Справа № 380/10949/20
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року справа №380/10949/20

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

за участю секретаря судового засідання Шведа Б.В.,

представників позивача Ковцун Х.М., Адамович Ю.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження

за позовом ОСОБА_1 (позивач)

до Військової частини НОМЕР_1 (відповідач)

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом, у якому заявлені наступні позовні вимоги: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно станом на день звільнення з військової служби 28.07.2020; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, станом на день звільнення з військової служби 28.07.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 28.08.2015 ОСОБА_1 проходив службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), наказом від 29.07.2020 був звільнений з військової служби у цій військовій частині згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 21.05.2020. 01.06.2020 звернувся до Військової частини з рапортом про виплату компенсації за неотримане речове майно. Відповідь на звернення чи компенсацію отримано не було. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Позивач покликається на ч.2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей», постанову Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178, якою затверджено Порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно» (Порядок 178) та зазначає, що на день виключення зі списків військової частини позивачу повинна була бути надана грошова компенсація вартості за неотримане речове майно.

Ухвалою від 30.11.2020 відкрито спрощене позовне провадження у адміністративній справі, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, подав відзив на позовну заяву, у якому вказав, що позивач проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 з 28.08.2015 по 28.07.2020. ОСОБА_1 звільнений та виключений з списків Військової частини НОМЕР_1 28.07.2020 на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 210 від 28.07.2020. На момент звільнення Військова частина НОМЕР_1 в повному обсязі провела розрахунки та виконала зобов`язання перед позивачем без вчинення жодних протиправних дій або ж бездіяльності, зокрема у частині надання виплат, про що зазначено у наказі командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 210 від 28.07.2020.

Відповідач зазначає, що відповідно до Порядку № 178 військовослужбовець при звільненні пише рапорт на ім`я командира військової частини для отримання компенсації за речове майно. Однак, позивач з таким рапортом до відповідача не звертався. Відповідач покликається на пропущення позивачем строків звернення до суду.

За наведених мотивів відповідач просить відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1

27.01.2021 прийнято ухвалу про перехід з спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду справи № 380/10949/20 за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 25.02.2021.

25.02.2021 відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 23.03.2021.

23.03.2021 відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 25.05.2021.

25.05.2021 відкладено розгляд справи в судовому засіданні на 17.06.2021.

Відповідач подав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача у письмовому провадженні. Клопотання суд задовольнив.

Представники позивача позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві, покликались на те, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до відповідача з рапортом на отримання компенсації за неотримане речове майно, однак такий рапорт не був зареєстрований, у зв`язку з чим позивач направив відповідний рапорт на адресу Військової частини НОМЕР_2 , у структуру якої входить Військова частина НОМЕР_1 і сподівався, що рапорт буде скеровано уповноваженій особі ВЧ НОМЕР_1 для вирішення питання про нарахування та виплату компенсації ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які мають значення для справи, заслухавши представників позивача, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 з 28.08.2015 по 28.07.2020.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 210 від 28.07.2020 прапорщика ОСОБА_1 , начальника автомобільної служби технічної частини Військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.05.2020 № 29-РС у запас за підпунктом «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту) з 28.07.2020 виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та усіх видів забезпечення.

Позивачу від дати виключення із списків особового складу військової частини не виплачено грошову компенсацію за неотримане речове майно, у зв`язку з чим він звернувся до суду.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему їх соціального та правового захисту визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» 20 грудня 1991 року № 2011-XII (надалі Закон № 2011-ХІІ).

Згідно ст.9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до абз.2 п.1 статті 9-1 Закону № 2011-ХІІ речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Відповідно до п.2 Порядку № 178 виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця (п.3 Порядку № 178).

Відповідно до п.4 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Згідно п. 5 Порядку № 178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Відповідно до пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Таким чином, у разі звільнення військовослужбовця з військової служби, у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.10.2018 у справі № 803/756/17 (К/9901/38716/18), у постанові від 17.01.2019 року у справі №822/2309/17 (К/9901/20221/18), застосовування в пункті 3 Порядку № 178 словосполучення «у разі звільнення з військової служби», а не, наприклад, «при звільненні з військової служби», дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу). За висновком суду касаційної інстанції, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за реотримане речове майно.

На користь вказаного свідчить те, що в пункті 4 Порядку № 178 передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів.

Суд встановив, що ОСОБА_1 станом на день звільнення з Військової частини НОМЕР_1 не виплачено належну йому грошову компенсацію за неотримане речове майно, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.07.2020 № 210 та не заперечується відповідачем.

Відповідач покликається на те, що позивач не звертався до командира Військової частини НОМЕР_1 з рапортом на виплату відповідної компенсації за неотримане речове майно, що заперечує позивач, який стверджує, що такий рапорт відповідач не зареєстрував, у зв`язку з чим ОСОБА_1 направив рапорт на виплату компенсації за неотримане речове майно засобами поштового зв`язку на адресу Військової частини НОМЕР_2 , у структуру якої входить ВЧ НОМЕР_1 та сподівався, що його питання буде вирішено уповноваженою особою. До матеріалів справи позивач долучив докази направлення вказаного рапорту (копію квитанції та опису вкладення до поштового відправлення від 23.07.2020 (а.с.17).

З огляду на те, що під час розгляду справи позивач не надав належних доказів того, що відповідач отримав рапорт ОСОБА_1 для виплати компенсації за неотримане речове майно, суд вважає, що відсутні підстави для визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо неранахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_1 все ж направив відповідний рапорт на адресу Військової частини НОМЕР_2 , у структуру якої входить ВЧ НОМЕР_1 , а також не оспорюваним є право ОСОБА_1 на отримання компенсації за неотримане речове майно, тому наявні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

Що стосується покликання відповідача на порушення позивачем строків звернення до суду, то суд зазначає, що ОСОБА_1 скористався досудовим порядком врегулювання спору, а відповідач не надав відповіді на його звернення чи рішення про відмову у виплаті відповідної компенсації. Тому відсутні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведених доводів та наявних у справі письмових доказів, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

В задоволенні іншої позовної вимоги відмовити.

Позивач звільнений від сплати судового збору, доказів здійснення інших судових витрат не надано, тому судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 14, 77, 90, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно станом на день звільнення з військової служби.

В задоволенні іншої позовної вимоги відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VІ «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 22.06.2021.

Суддя Крутько О.В.