Справа № 160/2160/21
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2021 року Справа № 160/2160/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛАН-ПАК» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,-
15 лютого 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЛАН-ПАК» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень.
Ухвалою суду від 19.02.2021 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання ухвали суду шляхом подання до суду належним чином завіреної копії Рішення про коригування митної вартості UA110130/2020/000168/1 від 29.12.2020, прийняте Дніпровською митницею Держмитслужби, у кількості, відповідно до складу сторін.
Так, на виконання вимог зазначеної ухвали 01.03.2021 на адресу суду надійшла уточнена позовна заява відповідно до кількості учасників справи, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості UA110130/2020/000155/1 від 15.12.2020, прийняте Дніпровською митницею Держмитслужби;
- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості UA110130/2020/000157/1 від 18.12.2020, прийняте Дніпровською митницею Держмитслужби;
- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості UA110130/2020/000160/1 від 22.12.2020, прийняте Дніпровською митницею Держмитслужби;
- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості UA110130/2020/000165/1 від 29.12.2020, прийняте Дніпровською митницею Держмитслужби;
- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості UA110130/2020/000166/1 від 29.12.2020, прийняте Дніпровською митницею Держмитслужби;
- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості UA110130/2020/000167/1 від 29.12.2020, прийняте Дніпровською митницею Держмитслужби;
- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості UA110130/2021/000001/1 від 05.01.2021, прийняте Дніпровською митницею Держмитслужби.
Ухвалою суду від 05.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
19 квітня 2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що відповідач при здійсненні перевірки митної вартості протиправно витребував додаткові документи, які не входять до переліку, зазначеному в частині 2 статті 53 Митного кодексу України, а також неправомірно відмовив у визначенні митної вартості за договором, визначеної позивачем, оскільки відмова в митному оформлені за зазначеною позивачем митною вартістю не може ґрунтуватись на сумнівах та припущеннях.
Ухвалою суду від 17.05.2021 від Дніпровської митниці Держмитслужби витребувано додатково докази по справі.
Частиною 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч. 5 ст. 262 КАС України).
Згідно зі статтею 258 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
До вказаного договору сторонами були складені Доповнення №1 від 28.06.2019 та Доповнення №2 від 17.01.2020.
14 грудня 2020 року позивачем до Дніпровської митниці Держмитслужби подано електронну митну декларацію №UА110130/2020/036754 для здійснення митного оформлення товару, митна вартість якого, згідно з графою 43 ЕМД, визначена декларантом на підставі методу визначення митної вартості за ціною угоди (перший метод), та, відповідно до граф 42 та 45 митної декларації, становить 27 372,68 доларів США (772 520,79 грн.) на умовах поставки FCA-Курськ (графа 20 ЕМД).
В ході здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митним органом на адресу позивача було направлено повідомлення декларанту (протокол обробки 698566), яким зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
У зв`язку з неможливістю надати додаткові документи митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості №UA110130/2020/000155/1 від 15.12.2020.
17 грудня 2020 року позивачем до Дніпровської митниці Держмитслужби подано електронну митну декларацію №UА110130/2020/037174 для здійснення митного оформлення товару, митна вартість якого, згідно з графою 43 ЕМД, визначена декларантом на підставі методу визначення митної вартості за ціною угоди (перший метод), та, відповідно до граф 42 та 45 митної декларації, становить 28 131,70 доларів США (788 285,48 грн.) на умовах поставки FCA-Курськ (графа 20 ЕМД).
У зв`язку з неможливістю надати додаткові документи митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості №UA110130/2020/000157/1 від 18.12.2020.
22 грудня 2020 року позивачем до Дніпровської митниці Держмитслужби подано електронну митну декларацію №UА110130/2020/037650 для здійснення митного оформлення товару, митна вартість якого, згідно з графою 43 ЕМД, визначена декларантом на підставі методу визначення митної вартості за ціною угоди (перший метод), та, відповідно до граф 42 та 45 митної декларації, становить 27 164,65 доларів США (755 937,88 грн.) на умовах поставки FCA-Курськ (графа 20 ЕМД).
В ході здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митним органом на адресу позивача було направлено повідомлення декларанту (протокол обробки 700677), яким зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
У зв`язку з неможливістю надати додаткові документи митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості №UA110130/2020/000160/1 від 22.12.2020.
14 грудня 2020 року позивачем до Дніпровської митниці Держмитслужби подано електронну митну декларацію №UА110130/2020/038294 для здійснення митного оформлення товару, митна вартість якого, згідно з графою 43 ЕМД, визначена декларантом на підставі методу визначення митної вартості за ціною угоди (перший метод), та, відповідно до граф 42 та 45 митної декларації, становить 26 993,19 доларів США (773 383,80 грн.) на умовах поставки FCA-Курськ (графа 20 ЕМД).
В ході здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митним органом на адресу позивача було направлено повідомлення декларанту (протокол обробки 702049), яким зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
У зв`язку з неможливістю надати додаткові документи митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості №UA110130/2020/000165/1 від 29.12.2020.
29 грудня 2020 року позивачем до Дніпровської митниці Держмитслужби подано електронну митну декларацію №UА110130/2020/038402 для здійснення митного оформлення товару, митна вартість якого, згідно з графою 43 ЕМД, визначена декларантом на підставі методу визначення митної вартості за ціною угоди (перший метод), та, відповідно до граф 42 та 45 митної декларації, становить 27 075,34 доларів США (776 040,75 грн.) на умовах поставки FCA-Курськ (графа 20 ЕМД).
В ході здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митним органом на адресу позивача було направлено повідомлення декларанту (протокол обробки 702171), яким зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
У зв`язку з неможливістю надати додаткові документи митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості № UA110130/2020/000166/1 від 29.12.2020.
14 грудня 2020 року позивачем до Дніпровської митниці Держмитслужби подано електронну митну декларацію №UА110130/2020/038446 для здійснення митного оформлення товару, митна вартість якого, згідно з графою 43 ЕМД, визначена декларантом на підставі методу визначення митної вартості за ціною угоди (перший метод), та, відповідно до граф 42 та 45 митної декларації, становить 27 305,58 доларів США (782 571,93 грн.) на умовах поставки FCA-Курськ (графа 20 ЕМД).
В ході здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митним органом на адресу позивача було направлено повідомлення декларанту (протокол обробки 702343), яким зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
У зв`язку з неможливістю надати додаткові документи митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості № UA110130/2020/000167/1 від 29.12.2020.
04 січня 2021 року позивачем до Дніпровської митниці Держмитслужби подано електронну митну декларацію №UА110130/2021/000134 для здійснення митного оформлення товару, митна вартість якого, згідно з графою 43 ЕМД, визначена декларантом на підставі методу визначення митної вартості за ціною угоди (перший метод), та, відповідно до граф 42 та 45 митної декларації, становить 24 068,81 доларів США (688 535,98 грн.) на умовах поставки FCA-Курськ (графа 20 ЕМД).
В ході здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митним органом на адресу позивача було направлено повідомлення декларанту (протокол обробки 703052), яким зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
У зв`язку з неможливістю надати додаткові документи митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості № UA110130/2021/000001/1 від 05.01.2021.
Як вбачається зі змісту рішень Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості №UA110130/2020/000155/1 від 15.12.2020, №UA110130/2020/000157/1 від 18.12.2020, №UA110130/2020/000160/1 від 22.12.2020, №UA110130/2020/000165/1 від 29.12.2020, №UA110130/2020/000166/1 від 29.12.2020, №UA110130/2020/000167/1 від 29.12.2020, №UA110130/2021/000001/1 від 05.01.2021, підставами для невизнання заявленої декларантом митної вартості за ціною угоди стали наступні обставини:
- в наданому до митного контролю рахунку-фактурі, який супроводжував відповідну партію товару, в графі «платіжно-розрахунковий документ» зазначається номер, що не відповідає номеру платіжного доручення в валюті, яким перераховувались кошти покупцем на валютний рахунок постачальника. В той час як платіжний документ, а саме відповідне платіжне доручення покупця в валюті, яке має посилання на відповідний рахунок-проформу, датується від іншого числа та має інший номер;
- в наданому платіжному документі в верхній частині в графі «Дата надходження, підпис, штамп банку» фігурує кольоровий штамп та підпис, проте у відповідній графі для штампу та підпису в нижній частині документа в графі «Дата виконання, підпис, штамп банку» відсутні будь-які відмітки;
- в наданій до митного контролю митній декларації країни відправлення в гр.44 відсутній документ рахунку-проформи, заявлений до митного контролю, за яким здійснено розрахунок за товар. В той час як згідно наданих до митного контролю документів саме цей документ є підставою здійснення передплати за товар.
