вказаної статті виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VIII визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Інструкція з організації примусового виконання рішень, затвердженая наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року N 512/5 визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню, визначено наступне.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами (пункт 6 Інструкції).

Відповідно до пункту 9 розділу 1 Інструкції вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов`язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення.

Вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв`язку або вручається виконавцем особі, яка зобов`язана вчинити дії.

Відповідно до пункту 8 розділу 1 Інструкції, акт це документ, що підтверджує певні встановлені факти або події. Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт. У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції.

Відповідно до ч. 1 та абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII) копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Згідно з частиною першою статті 63 Закону України №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону №1404-VIII).

З аналізу зазначених вище норм права можна дійти висновку про те, що на момент прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду у встановлений законодавством строк, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання. При цьому обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього. Поважними причинами невиконання рішення суду в розумінні норм України "Про виконавче провадження" можуть вважатися обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Таким чином, встановлення таких обставин як: невиконання судового рішення чи наявність поважних причин такого невиконання, необхідно здійснювати в кожному конкретному випадку індивідуально, а обов`язок з`ясування цих обставин покладено на державного виконавця.

Суд зазначає, що поважними в розумінні Закону України "Про виконавче провадження" можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 07 березня 2018 року у справі №127/3770/17, постанові від 31 березня 2021 року у справі № 360/3573/20.

Зі змісту оскарженої позивачем постанови головного державного виконавця слідує, що постанову прийнято на підставі статей 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку із невиконанням боржником у наданий для самостійного виконання строк рішення суду, а також виходячи з того, що станом на 06.04.2021 року у державного виконавця відсутня інформація щодо виконання боржником (позивачем в цієї справі) рішення суду.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що головним державним виконавцем перед винесенням оскаржуваної постанови про накладення штрафу було здійснено належну перевірку виконання боржником судового рішення у виконавчому провадженні №59427506, як цього вимагає стаття 63 Закону України "Про виконавче провадження", та обґрунтовано відображено реальний стан виконання.

Суд зауважує, що державний виконавець направив позивачу постанову про відкриття виконавчого провадження від 01.07.2019 року тільки 01.04.2021 року, а не наступного дня, як вказано в законі.

Суд звертає увагу, що відповідачем не надано до суду доказів відправлення та отримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження у встановлений Законом строк.

Виконавче провадження № 59427506 відкрито старшим державним виконавцем Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Сірикок С.В. 01.07.2019 року, постанова про відкриття виконавчого провадження отримана позивачем 05.04.2021, а оскаржувана постанова прийнята відповідачем 06.04.2021 року, виходячи з чого суд робить висновок, що відповідачем не дотримано встановленого порядку проведення перевірки виконання рішення суду з підстав відсутності будь-яких активних дій, які мали б бути виконані відповідачем для встановлення, чи виконано рішення суду, а, якщо рішення суду не виконане, то з яких причин, з відповідною фіксацією встановлених відповідачем обставин не підтвердження цього (складання актів, тощо).

Приписами абзацу 2 пункту 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 N 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за N 40/26485 визначено, що Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: планує у відповідному регіоні доходи та видатки коштів Фонду, у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами) (підпункти 2, 4 пункту 4 вказаного Положення).

Отже, невиконання судового рішення позивачем в частині виплати грошових коштів, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу, у такому випадку, жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Даний висновок узгоджується з практикою Верховного Суду, висловленою в постанові від 24.01.2018 у справі N 405/3663/13-а (К/9901/1598/18).

У пункті 70 рішення Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі "Рисовський проти України" Суд зазначив, що принцип "належного урядування", зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Отже, відповідачем порушено вимоги законодавства щодо дотримання своїх власних процедур, які передбачені статті 63 Закону України "Про виконавче провадження", а відтак прийняття оскаржуваної постанові про накладення штрафу від 06.04.2021 ВП №59427506 не відповідає принципу "належного урядування".

Таким чином, оскаржувана постанова про накладення штрафу від 06.04.2021 року ВП № 59427506 є протиправною у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 06.04.2021 року ВП № 59427506.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 2-17, 42-47, 72-77, 90, 94, 121, 122, 132, 133, 139, 143, 159-164, 168, 171, 173, 175, 179-181, 183, 192-194, 199, 205, 224, 241-246, 255, 287, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: пл. Соборна, б. 3, м. Слов`янськ, Донецька область; ) до Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (відділу примусового виконання рішень) (місцезнаходження: вул. Поштова, б. 44, м. Слов`янськ, Донецька область; ) про визнання дій протиправними та скасування постанови задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 06 квітня 2021 року у розмірі 5100 гривень по виконавчому провадженню № 59427506, винесену старшим державним виконавцем Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Сіриком С.В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 200/1294/19-а, виданого 31 травня 2019 року Донецьким окружним адміністративним судом.

В решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Повний текст рішення складено та підписано 22 червня 2021 року.

Суддя Л.В. Арестова