Справа № 160/14178/20
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2021 року м.Дніпросправа № 160/14178/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року у справі № 160/14178/20 (суддя Серьогіна О.В.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженого Верховної ради України з прав людини про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - відповідач), в частині порушень вимог статей 40 Конституції України та статей 18, 19, 20 Закону України «Про звернення громадян», а саме - ненадання обґрунтованої письмової відповіді з результатами перевірки та інформацією про суть прийнятих рішень у визначений Законом термін, відносно звернення направленого ОСОБА_1 в установленому Законом порядку до адреси відповідача та зареєстрованого 18.11.2019 року № М-16195.3/19, ухилення від здійснення Парламентського контролю згідно статті 101 Конституції України та не реалізації мети здійснення Парламентського Контролю в частині сприяння в поновленні прав згідно п.3 ст.3 Закону України 776/97-ВР Про Уповноваженого Верховної ради України з прав людини, нездійснення захисту порушених прав ОСОБА_1 згідно повноважень передбачених ст.55 абзац другий Конституції України;

- зобов`язати відповідача розглянути належним чином звернення ОСОБА_1 від 14.11.2019 року, яке зареєстроване 18.11.2019 року №М-16195.3/19, та надати обґрунтовану письмову відповідь з результатами перевірки та інформацією про суть прийнятих рішень відповідно до чинного законодавства.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ним було направлено 14.11.2019 року письмове звернення на адресу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (суть звернення полягала в ненаданні відповідей на його звернення до засобів масової інформації), яке було отримане та зареєстроване співробітниками Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини 18.11.2019 року за № М-16195.3/19. З моменту реєстрації зазначеного звернення минуло 342 дні (майже рік часу), але жодної обгрунтованої відповіді за результатами розгляду та інформацією про прийняті рішення позивач не отримав. Позивач зазначає, що неодноразово звертався до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та вказував на саме цей факт порушення його законних та конституційних прав, проте його звернення розглядались поверхнево без поновлення порушених прав. Зокрема, 21.09.2020 року позивач подав в установленому Законом порядку електронне звернення до Уповноваженого Верховної Ради України в прав людини, де попросив вказати коли він отримає відповідь на своє звернення від 14.11.2019 року. 22.10.2020 року до позивача надійшла довідка за № 29364.4/М-15535.3/20/42 від 21.10.2020 року за підписом регіонального представника Уповноваженого Верховної Ради України в прав людини ОСОБА_2 де вказано, що відповідь на звернення позивача від 14.11.2019 року надано йому листом 27.01.2020 року N 023.1-43-М-16195.3/19-221, але такої відповіді позивач не отримував.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року позовні вимоги задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в частині ненадання обґрунтованої письмової відповіді з результатами перевірки та інформацією про суть прийнятих рішень у визначений Законом термін, відносно звернення ОСОБА_1 від 14.11.2019 року, яке зареєстроване 18.11.2019 року за № М-16195.3/19;

- зобов`язано Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини направити ОСОБА_1 лист від 02.03.2020 року № 23-1-125-М-16195.3/19-221.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Позивач оскаржив рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні його вимог. Посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, позивач просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року в оскарженій частині та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вказує, що суд першої інстанції розглядаючи питання законодавства про звернення громадян для відмови частини позовних вимог керувався Законом України «Про друковані засоби масової інформації», який не врегульовує сферу відносин яка є предметом позову.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Уповноваженого Верховної Ради України в прав людини з заявою від 14.11.2019 року.

У своїй скарзі до Уповноваженого позивач зазначав, що 03.10.2019 року подав звернення до засобів масової інформації - редакції газети Високий Замок, головній редакторці суспільно-політичної газети ІНФОРМАЦІЯ_1 , головному редактору Львівської газети Ратуша та висловив прохання, щоб зазначені організації прийняли участь в вирішенні проблем в суспільному житті міста Львова шляхом друку/висвітлення звернення позивача за принципом відкритого листа з метою ознайомлення громадськості та попередження ухилення від відповіді посадовими особами міської влади. Позивач стверджував, що не отримав відповіді вказаних ЗМІ на свої звернення у визначений Законом України Про звернення громадян термін. Просив провести перевірку зазначеної ним інформації, встановити винних осіб та, у випадку доведення вини окремих представників зазначених засобів масової інформації у порушенні Закону України Про звернення громадян, притягнути таких осіб до адміністративної відповідальності.

18.11.2019 на адресу Секретаріату надійшла скарга позивача від 14.11.2019 на ім`я Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо порушення редакціями газет Високий Замок, Експрес та Ратуша вимог Закону України Про звернення громадян, яка була зареєстрована Секретаріатом в СЕД Мегаполіс за № М-16195.3/19 від 18.11.2019 року.