На підставі частини 7 статті 55 Митного кодексу України товар випущений у вільний обіг за ЕМД №UА110130/2020/036922 від 15.12.2020, №UА110130/2020/037264 від 18.12.2020, №UA110130/2020/037802 від 22.12.2020, №UA110130/2020/038447 від 29.12.2020, №UA110130/2020/038485 від 29.12.2020, №UA110130/2020/038515 від 29.12.2020, №UA110130/2021/000192 від 05.01.2021 під гарантійні зобов`язання.
Не погоджуючись із вказаними рішеннями відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 року (далі МК України) закріплено, що правовідносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Відповідно до частини 1 статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).
Згідно з частиною 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
За приписами частини 6 статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За змістом частин 1, 2 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, у відповідності до частини 4 статті 58 МК України, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Згідно з частиною 5 статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
За змістом частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Положеннями статті 53 МК України визначено перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
Відповідно до частини 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно з частиною 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
В силу приписів частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Отже, МК України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. При цьому, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхiднiсть перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.
Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.
Згідно з частиною 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до частини 2 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Частиною 3 статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч. 4 ст. 57 МК України).
Відповідно до частини 5 статті 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч. 6 ст. 57 МК України).
Частиною 8 статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Таким чином, органи доходів і зборів мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 64 МК України, які встановлюють порядок визначення митної вартості з використанням резервного методу, передбачено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
В разі, якщо митну вартість товарів не можна було визначити шляхом використання методу, зазначеного у статтях 58-63 МК України (метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та за результатом проведеної консультації між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості, було обрано резервний метод визначення митної вартості.
Суд зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 809/1884/16.
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до ЕМД від 14.12.2020 №UA110130/2020/036754 (рішення про коригування митної вартості UA110130/2020/000155/1 від 15.12.2020), митним органом було встановлено, що в наданому до митного контролю платіжному документі від 17.11.2020 №73 в графі 56 банк-кореспондент відсутній.
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до ЕМД від 17.12.2020 №UA110130/2020/037174 (рішення про коригування митної вартості №UA110130/2020/000157/1 від 18.12.2020), митним органом було встановлено, що в наданому до митного контролю платіжному документі від 09.12.2020 №75 в графі 56 банк-кореспондент відсутній.
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до ЕМД від 21.12.2020 №UA110130/2020/037650 (рішення про коригування митної вартості UA110130/2020/000160/1 від 22.12.2020), митним органом було встановлено, що в наданому до митного контролю платіжному документі від 16.12.2020 № 76 в графі 56 банк-кореспондент відсутній.
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до ЕМД від 28.12.2020 №UA110130/2020/038294 (рішення про коригування митної вартості UA110130/2020/000165/1 від 29.12.2020), митним органом було встановлено, що в наданому до митного контролю платіжному документі від 21.12.2020 № 77 в графі 56 банк-кореспондент відсутній.
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до ЕМД від 29.12.2020 №UA110130/2020/038402 (рішення про коригування митної вартості UA110130/2020/000166/1 від 29.12.2020), митним органом було встановлено, що в наданому до митного контролю платіжному документі від 24.12.2020 № 78 в графі 56 банк-кореспондент відсутній.
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до ЕМД від 29.12.2020 №UA110130/2020/038446 (рішення про коригування митної вартості UA110130/2020/000167/1 від 29.12.2020), митним органом було встановлено, що в наданому до митного контролю платіжному документі від 24.12.2020 № 79 в графі 56 банк-кореспондент відсутній.
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до ЕМД від 04.01.2021 №UA110130/2021/000134 (рішення про коригування митної вартості UA110130/2021/000001/1 від 05.01.2021), митним органом було встановлено, що в наданому до митного контролю платіжному документі від 29.12.2020 № 80 в графі 56 банк-кореспондент відсутній.
На підставі вищевказаних даних митний орган з огляду на наявність такого банку в договорі та враховуючи валютуконтракту (долар США (код 840)), вважає, що такий банк-кореспондент має бути зазначений у графі 56 як банк-посередник, крім того, згідно з умовами договору покупець несе витрати, пов`язані із комісійними платежами, в тому числі комісії банків-кореспондентів.
