Справа № 140/3066/21
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року ЛуцькСправа № 140/3066/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецкомунтех» до Поліської митниці Держаудитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецкомунтех» (далі ТзОВ «Спецкомунтех», позивач, товариство) звернулось з позовом (з урахуванням нової редакції позовної зави) до Поліської митниці Держаудитслужби (далі Поліська митниця ДМС, відповідач, митний орган) про визнання протиправними та скасування рішень від 22 жовтня 2020 року KT-UA-2020 про визначення коду товару за поданою митною декларацією від 22 жовтня 2020 року ІМ40ДЕ № UA204120/2020/101991 та від 16 лютого 2021 року №KT-UA-2021 про визначення коду товару за поданою митною декларацією від 16 лютого 2021 року ІМ40ДЕ № UA204120/2021/017713 (арк. спр. 42-44).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач придбав колісні транспортні засоби спеціального призначення сміттєвози, марки Volvo, модель FL260 та НОМЕР_1 , призначені виключно для механічного завантаження, перевезення та розвантаження твердих побутових відходів, які було ввезено на митну територію України. Однак, під час здійснення контролю правильності класифікації товарів, відповідач самостійно класифікував задекларовані товари тa надіслав декларанту оскаржувані рішення про визначення коду товарів, які митний орган класифікував за кодом , як моторні транспортні засоби для перевезення вантажів. Позивач дані рішення вважає протиправними і такими, що підлягають скасуванню, оскільки вони не відповідають положенням Митного кодексу України, Закону України «Про митний тариф України», Поясненням до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності щодо правил класифікації товарів. На думку позивача, придбані TзOB «Спецкомунтех» транспортні засоби із вмонтованим сміттєвим пресом є транспортними засобами спеціального призначення, які призначені виключно для механічного завантаження, перевезення та розвантаження твердих побутових відходів, що відповідає записам у їх реєстраційних документах. Спеціальні робочі функції даного транспортного засобу - механічне завантаження, перевезення та розвантаження твердих побутових відходів відповідають вимогам інших нормативно-правових актів, які регламентують правовідносини у сфері поводження з відходами і є спеціальними нормативно-правовими актами.

Позивач вказує, що здійснивши самостійну класифікацію задекларованого позивачем транспортного засобу спеціального призначення, відповідач відступив від положень Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, Пояснень до Основних правил інтерпретації УКТЗЕД і вдався до маніпуляцій з технічною інформацією.

Звертає увагу, що згідно висновку автотоварознавчої експертизи від 28 квітня 2020 року автомобіль VOLVO із встановленим обладнанням: сміттєвий прес NORBA RL200 (який є максимально подібним з автомобілем в даній справі) належить до колісних транспортних засобів спеціального призначення, а характеристики транспортного засобу відповідають товарному коду УКТЗЕД.

Уважає рішення митного органу про визначення коду товару протиправним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки не відповідає положенням Митного кодексу України, Закону України «Про Митний тариф України», Поясненням до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності щодо правил класифікації товарів з огляду на що просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву від 06 травня 2021 року №7.13-10/8.19-05/353, представник відповідача заявлених позовних вимог не визнав, повідомив, що 22 жовтня 2020 року до відділу митного оформлення митного поста «Луцьк» Поліської митниці Держмитслужби, подано електронну митну декларацію типу IМ40 40 ДЕ №UA204120/2020/101991, в якій заявлено товар №1 - колісний транспортний засіб спеціального призначення б/у, марка - VOLVO, модель: FL 280, календарний рік виготовлення 2009, № кузова: НОМЕР_2 та IМ40 40 ДЕ № UA204120/2021/017713, в якій заявлено товар №1 - колісний транспортний засіб спеціального призначення б/в, марка: VOLVO, модель: FL 260 календарний рік виготовлення - 2011, № кузова (шассі): НОМЕР_3 .

Зазначає, що під час здійснення процедур митного контролю «перевірка правильності класифікації та кодування товару» за вищенаведеними МД встановлено, що в центральній базі даних АСМО «Інспектор» наявне класифікаційне рішення від 03 січня 2020 року №KT-UA-2020, прийняте Поліською митницею ДМС на подібний товар, заявлено за МД в товарній позиції 8705 за УКТЗЕД, як спец автомобіль. Згідно вказаного рішення товар «моторний транспортний засіб для перевезення класифіковано в товарній позиції 8704, як вантажний транспортний засіб.

Враховуючи пояснення до товарних позицій 8705, 8704 за УКТЗЕД та наявність класифікаційних рішень на подібний товар, посадовою особою ПМО, відповідно вимог розділу III Порядку 650, до спеціалізованого підрозділу направлено запити від 22 жовтня 2020 року №К100991, від 16 лютого 2021 року №017713 з метою перевірки правильності класифікації товару за УКТЗЕД.

За результатами опрацювання запитів, щодо перевірки правильності класифікації товару за УКТЗЕД, відділом кодування, класифікації товарів та здійснення заходів митно-тарифного регулювання управління адміністрування митних платежів, митної вартості та класифікації товарів Поліської митниці Держмитслужби прийнято відповідні рішення про визначення коду товару від 22 жовтня 2020 року №КТ-U A-2020, від 16 лютого 2021 року №KT-UA- 2021.

Згідно зазначених рішень транспортні засоби класифіковано в товарній позиції 8704 як транспортні засоби, що здійснюють перевезення вантажів.

З наведених підстав просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю (арк. спр. 122-129).

Представником позивача 06 травня 2021 року подано до суду заяву про відшкодування витрат, пов`язаних із залученням перекладача та витрат на правничу допомогу (арк. спр. 103).

Інших заяв по суті справи, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України) до суду не надходило.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній адміністративній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 98).

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, частини п`ятої статті 262 КАС України дану справу, як справу незначної складності, розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, з урахуванням строків, визначених статтею 258 КАС України.

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Між TзOB «Спецкомунтех» (покупець) та PS Auction AB (продавець) було укладено договір купівлі-продажу від 10 вересня 2020 року №40/1-2020, згідно з яким продавець продає, а покупець купує товар 1 автомобіль сміттєвіз VOLVO, FL 280 , б/у, 2009 року. Загальна вартість договору складає 10400 (арк. спр. 53-54).

На виконання умов вказаного контракту згідно інвойсувід 20 жовтня 2020 року №190675 позивачу було поставлено товар - сміттєвоз марки VOLVO, тип FL-280, № кузова НОМЕР_2 , рік випуску 2009, за ціною 10400 євро (арк. спр. 55-59).

З метою проведення митного оформлення уповноваженою особою товариства до Поліської митниці Держмитслужби було подано в якій заявлено товар №1 - колісний транспортний засіб спеціального призначення б/в: марка - VOLVO, модель: FL 280, календарний рік виготовлення - 2009, модельний рік виготовлення - 2009, № кузова: НОМЕР_2 , тип двигуна - дизельний, робочий об`єм двигуна 7146 CM3, потужність двигуна - 206 кВт., категорія N3, колісна формула 4x2, маса в разі максимального завантаження - 18000 кг;. Тип ТЗ: колісний транспортний засіб спеціального призначення, призначений виключно для механічного завантаження, перевезення та розвантаження твердих побутових відходів. На автомобіль встановлено пресувальний пристрій Norba RL200, та підйомний механізм Norba L200.Виробник: «VOLVO», SE. Торговельна марка: «VOLVO». Фактура вартість - 10400 євро, митна вартість - 443724,48 грн. В графі 33 митної декларації вказано код даного товару відповідно до УКТЗЕД 87059080, що класифікується як «інші моторні транспортні засоби спеціального призначення» (арк. спр. 45-46).

Разом із вказаною МД до митного оформлення надано наступні документи: зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу від 10 вересня 2020 року №40/1-2020, рахунок-фактура від 10 вересня 2020 року №2019-0088178-1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 11 вересня 2020 року № НОМЕР_4 , технічні характеристики від 21 жовтня 2020 року, митна декларація країни відправлення від 20 жовтня 2020 року №20PL301010E1068610 та інші необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення документи, які зазначені в графі 44 МД (арк. спр. 53-67).

Поліською митницею Держмитслужби прийнято рішення від 22 жовтня 2020 року KT-UA-2020 про визначення коду товару за поданою митною декларацією, в якому визначено ввезений позивачем товар як моторний транспортний засіб для перевезення вантажів - сміттєвіз, а також для графи 33 ВМД визначено код товару як (арк. пр. 68-69).

Митне оформлення для випуску у вільний обіг товару за кодом УКТЗЕД що визначений оскаржуваним рішенням було здійснено за МД від 26 жовтня 2020 року №20 4120/2020/104130 (арк. спр 49-50).

Між TзOB «Спецкомунтех» (покупець) та WestAutoTrade Sp z o.o. (продавець) було укладено договір купівлі-продажу від 22 грудня 2020 року № 61/1-2020, згідно з яким продавець продає, а покупець купує товар 1 автомобіль сміттєвіз VOLVO, FL 260 б/у, 2011 року, № кузова (шассі): НОМЕР_3 . Загальна вартість договору складає 12100 євро (арк. спр. 73-74).

На виконання умов вказаного контракту згідно рахунку фактури від 14 січня 2021 року №FV0013/01/2021позивачу було поставлено товар - сміттєвоз марки VOLVO, модель - FL 260, 2011 року, № кузова (шассі): НОМЕР_3 (арк. спр. 74-75).

Для проведення митного оформлення уповноваженою особою товариства до Поліської митниці Держмитслужби подано митну декларацію IМ40 ДЕ № UA204120/2021/017713 від 16 лютого 2021 року, в якій заявлено товар №1 - колісний транспортний засіб спеціального призначення б/в: марка: VOLVO, модель: FL 260,-календарний рік виготовлення - 2011, модельний рік виготовлення - 2011, № кузова (шассі): НОМЕР_3 , тип двигуна - дизельний, робочий об`єм двигуна - 7146 CM3, потужність двигуна - 195 кВт., категорія- N3, колісна формула- 4x2, маса в разі максимального завантаження - 18000 кг. Тип ТЗ: колісний транспортний засіб спеціального призначення, призначений виключно для механічного завантаження, перевезення та розвантаження твердих побутових відходів. На автомобіль встановлено пресувальний пристрій Norba та прийомний механізм Norba .Виробник: «VOLVO», Торговельна марка: «VOLVO». Фактурна вартість - 2100 євро, митна вартість - 440549,370 грн. В графі 33 митної декларації вказано код даного товару відповідно до УКТЗЕД 87059080, що класифікується як «інші моторні транспортні засоби спеціального призначення» (арк. спр. 70-71).

Разом із вказаною МД до митного оформлення надано наступні документи: зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу від 22 грудня 2020 року № 61/1-2020, рахунок-фактура від 14 січня 2021 року №FV0013/01/2021, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 23 грудня 2020 року № НОМЕР_5 , технічні характеристики від 16 лютого 2021, митна декларація країни відправлення №21PL301010E010183 та інші необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення документи, які зазначені в графі 44 МД (арк. спр. 73-89).

Поліською митницею Держмитслужби прийнято рішення 20 жовтня 2020 року №KT-UA-2020 про визначення коду товару за поданою митною декларацією, в якому визначено ввезений позивачем товар як моторний транспортний засіб для перевезення вантажів - сміттєвіз, а також для графи 33 ВМД визначено код товару як (арк. пр. 90).

Митне оформлення для випуску у вільний обіг товару за кодом УКТЗЕД що визначений оскаржуваним рішенням було здійснено за МД від 25 лютого 2021 року №20 4120/2020/022387 (арк. спр 71-72).

TзOB «Спецкомунтех», не погоджуючись із такими рішеннями митного органу звернулося із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (далі - МК України) та іншими законами України.

Відповідно до пунктів 23 та 24 частини першої статті 4 МК України митне оформлення це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з статтею 67 МК України Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду. Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

Статтею 68 МК України передбачено, що ведення УКТ ЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно частин першої-п`ятої статті 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. На вимогу посадової особи митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них. У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари. Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Аналіз змісту вищенаведених норм свідчить про те, що класифікацію товарів за УКТ ЗЕД здійснює особа, яка подає митну декларацію. У свою чергу, митний орган здійснює контроль за такою класифікацією і може самостійно визначити код задекларованого товару лише в тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта. Повноваження органу доходів і зборів щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.

Процедуру ведення УКТ ЗЕД визначено Порядком ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року №428 (далі - Постанова №428).

Пунктом 2, 3 Постанови №428 передбачено, що УКТ ЗЕД є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України «Про Митний тариф України», що використовується для цілей тарифного та інших видів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, ведення статистики зовнішньої торгівлі та здійснення митного оформлення товарів. УКТ ЗЕД складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації (далі - Гармонізована система) з урахуванням Комбінованої номенклатури Європейського Союзу (далі - Комбінована номенклатура).

Митний тариф України встановлюється Законом України «Про Митний тариф України» від 19 вересня 2013 року №584-VII. Статтею 1 даного закону визначено, що митний тариф України є невід`ємною частиною цього Закону та містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД), складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів.

Основними правилами інтерпретації УКТ ЗЕД передбачено, що класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється за такими правилами: Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТ ЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил: (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного; будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

Пунктом 6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД передбачено, що для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.

Разом з тим, згідно з пунктом 3 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином: (a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару; (b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати; (c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються (пункт 4 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД).

Отже, при віднесенні товару до тієї чи іншої позиції слід виходити з більш конкретного опису товару, його характеристик та призначення.

З метою забезпечення виконання Закону України від 19 вересня 2013 року № 584-VIII «Про Митний тариф України» та постанови Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року №428 «Про затвердження Порядку ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» наказом Державної фіскальної служби України від 09 червня 2015 року №401 затверджено Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності.

Так, відповідно до Пояснень до товарної позиції 8704, остання має назву моторні транспортні засоби для перевезення вантажів, що використовувалися. До цієї товарної позиції включаються, зокрема: звичайні вантажні автомобілі та автофургони (відкриті, з брезентовим верхом, закриті і т.п.); автомобілі для доставляння товарів та автофургони усіх видів, автофургони для перевезення домашніх речей; вантажні автомобілі з автоматичними розвантажувальними пристроями (з перекидним кузовом і т.п.); автомобілі-цистерни (незалежно від того, обладнані вони насосами чи ні); авторефрижератори або автомобілі з ізотермічними кузовами; багатоярусні вантажні автомобілі для перевезення кислоти в суліях, балонів з бутаном і т.п.; важкі вантажні автомобілі з низькорозташованими рамами і навантажувальними похилими трапами для перевезення танків, підіймачів або екскаваторів, електричних трансформаторів і т.п.; вантажні автомобілі, спеціально призначені для перевезення свіжого бетону, крім бетономішалок товарної позиції 8705; машини для вивезення сміття, незалежно від того, обладнані вони навантажувальними, трамбувальними, демпфірувальними та іншими пристроями чи ні.

Натомість, щодо товарної позиції 8705 (моторні транспортні засоби спеціального призначення, крім призначених головним чином для перевезення людей або вантажів (наприклад, автомобілі вантажні для аварійного ремонту, автокрани, автомобілі пожежні, автобетономішалки, автомобілі прибиральні для доріг, автомобілі поливомийні, автомобілі-майстерні, радіологічні автомобілі), то до цієї товарної позиції включається ряд видів транспортних засобів, спеціально сконструйованих або пристосованих для розміщення різних пристроїв, які надають їм можливості виконувати визначені нетранспортні функції; тобто основною метою транспортного засобу цієї товарної позиції не є перевезення людей або вантажів.

Так, до цієї товарної позиції включаються: (1) Автомобілі вантажні аварійні, що являють собою автомобільні шасі з підлогою або без неї та обладнані підіймальними пристроями, такими як неповоротні крани, козли, блоки чи лебідки, і призначені для підіймання і буксирування транспортних засобів в аварійному стані. (2) Автомобілі-насоси, обладнані насосом, як правило, з приводом від двигуна автомобіля (наприклад, пожежні автомобілі). (3) Вантажні автомобілі, обладнані драбинами або підіймальними платформами для ремонту контактних підвісних мереж, вуличного освітлення і т.п.; вантажні автомобілі з регульованою стрілою і платформою для кінознімального чи телевізійного устаткування. (4) Вантажні автомобілі, застосовувані для очищення вулиць, стічних канав, аеродромних злітно-посадочних смуг і т.п. (наприклад, автомобілі для прибирання доріг (підмітальні машини), автомобілі-розкидувачі, комбіновані підмітально-мийні машини та асенізаційні машини). (5) Снігоочисні та снігоприбиральні машини з умонтованим устаткуванням; тобто автомобілі, створювані винятково для снігоприбирання і, як правило, з турбінами, обертальними лопатками і т.п., з приводом або від двигуна автомобіля, або від окремого двигуна. В усіх випадках змінне снігоочисне або снігоприбиральне обладнання всіх типів не включається до цієї товарної позиції (товарна позиція 8430), незалежно від того, подане воно змонтованим на автомобілі чи ні. (6) Вантажні автомобілі-розкидувачі всіх видів з нагрівальним устаткуванням або без нього, з устаткуванням для розподілу гудрону або гравію, для сільськогосподарських цілей і т.п. (7) Автокрани, не призначені для перевезення вантажів, які складаються з автомобільного шасі, на якому постійно встановлена кабіна і поворотний кран. Проте вантажні автомобілі з самонавантажувальними пристроями не включаються до цієї товарної позиції (товарна позиція 8704). (8) Автобурові (тобто вантажні автомобілі, обладнані вишкою в комплкті з краном, лебідками та іншими пристроями для буріння і т.п.). (9) Вантажні автомобілі, обладнані штабелеукладачами (тобто рухомою платформою, виконаною рухомою на вертикальній основі, і яка, як правило, має привід від двигуна автомобіля). Проте до цієї товарної позиції не включаються самозавантажні автомобілі, обладнані лебідками, підіймальними пристроями і т.п., але призначені переважно для перевезення вантажів (товарна позиція 8704). (10) Автобетономішалки, що складаються з кабіни та автомобільного шасі, на якому постійно змонтована бетономішалка, пристосована як для виготовлення, так і для перевезення бетону. (11) Пересувні електрогенераторні агрегати, що складаються з вантажного автомобіля, на якому змонтований електрогенераторний агрегат, з приводом або від двигуна автомобіля, або від окремого двигуна. (12) Автомобілі радіологічні (з рентгенівськими установками) (наприклад, обладнані медичним кабінетом, затемненим приміщенням і повним набором рентгенівського устаткування). (13) Пересувні клініки (медичні або стоматологічні) з операційною, устаткуванням для анестезування та іншою хірургічною апаратурою. (14) Автомобілі-прожектори, що мають прожектор, змонтований на автомобілі, причому живлення звичайне здійснюється від генератора, який має привід від двигуна автомобіля. (15) Радіоавтофургони. (16) Автофургони телеграфні, радіотелеграфні чи радіотелефонні, приймальні та передавальні; радіолокаційні автоустановки. (17) Іподромні автофургони, обладнані лічильними машинами для автоматичного підрахунку виграшів на перегонах. (18) Пересувні лабораторії (наприклад, для контролю експлуатаційних характеристик сільськогосподарських машин). (19) Випробувальні вантажні автомобілі з реєструвальними приладами для визначення тягових зусиль автомобілів, які буксирують їх. (20) Пересувні хлібопекарні з повним устаткуванням (тістозамішувач, піч і т.п.); польові кухні. (21) Автомобілі-майстерні, обладнані різними верстатами та інструментом, зварювальними пристроями тощо. (22) Пересувні банки, пересувні бібліотеки і пересувні автовиставки для демонстрації товарів.

При цьому, відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року №2344-III транспортні засоби за своїм призначенням поділяються на: транспортні засоби загального призначення; транспортні засоби спеціалізованого призначення; транспортні засоби спеціального призначення.

У свою чергу, статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що транспортний засіб спеціального призначення - транспортний засіб, призначений для виконання спеціальних робочих функцій (для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автобетономішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо).

Транспортний засіб загального призначення - транспортний засіб, не обладнаний спеціальним устаткуванням і призначений для перевезення пасажирів або вантажів (автобус, легковий автомобіль, вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу).

На думку суду, у даному випадку відповідачем не доведено, у чому саме полягала складність класифікації імпортованого позивачем товару за УКТ ЗЕД, що, в свою чергу, зумовило його звернення до управління контролю митної вартості, класифікації, походження товарів та прогнозування надходжень, як і не обґрунтовано, які саме суперечності, що потребували додаткової інформації щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД виникли у нього в процесі контролю правильності заявленого декларантом коду товару.

Будь-яких додаткових документів/відомостей відповідач у позивача не витребовував, при цьому всі дані щодо товару визначені у документах, що надавались до митного оформлення.

Як уже було встановлено судом, при поданні митної декларації декларантом позивача в графі 33 вищевказаних митних декларацій код товару зазначено , що згідно з УКТЗЕД класифікується, як «інші моторні транспортні засоби спеціального призначення». У свою чергу, Поліська митниця ДФС прийняла оскаржувани рішення про визначення коду товару, відповідно до яких автомобілі класифіковано за кодом згідно з УКТЗЕД як моторні транспортні засоби для перевезення вантажів-сміттєвіз. Суд не погоджується із такою класифікацією спірного товару митницею з наступних підстав.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи від 28 квітня 2020 року №344, складеного судовим експертом Стасюком О. В., який був попереджений про кримінальну відповідальність згідно з вимогами статті 384 КК України за завідомо неправдивий висновок, транспортний засіб марки VOLVO; модель - FL280, 2009 року випуску, VIN-код НОМЕР_6 належить до колісних транспортних засобів спеціального призначення. Характеристики колісного транспортного засобу з технічної точки зору, відповідають товарному коду УКТЗЕД (арк. спр. 91-96).

Суд зауважує, що транспортні засоби марки VOLVO модель - FL 280, календарний рік виготовлення 2009, № кузова: НОМЕР_2 та модель: FL 260 календарний рік виготовлення - 2011, № кузова (шассі): НОМЕР_3 є однаковими за своєю конструкцією та характеристиками, відрізняються лише VIN-кодами, а відтак висновки, викладені експертом можуть бути застосовані і при оцінці правомірності віднесення цих транспортних засобів до певного коду УКТЗЕД.

Вказаний висновок експерта узгоджується також з іншими письмовими доказами у справі, в яких зазначено, що оцінювані транспортні засобами є: автомобілями спеціального призначення сміттєвозами.

Крім того, митними органами країни експорту (Республіки Польща) дані автомобілі теж класифіковано в товарній позиції 8705 (арк. спр. 65-66, 85-86).

Суд відхиляє доводи відповідача на інформацію, представлену на офіційному веб-сайті в базі даних класифікаційних рішень Європейського Співтовариства (ВТІ DE22735/14-1), оскільки Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складена на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації і Комбінованої номенклатури Європейського Союзу, на ній ґрунтується Митний тариф України, який є невід`ємною частиною Закону України «Про Митний тариф України» від 19 вересня 2013 року №584-VII. Правила, за якими здійснюється класифікація товарів в УКТ ЗЕД, визначені в Основних правилах інтерпретації УКТ ЗЕД складовій Митного тарифу України (додаток до Закону України «Про Митний тариф України» від 19 вересня 2013 року №584-VII.

Відтак, доводи відповідача, що згідно з поясненнями до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності вищевказані транспортні засоби слід класифікувати за кодом (моторний транспортний засіб для перевезення вантажів), з покликанням на те, що згідно вказаних пояснень до УКТЗЕД до товарної позиції 8705 відносяться моторні транспортні засоби спеціального призначення, крім призначених головним чином для перевезення людей або вантажів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджується правильність віднесення позивачем вказаного транспортного засобу згідно призначення і особливостей конструкції до колісного транспортного засобу спеціального призначення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Восьмого апеляційного адміністративного суду 07 квітня 2021 року у справі №140/12256/20, від 03 жовтня 2020 року у справі № 140/6192/20

Таким чином, враховуючи досліджені письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що Поліська митниця Держмитслужби оскаржуваними рішеннями про визначення коду товару від 22 жовтня 2020 року KT-UA-2020 та від 16 лютого 2021 року №KT-UA-2021 безпідставно класифікувала такий товар у товарній позиції 8704 згідно з УКТЗЕД «моторні транспортні засоби для перевезення вантажів».

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність рішень про визначення коду товару від від 22 жовтня 2020 року KT-UA-2020 та від 16 лютого 2021 року №KT-UA-2021, а тому вони є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

За змістом частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 4540,00 грн (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень 00 копійок), який сплачений відповідно до платіжного доручення від 02 квітня 2021 року № 150 (арк. спр. 6) та зарахований до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджується відповідною випискою (арк. спр. 97).

Окрім того у заяві від 06 травня 2021 року представник позивача просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані із залученням перекладача в сумі 7060,00 грн, на підтвердження понесення яких надає суду: рахунок фактуру від 08 квітня 2021 року №08/04/2021А, №08/04/2021В, акти здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) від 08 квітня 2020 року, платіжні доручення від 22 квітня 2021 року №200, №201 (арк. спр. 112-117).

Факт надання послуг перекладача підтверджується перекладом документів, складених іноземною мовою, на українську мову, які містяться в матеріалах справи.

Нормами частини третьої статті 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено, у тому числі витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи те, що подані в перекладі на українську мову документи є письмовими доказами у справі, то у зв`язку із задоволенням позову ці витрати підлягають розподілу разом з іншими витратами. При цьому відповідач не надав суду доказів про неспівмірність цих витрат на оплату робіт (послуг) перекладача.

З урахуванням зазначеного, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути також 7060,00 грн (сім тисяч шістдесят гривень 00 копійок) витрат, пов`язаних із залученням перекладача.

Щодо відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30000,00 грн (тридцять тисяч гривень 00 копійок) суд зазначає наступне.

Частинами першою, другою статті 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано такі документи: договори про надання правової (правничої) допомоги від 17 березня 2021 року №20-3/21 та №20-6/21, рахунки на оплат послуг правничої допомоги від 17 березня 2021 року №20-3/21 №20-2/21-1, акт приймання-передачі від 20 квітня 2021 року №1, платіжне доручення від 19 квітня 2021 року №189 (арк. спр. 104-109).

Зокрема, як убачається із акту здачі-приймання робіт (наданих послуг) від 20 квітня 2021 року №1 позивачу були надані наступні послуги: надання консультацій по суті спору, розгляд та аналіз документів, опрацювання законодавства 2000,00 грн; підготовка позовної заяви та інших процесуальних документів в процесі розгляду справи 10000,00 грн; подання позовної заяви до суду, супровід справи, вчинення інших дій спрямованих на належне виконання договору 3000,00 грн (арк. спр. 106)

Суд зауважує, що при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, суд має виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру залежно від конкретних обставин справи. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справ.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу даної справи, суд зауважує, що розгляд та аналіз документів, опрацювання законодавства та підготовка позовної заяви та інших процесуальних документів в процесі розгляду справи є єдиним комплексом дій, що охоплюються загальною діяльністю адвоката та мають на меті складання позовної заяви і подання її до суду, а визначення суми гонорару за кожну з зазначених дій не є виправданим, а тому підлягає зменшенню.

Окрім того, суд враховує, що провадження здійснювалося в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами справи, дана справа є спором немайнового характеру незначної складності, а спірні правовідносини регулюється нормами МК України та великої кількості підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, не передбачають.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року, заява №19336/04, пункт 268). У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia,заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумний розмір.

Верховний Суд в постановах від 22 грудня 2020 року у справі №520/8489/19, від 07 травня 2020 року у справі №320/3271/19, від 10 березня 2020 року у справі №520/8489/19 зазначив, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має враховувати критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19.

Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.

На думку суду, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, враховуючи незначну складність справи заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною із заявленими позовними вимогами, а тому справедливим розміром відшкодування позивачу фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу у цій справі за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів є сума 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок). Решту витрат на професійну правничу допомогу повинен понести позивач.

Керуючись статтями 139, 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецкомунтех» (43005, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Карпенка-Карого, 10, ідентифікаційний код юридичної особи 41898871) до Поліської митниці Держмитслужби (33028, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Соборна, 104, ідентифікаційний код юридичної особи 43350097) про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Поліської митниці Держмитслужби від 22 жовтня 2020 року KT-UA-2020 про визначення коду товару за поданою митною декларацією від 22 жовтня 2020 року ІМ40ДЕ № UA204120/2020/101991 та від 16 лютого 2021 року №KT-UA-2021 про визначення коду товару за поданою митною декларацією від 16 лютого 2021 року ІМ40ДЕ № UA204120/2021/017713.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Поліської митниці Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецкомунтех» судовий збір в сумі 4540,00 грн (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень 00 копійок), витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок) та витрат, пов`язаних із залученням перекладача в сумі 7060,00 грн (сім тисяч шістдесят гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення виготовлено 23 червня 2021 року.