Листом регіонального представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Львівській області Клапчука Р.Я. від 17.12.2019 року №23.1-943-М- 16195.3/19-221 було повідомлено позивача про вжиття заходів щодо всебічного з`ясування викладених позивачем у скарзі обставин, про результати яких його буде повідомлено додатково.

Листом регіонального представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Львівській області Клапчука Р.Я. від 18.12.2019 року № 23.1-945-М-16195.3/19-221 позивача було повідомлено про відкриття провадження Уповноваженого.

Листами регіонального представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Львівській області Клапчука Р.Я. від 09.01.2020 року № 23.1-14-М-16195.3/19-221 (газета Високий Замок), від 09.01.2020 року № 23.1-15-М-16195.3/19-221 (газета Експрес) та від 09.01.2020 року № 23.1-16-М-16195.3/19-221 (газета Ратуша) направлено запити до редакцій газет ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 щодо надання інформації про розгляд звернень позивача.

За результатами опрацювання наданої позивачем інформації, вивчення норм чинного законодавства, листом від 02.03.2020 року № 23.1-125-М-16195.3/19-221 позивачу було надано остаточну відповідь на його скаргу від 14.11.2019 року та надано роз`яснення щодо порушених питань.

21.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Уповноваженого Верховної Ради України в прав людини з заявою, в якій просив повідомити на якій стадії перебуває розгляд його звернення, зокрема, від 14.11.2019 року щодо ненадання відповідей з ЗМІ Ратушна, Експрес, Високий Замок.

Листом регіонального представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Львівській області Клапчука Р.Я. від 21.10.2020 року № 29364.4/М-15535.3/20/42 позивача було повідомлено про те, що відповідь на вказане електронне звернення надана листом Секретаріату Уповноваженого від 27.01.2020 року № 23.1-43-М-16195.3/19-221, який направлено на поштову адресу позивача.

Відповідач у своїх письмових запереченнях на відповідь на відзив повідомив, що у вказаному листі допущена описка та просив вважати вірним дату та номер листа, яким надано позивачу остаточну відповідь - від 02.03.2020 року № 23.1-125-М-16195.3/19-221.

Вважаючи термін надання відповіді на своє звернення порушеним позивач звернувся до суду.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що в спірному випадку відповідач вчинив всі необхідні та достатні заходи щодо вирішення поставлених у зверненнях позивача питань.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади діяльності Уповноваженого Верховної Ради України в прав людини визначені ст.101 Конституції України та Законом України від 23.12.1997 року № 776/97-ВР «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» (далі - Закон № 776/97-ВР).

Відповідно до ст.1 Закону № 776/97-ВР Уповноважений здійснює парламентський контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина та захист прав кожного на території України і в межах її юрисдикції та у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з п.1, п.3 ч.1 ст.3 Закону № 776/97-ВР метою парламентського контролю, який здійснює Уповноважений, є захист прав і свобод людини і громадянина, проголошених Конституцією України, законами України та міжнародними договорами України, та запобігання порушенням прав і свобод людини і громадянина або сприяння їх поновленню.

Уповноважений приймає та розглядає звернення громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Стаття 40 Конституції України закріплює право усіх направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України від 02.10.1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон № 393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно ст.3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Як вбачається зі ст.5 Закону № 393/96-ВР, звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Згідно ст.15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до ст.19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

Статтею 20 Закону 393/96-ВР передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем 14.11.2019 року до відповідача подана заява про порушення його конституційних прав, у зв`язку з тим, що 03.10.2019 року він подав звернення (прохання) до Засобів масової інформації у місті Львів, а саме: Редакції Газети Високий Замок, Головній редакторці суспільно-політичної газети ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головному редактору Львівської газети Ратуша, в якій висловив прохання щоб зазначені організації прийняли участь в вирішенні проблем в суспільному житті міста Львів, яке було проігноровано адресатами.

Дана заява позивача за своїм змістом є зверненням у розумінні Закону № 393/96-ВР.

18.11.2019 на адресу Секретаріату надійшла вказана скарга позивача від 14.11.2019 року, яка була зареєстрована Секретаріатом в СЕД Мегаполіс за № М-16195.3/19 від 18.11.2019 року.

17.12.2019 року, тобто в межах строку, передбаченого статтею 20 Закону № 393/96-ВР, відповідач надав позивачу відповідь на звернення, в якій зазначив, що про результати розгляду його звернень ОСОБА_4 буде повідомлений додатково, після отримання необхідної для вирішення даних звернень інформації.

Разом з тим, в межах максимального - 45-денного строку, визначеного статтею 20 Закону № 393/96-ВР, відповідач не вирішив зазначені звернення позивача та остаточної відповіді щодо викладених у зверненнях позивача питань вчасно не надав.

Така відповідь була надана позивачу відповідачем лише 02.03.2020 року, тобто із значним перевищенням законодавчо обумовлених строків.