Однак, суд не погоджується з викладеним висновком відповідача. Так, частиною 10 статті 58 МК України визначено вичерпний перелік витрат, які додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. При цьому, комісія банків-посередників за здійснення платежу до цього переліку не входить, а тому, не впливає на складові митної вартості.
Згідно з частиною 11 статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.
Суд зауважує, що обов`язковість зазначення банка-посередника в платіжному документі нормативними документами не передбачена, а тому твердження відповідача про обов`язковість цієї інформації є припущенням.
Між тим, ідентифікація наданого платіжного доручення до сплати коштів саме за надану до митного оформлення партію товару підтверджується іншою інформацією з платіжного доручення: номером та датою контракту, номером та датою рахунку-фактури, сумою за поставлену партію товару, назвою отримувача коштів та назвою відправника. Крім того, в усіх наданих платіжних документах зазначено постачальника, покупця, номера валютних рахунків, номер контракту, номер рахунку на передплату, вартість партії, які у сукупності ідентифікують передплату коштів саме за імпортовану партію товару.
При цьому, форма платіжного документу та його візування посадовими особами банку відповідає вимогам НБУ, що підтверджується здійсненням банком платежу за даним платіжним документом. Водночас, відповідно до чинного законодавства України банки, що здійснюють валютні операції, є агентами валютного контролю і саме на них покладено обов`язок перевіряти правильність заповнення платіжних документів.
З огляду на викладене, рух грошових коштів від позивача до постачальника не впливає на ціну та вартість товару, а відтак, вищеперераховані платіжні документи є належними та достовірними доказами для підтвердження передплати позивачем коштів за імпортовану партію товару.
Стосовно доводів відповідача про те, що в наданих до митного оформлення рахунках-фактурах, які супроводжували відповідну партію товару, в графі «платіжно-розрахунковий документ» зазначено номер, що не відповідає номеру платіжного доручення в валюті, яким перераховувались кошти покупцем на валютний рахунок постачальника. В той час як платіжний документ, а саме відповідне платіжне доручення покупця в валюті, яке має посилання на відповідний рахунок-проформу, датується від іншого числа та має інший номер, суд зазначає наступне.
Так, відповідач у спірних рішеннях про коригування митної вартості зазначає:
- разом із ЕМД від 17.12.2020 №UA110130/2020/037174 (рішення про коригування митної вартості №UA110130/2020/000157/1 від 18.12.2020) позивачем було надано рахунок від 15.12.2020 №201215/000000017, в якому міститься посилання на документ від 09.12.2020 №1800, який названо платіжно-розрахунковим. Платіжний документ датується від 09.12.2020, має номер №75 та містить посилання на рахунок-проформу від 08.12.2020 № ЕБК00000984. Таким чином, на думку відповідача, в наступному рахунку, що наданий до митного контролю, який датується від 15.12.2020 №201215/000000017, має бути розрахунковий документ з номером 75 від 09.12.2020, однак документ від 09.12.2020 №1800, що зазначений у рахунку від 15.12.2020 №201215/000000017, до митного контролю не наданий, хоча зазначений у документі як платіжно-розрахунковий;
Згідно з листом постачальника - ТОВ «БИАКСПЛЕН» № 11 від 01.11.2020, в рахунку-фактурі в розділі «До платіжно-розрахункового документу» автоматично вказується вхідний номер платіжного доручення, завантаженого з Клієнт-банку. Номер є порядковим та привласнюється в програмі ClientOffice відповідного банку і в подальшому вивантажується в систему 1С, де надалі автоматично переноситься в рахунок-фактуру як платіжно-розрахунковий документ із наданим номером. Таким чином, в графі платіжно-розрахунковий документ зазначається номер та дата документу, яким банк після продажу валюти зараховує рублі РФ на р/р постачальника. При цьому, до платіжного доручення українського імпортера на перерахунок валюти за контрактом графа «платіжно-розрахунковий документ» не має відношення. Відповідно до абз.2 п.2 ст.169 Податкового кодексу Російської Федерації ця обставина не перешкоджає ідентифікувати продавця, покупця товарів (робіт, послуг, майнових прав), найменування товарів (робіт, послуг, майнових прав), їх вартість, а також податкову ставку і суму податку, пред`явлену постачальнику, і не є підставою для відмови в прийнятті до розрахунку цього рахунку-фактури.
З огляду на викладене суд вважає, що рахунок-фактура є належним та достовірним доказом для підтвердження складової митної вартості, а саме ціни товару на умовах FСА Курськ.
Матеріалами справи підтверджується, що лист-роз`яснення №11 від 01.11.2020 додавався до митного оформлення кожної ЕМД, однак, митним органом вказану обставину не було взято до уваги.
Крім того, у відповідності до пункту 4 частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
У даній справі судом встановлено, що під час митного оформлення позивач надавав до кожної ЕМД завірену копію українським банком відповідного платіжного доручення, в якому зазначено експортера, імпортера, договір, рахунок на передплату, що узгоджується із вимогами Митного кодексу України. В той час як платіжно-розрахунковий документ стосується зарахування коштів в рублях РФ між резидентом РФ - експортером та банком, в якому він обслуговується.
Щодо зауважень відповідача про те, що в наданих платіжних документах у верхній частині в графі «Дата надходження, підпис, штамп банку» фігурує кольоровий штамп та підпис, проте у відповідній графі для штампу та підпису в нижній частині документа в графі «Дата виконання, підпис, штамп банку» відсутні будь-які відмітки, суд зауважує, що електронне платіжне доручення це електронний документ, який завіряється електронними підписами та печатками директора, бухгалтера та банківського співробітника і для його перегляду на екрані монітору необхідно відповідне програмне забезпечення та ключі доступу. В той же час, у роздрукованому вигляді електронне платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах не відображає електроні підписи та печатки посадових осіб банку.
Стосовно доводів митного органу з приводу того, що в наданій до митного контролю митній декларації країни відправлення в графі 44 відсутній документ рахунку-проформи, заявлений до митного контролю, за яким здійснено розрахунок за товар. В той час як згідно із наданих до митного контролю документів саме цей документ є підставою здійснення передплати за товар, суд вважає за необхідне зазначити, що до митного оформлення позивачем надано експортну декларацію для додаткового підтвердження умов поставки, вартості партії товару на умовах FСА-Курськ як складової митної вартості, в ній зазначено постачальника, покупця, номер автомобілю, номер контракту, номер рахунку-фактури, вартість партії, які ідентифікують передплату коштів саме за імпортовану партію товару.
Згідно із пунктом 3 частини 2 статті 52 МК України рахунок-проформа обов`язковий, якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу, що не відповідає умовам поставки зазначеного товару. Також, експортна декларація не входить до переліку документів, зазначених в частині 2 статті 55 МК України, а тому, вимога відповідача про надання вказаних документів протирічить частині 3 статті 53 МК України.
Сама по собі відсутність рахунку на передплату в 44 графі експортної декларації не спростовує умови поставки та вартість партії на умовах FСА-Курськ.
Таким чином, копія митної декларації країни відправлення є належним та достовірним доказом для підтвердження такої складової митної вартості, як вартість партії товару на умовах FСА-Курськ. Тим більше, що з іншої інформації, зазначеної в декларації, можна ідентифікувати продавця, покупця, товар, кількість та вартість товару, а тому це належний та достовірний документ для додаткового підтвердження рівня митної вартості.
Надані позивачем документи, на думку суду, у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що спростовує висновки митного органу щодо відсутності таких підтверджень.
Суд зазначає, що за змістом частин 1-3 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Враховуючи наведене, зважаючи на встановлені обставини, у тому числі, щодо надання декларантом митному органу достовірних відомостей про визначення митної вартості за ціною угоди, які базувалися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддавалися обчисленню, суд погоджується із позицією позивача щодо протиправності оскаржуваних рішень про коригування митної вартості.
Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 КАС України).
В ході розгляду справи відповідачем не були наведені докази правомірності оскаржуваних рішень, у зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат слід здійснити у відповідності до положень частини 1 статті 139 КАС України.
Керуючись статтями 9, 73-78, 90, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA110130/2020/000155/1 від 15.12.2020, №UA110130/2020/000157/1 від 18.12.2020, №UA110130/2020/000160/1 від 22.12.2020, №UA110130/2020/000165/1 від 29.12.2020, №UA110130/2020/000166/1 від 29.12.2020, №UA110130/2020/000167/1 від 29.12.2020, №UA110130/2021/000001/1 від 05.01.2021.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева