Справа № 120/1960/21-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2021-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 червня 2021 р. Справа № 120/1960/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі - відповідач, ГУ НП у Вінницькій області), в якому просив визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 18.11.2020 року № 1677 "Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського Погребищенського відділення поліції Калинівського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області", яким на нього накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що з оскаржуваним наказом він незгідний, вважає його протиправними, оскільки дисциплінарних проступків не вчиняв, а дисциплінарне стягнення на нього накладено безпідставно.

На думку позивача, дисциплінарною комісією неповно та не об`єктивно з`ясовано усі обставини подій, вину позивача не встановлено, як і не встановлено тяжкість проступку, наявність або відсутність в діяннях позивача дисциплінарного проступку причинно-наслідкового зв`язку між виною позивача та наслідками.

Ухвалою суду від 16.03.2021 позовну заяву прийнято та відкрито провадження у даній справі. Розгляд вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) відповідно до положень ст. 262 КАС України. Даною ухвалою також встановлено відповідачу 15-денний строк для подачі до суду відзиву на позовну заяву та витребувано у Головного управління Національної поліції у Вінницькій області належним чином завірену копію матеріалів службового розсідування відносно підполковника поліції Погребищенського відділення поліції Калинівського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2 , а також належним чином завірені копії всіх інших документів, які стали підставою для винесення оскаржуваного наказу.

05.04.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого ГУ НП У Вінницькій області просить відмовити у задоволенні позову, стверджуючи про його необґрунтованість. Зокрема, вказав, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу слугував висновок службового розслідування, яким встановлено факт порушення позивачем службової дисципліни, обов`язок щодо дотримання якої покладено на позивача Дисциплінарним статутом Національної поліції України та іншими законодавчими актами.

Також до матеріалів справи додано витребовуванні судом матеріали службового розсідування відносно підполковника поліції Погребищенського відділення поліції Калинівського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2 .

Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, встановив наступне.

16.10.2020 мобільною групою на виконання вимог наказу ГУНП від 28.12.2019 № 1820 «Про організацію здійснення раптових (неоголошених) перевірок несення служби добовими нарядами територіальних та структурних підрозділів Головного управління Національної поліції у Вінницькій області», здійснено перевірку окремих напрямків службової діяльності Козятинського відділення поліції Калинівського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області.

Під час перевірки, від начальника Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області полковника поліції ОСОБА_3 надійшла інформація про те, що підполковник поліції ОСОБА_1 , який станом на 16.10.2020 перебував на посаді інспектора СРПП № 2 Козятинського ВП, порушує службову дисципліну, не виконує накази керівництва, не дотримується субординації та не належним чином виконує свої службові обов`язки.

З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин даної події та виявлення можливих порушень службової дисципліни, допущених підполковником поліції ОСОБА_1 , на підставі отриманої інформації, наказом ГУНП у Вінницькій області від 20.10.2020 № 1481 призначено службове розслідування.

За результатами проведеного службового розслідування 18.11.2020 складено і підписано Висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни дільничим офіцером поліції сектору превенції Погребищенського відділення поліції Калинівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області підполковником поліції Й. Вороб`єм.

Наказом ГУНП у Вінницькій області від 18.11.2020 № 1677 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського Погребищенського відділення поліції Калинівського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області», за порушення службової дисципліни, вимог п. 2, 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію»; п. 6, 11, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; абз. 7, 8 п. 1 р. 2 та п. 3 р. 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179; Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, що виразилось у недотриманні субординації та неналежному виконанні службових обов`язків, застосовано до дільничого офіцера поліції сектору превенції Погребищенського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді суворої догани.

Не погоджуючись із таким наказом, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (п. 2 ч. 1).

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин (далі- Закон №580).

Згідно зі ст. 3 вказаного Закону №580 у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону №580, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно зі ст. 18 Закону №580, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Завданнями поліції відповідно до ст. 2 Закону України "Про національну поліцію" є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Основні обов`язки поліцейського визначені у ст. 18 Закону України "Про національну поліцію", відповідно до ч.1 якої поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

За змістом п.2 ч.1 ст. 18 Закону України "Про національну поліцію", при проходженні служби поліцейський виконує службові обов`язки та посадові (функціональні) обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону №580, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 19 Закону №580, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджуються законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Отже, службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.

Статтею 11 Дисциплінарного статуту визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно зі ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За змістом ч. 1-3 ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

За змістом ст. 14 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку (ч. 15 ст. 15 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ч. 4 ст. 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно з ч.ч. 1, 3, 7 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарногопроступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Отже, у разі вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, перед накладенням дисциплінарного стягнення, з метою з`ясування всіх обставин вчинення такого проступку, наявності вини, керівник призначає службове розслідування, про що видає наказ.

При цьому, службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій.

Згідно з п. 3 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, поліцейський повинен дотримуватись субординації у стосунках з колегами, з повагою ставитись до старших за віком.

Згідно абзаців 1, 2 п. 1 розділу II Правил, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

З матеріалів справи вбачається, що службове розслідування відносно позивача було призначено з підстав передбачених Дисциплінарним статутом та проведено відповідно до його вимог, за результатами якого належним чином, в тому числі з відібранням від позивача необхідних пояснень, 18.11.2020 складено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни дільничим офіцером поліції сектору превенції Погребищенського відділення поліції Калинівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області підполковником поліції Й. Вороб`єм, який затверджено начальником ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 .

Так, зі змісту вищезазначеного висновку службового розслідування вбачається, що в ході проведення службового розслідування були опитані працівники Козятинського ВП, зокрема, начальник ОСОБА_3 , який у своєму поясненні повідомив, що 16.10.2020 після проведення інструктажу особовому складу перед несенням служби, підполковник поліції ОСОБА_1 , який повинен був нести службу за маршрутом патрулювання «м. Козятин - Козятинський район», не зважаючи на присутніх поліцейських, розпочав висловлювати своє незадоволення на адресу ОСОБА_3 щодо розрахунку нарядів, на що останній повідомив ОСОБА_1 , що у разі необхідності своє невдоволення викласти в письмовій формі. Надалі ОСОБА_5 повідомив, що напише рапорт лише після того, як це зробить ОСОБА_3 та пішов у невідомому напрямку. У подальшому, ОСОБА_6 покликав ОСОБА_7 та запитав про причини такої поведінки і чому останній так з ним розмовляє, на що ОСОБА_1 повідомив що буде з ним розмовляти як захоче. Зі слів ОСОБА_3 підполковник поліції ОСОБА_1 , поводив себе неадекватно, прирікався, своєю поведінкою ніс поганий приклад особовому складу, після чого ОСОБА_3 було прийнято рішення зняти з добового чергування ОСОБА_1 та наданий наказ здати табельну вогнепальну зброю.

Очевидцем даної події був начальник СРПП № 2 Козятинського ВП капітан поліції ОСОБА_8 , безпосередній керівник ОСОБА_1 .

У своєму поясненні ОСОБА_8 підтвердив обставини викладені ОСОБА_3 зазначивши, що ОСОБА_1 розмовляв з начальником зухвало та прирікаючись в присутності особового складу Козятинського РВ. Крім того, ОСОБА_8 повідомив, що ОСОБА_1 , з того часу як прибув для проходження служби у Козятинський ВП, зарекомендував себе непідготовленим працівником, якому не можна було доручити важливу справу у повсякденній діяльності, результатів роботи взагалі не було, поведінка була зухвала.

Отримані відомості під час опитування ОСОБА_3 та ОСОБА_8 підтверджуються поясненнями інших поліцейських Козятинського ВП, зокрема; заступника начальника підполковника поліції ОСОБА_9 , старшого інспектора - чергового сектору реагування патрульної поліції № 1 капітана поліції ОСОБА_10 , старшого інспектора - чергового сектору реагування патрульної поліції № 2 капітана поліції ОСОБА_11 , поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 3 старшого сержанта поліції ОСОБА_12 .

Під час проведення службового розслідування, у своєму поясненні ОСОБА_1 повідомив, що у нього з полковником поліції ОСОБА_3 дійсно виник конфлікт з приводу режиму несення служби, в якому ОСОБА_3 роздратовано, підвищуючи голос, почав вимагати переведення до іншого підрозділу ОСОБА_1 при особовому складі Козятинського ВП.

Зі слів ОСОБА_1 . ОСОБА_3 не давав можливості висловитись та всіляко намагався принизити його перед особовим складом.

З цього приводу слід зазначити, що діяльність поліцейського має відповідати не тільки положенням Конституції і чинного законодавства, а й моральним принципам і нормам. При цьому етичний кодекс, яким поліцейські повинні керуватися, не просто спирається на загальноприйняту мораль, а й конкретизує її вимоги відповідно до специфіки службової діяльності, неординарних обов`язків і повноважень, що покладаються на них. Поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивного іміджу органів поліції.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.07.2020 року у справі №804/8515/17.

Отже, в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

У контексті викладеного суд зазначає, що позивач за встановлених обставин, своїми діями підриває довіру до нього, як до носія влади, адже зухвале ставлення до керівника, недотримання субординації, безсумнівно, принижує високе звання поліцейського, яке має позивач, викликає сумнів у високих моральних якостях і самосвідомості його як поліцейського.

При цьому, у висновку дисциплінарною комісією також встановлено неналежне виконання позивачем посадових обов`язків, а саме комісією проаналізовано результати роботи за час несення служби у Козятинському ВП підполковником поліції ОСОБА_13 . Вороб`єм та установлено, що станом на 16.10.2020, протягом 2020 року, згідно даних ІП «Адмінпрактика» ІПНП ним виявлено та задокументовано 114 адміністративних правопорушень, з яких 1 - за ст. 130 КУпАП. У той час, в розрізі підрозділу встановлено, що працівниками груп реагування патрульної поліції Козятинського ВП за указаний період виявлено та задокументовано 3853 адміністративних правопорушень, з них за ст. 130 КУпАП - 155. Частка складених матеріалів ОСОБА_1 - складає 2,9 %. Середнє навантаження на 1 працівника складає 120 матеріалів. За ст. 130 КУпАП - 4, 8 %.

Зважаючи на те, що за вказаний період на території обслуговування Козятинського ВП скоєно 60 ДТП, у 10 з яких один із учасників перебував в стані сп`яніння, результати роботи ОСОБА_1 є незадовільними.

Перевіривши постанови по справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, виявлено порушення у їхньому оформлені, допущені ОСОБА_1 , зокрема у постановах не вказано частини статей КУпАП, відсутні відомості про документи які посвідчують особу, відсутній підпис особи, наявні виправлення.

Таким чином, постанови складені в порушення вимог Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Відповідно до п. 1 розділу 2 посадової інструкції, затвердженої 18.05.2020 ОСОБА_14 , підполковник поліції ОСОБА_1 , повинен неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність Національної поліції України, оволодівати новими знаннями, практичними навичками, необхідними для виконання службових обов`язків.

У ході службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 був належним чином ознайомлений з вимогами нормативних актів щодо дотримання службової дисципліни (підписи у відповідних відомостях), у тому числі посадової інструкції.

Відповідно до службової характеристики від 20.10.2020 наданої начальником Козятинського ВП ОСОБА_1 , за час проходження служби зарекомендував себе посередньо. До виконання службових обов`язків відноситься задовільно, має слабку виконавську дисципліну.

Порушення службової дисципліни підполковником поліції ОСОБА_1 підтверджується поясненнями отриманими від поліцейських Козятинського ВП, копіями книги нарядів та журналу проведення інструктажів, відомостями з ознайомлення особового складу із вимогами нормативно-правових актів.

Враховуючи встановлені службовим розслідуванням обставини, суд вважає, що вони в достатній мірі підтверджують факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Проте, позивачем не надано суду пояснень та доказів на спростування здійснення ним дисциплінарного проступку.

Отже, вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час розгляду справи, підтверджені належними письмовими доказами, які були досліджені та долучені до матеріалів справи, свідчать про те, що позивачем у справі допущено порушення вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Закону України "Про національну поліцію", та Правил етичної поведінки поліцейських.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідач під час проведення службового розслідування та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани відносно позивача діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Також суд критично ставиться до посилань позивача щодо протиправності внесення змін до змісту його службової характеристики, як на підставу для скасування оскаржуваного наказу, оскільки службова характеристика за своєю суттю - це оцінка певних якостей особи, які характеризують особу, та які проявилися під час трудової діяльності, здебільшого в системі вчинків особи.

При цьому її значення при розгляді питання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності є фактично констатацією роботодавцем фактів вчинення працівником певних вчинків під час трудової діяльності на певній посаді.

Суд зазначає, що внесення змін до службової характеристики жодним чином не впливає на встановленні факти порушення позивачем вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Закону України "Про національну поліцію", та Правил етичної поведінки поліцейських. При цьому, зміна тексту службової характеристики позивача не є підставою для скасування наказу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 18.11.2020 року № 1677 "Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського Погребищенського відділення поліції Калинівського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області".

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, водночас у суду відсутні підстави для висновку про протиправність оскаржуваного наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та його скасування, що зумовлює необхідність відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Також, ухвалюючи дане судове рішення суд також враховує статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (пункт 41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (пункт 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

При цьому, у рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, суд прийшов до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, що в даному випадку ним виконано, а позивачем доводи відповідача не спростовано.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову підстави для відшкодування позивачу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору при звернення до суду з адміністративним позовом, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Головне управління Національної поліції у Вінницькій області (вул. Театральна, 10, м. Вінниця, )

Суддя Мультян Марина Бондівна