Така бездіяльність відповідача є протиправною, а відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо визнання протиправною бездіяльності Уповноваженого в частині ненадання обґрунтованої письмової відповіді з результатами перевірки та інформацією про суть прийнятих рішень у визначений Законом термін підлягають задоволенню.

Одночасно з вимогою щодо необхідності надати йому відповідь на його звернення, позивач в позовній заяві ставить вимогу про визнання протиправною бездіяльність Уповноваженого в частині ухилення від здійснення Парламентського контролю згідно статті 101 Конституції України та не реалізації мети здійснення Парламентського Контролю в частині сприяння в поновленні прав згідно п.3 ст.3 Закону України 776/97-ВР Про Уповноваженого Верховної ради України з прав людини, нездійснення захисту порушених прав ОСОБА_1 згідно повноважень передбачених ст.55 абзац другий Конституції України.

Відповідно до статті 4 Закону № 776/97/ВР діяльність Уповноваженого доповнює існуючі засоби захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина, не відміняє їх і не тягне перегляду компетенції державних органів, які забезпечують захист і поновлення порушених прав і свобод.

Уповноважений не наділений законодавством правом законодавчої ініціативи.

Згідно пунктів 1, 3, 4 статті 3 Закону № 776/97-ВР метою парламентського контролю, який здійснює Уповноважений, є захист прав і свобод людини і громадянина, проголошених Конституцією України, законами України та міжнародними договорами України; запобігання порушенням прав і свобод людини і громадянина або сприяння їх поновленню; сприяння приведенню законодавства України про права і свободи людини і громадянина у відповідність з Конституцією України, міжнародними стандартами у цій галузі.

При цьому, маючи право відповідно до пункту 3-1 статті 13 Закону № 776/97-ВР вносити в установленому порядку органам державної влади пропозиції щодо вдосконалення законодавства України у сфері захисту прав і свобод людини і громадянина, Уповноважений не може примусити суб`єктів законодавчої ініціативи розробляти, а Верховну Раду України або Кабінет Міністрів України приймати ті чи інші законодавчі та нормативно-правові акти.

Як вбачається з матеріалів справи, Уповноваженим вживалися заходи з метою перевірки додержання законодавства України, що регламентує окреслених позивачем питань, у відповідність до Конституції України.

Зокрема, листами регіонального представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Львівській області Клапчука Р.Я. від 09.01.2020 року № 23.1-14-М-16195.3/19-221 (газета Високий Замок), від 09.01.2020 року № 23.1-15-М-16195.3/19-221 (газета Експрес) та від 09.01.2020 року № 23.1-16-М-16195.3/19-221 (газета Ратуша) направлено запити до редакцій газет ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 щодо надання інформації про розгляд звернень позивача.

Так, відповідач листом від 02.03.2020 року № 23.1-125-М-16195.3/19-221 повідомив позивача про відсутність підстав для вжиття заходів реагування за його скаргою.

Таким чином, позов в частині визнання протиправною бездіяльність Уповноваженого в частині ухилення від здійснення Парламентського контролю згідно статті 101 Конституції України та не реалізації мети здійснення Парламентського Контролю в частині сприяння в поновленні прав згідно п.3 ст.3 Закону України 776/97-ВР Про Уповноваженого Верховної ради України з прав людини, нездійснення захисту порушених прав ОСОБА_1 згідно повноважень передбачених ст.55 абзац другий Конституції України не підлягав задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача розглянути належним чином звернення позивача від 14.11.2019 року, яке зареєстроване 18.11.2019 року №М-16195.3/19, та надати обґрунтовану письмову відповідь з результатами перевірки та інформацією про суть прийнятих рішень відповідно до чинного законодавства, колегія суддів зазначає наступне.

Як підтверджено матеріалами справи, відповідач надав ОСОБА_1 на його звернення первинну відповідь у листі від 17.12.2019 року №23.1-943-М- 16195.3/19-221 та остаточну відповідь від 02.03.2020 року № 23.1-125-М-16195.3/19-221, в якій надав вичерпну та обґрунтовану відповідь щодо всіх зазначених у зверненнях позивача питань.

Враховуючи, що на час звернення до суду відповідь від 02.03.2020 року відповідачем позивачу не була надана, проте її надано в ході судового розгляду справи, підстави для задоволення позову в частині зобов`язання Уповноваженого надати відповідь на звернення позивача відсутні.

Колегія суддів погоджується, що для належного захисту прав позивача, було необхідно зобов`язати відповідача направити позивачу лист від 02.03.2020 року № 23-1-125-М-16195.3/19-221.

В даному випадку відповідачем на час розгляду справи в межах його дискреційних повноважень вчинені всі необхідні та достатні заходи для вирішення поставлених у зверненнях позивача питань.

Колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року у справі №160/14178/20 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак