Справа № 679/585/21
Суддя: Гавриленко О. М.
Дата ухвалення: 2021-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/679/13/2021
Справа № 679/585/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2021 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

судді Гавриленко О.М.,

секретар судового засідання Мельниченко Т.М.,

номер справи 679/585/21

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Головне управління Національної поліцї в Хмельницькій області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нетішин за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліцї в Хмельницькій області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

за участі представників учасників справи:

представника позивача Процика В.В.,

представника відповідача Гладкоскок С.В.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 , звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

В обґрунтування такого останній зазначив, що 26 квітня 2021 року приблизно о 00 годин 30 хвилин по вул. Онищука у м. Ізяслав Хмельницької області він рухався на своєму автомобілі марки «NISSAN X-TRAIL», державний номерний знак НОМЕР_1 . Рухаючись по згаданій вулиці, в районі будинку №43, його зупинив поліцейський патруль, пояснивши причину зупинки тим, що не працює освітлення заднього номерного знаку, чим він порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху України ( далі ПДР України). Для поліцейських він повідомив, що перед початком руху перевіряв усі світлові прилади і все світлове обладнання працювало. Проте, поліцейські наполягали на тому, що саме під час руху на його автомобілі задній номерний знак не освітлювався, що є порушенням. Після чого, для перевірки освітлювальних приладів він завів автомобіль та включив світлові прилади і було видно, що освітлення заднього номерного знаку працює нормально. Однак, інспектором поліції Шпінь Д.В. щодо нього було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. У п. 5 цієї постанови було вказано що він скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП, а саме керував транспортним засобом у темну пору доби, у якого не освітлювався задній номерний знак.

Зазначає позивач у позові, що з даною постановою він не погоджується, так як вона є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню з тих підстав, що перед її складанням йому не були роз`яснені його права, зазначені в ч. 1 ст. 268 КУпАП, а саме те, що він мав право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Крім того, зауважує ОСОБА_1 у позові, що так як він заперечував щодо складення щодо нього постанови, то поліцейський повинен був згідно вимог ч. 5 ст. 258 КУпАП скласти адміністративний протокол, однак такий складено не було, що потягло порушення його прав передбачених ст. 268 КУпАП.

На підставі наведеного, позивач не погоджується з винесеною постановою, вважає себе невинуватим, а оскаржену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

За вказаних обставин позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАН №4122347 від 26 квітня 2021 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 6 ст. 121 КУпАП у виді штрафу 850 гривень, а справу закрити.

06 травня 2021 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Процик В.В. звернувся до Нетішинського міського суду Хмельницької області з заявою про заміну відповідача на Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області.

05 червня 2021 року представником Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Гладкоскок С.В. подано до суду клопотання про залучення другого відповідача та проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

07 червня 2021 року представником Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Гладкоскок С.В. надіслано до суду відзив на позовну заяву. У відзиві представник зазначає, що оскаржена постанова інспектором ВОП №2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Шпінь Д.В. винесена з дотриманням вимог КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію». ОСОБА_1 правомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом номерний знак якого був неосвітлений, що підтверджується даними відеозапису з нагрудної відеокамери. Окрім того, представник у відзиві зауважує, що для ОСОБА_1 було поліцейським роз`яснено його права та обов`язки під час розгляду справи, що також підтверджується даними відеозапису з нагрудної відеокамери. Звертає увагу представник у відзиві і на те, що доводи позивача про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якій винесена оскаржена постанова, повністю спростовується приписами ч. 5 ст. 258 КУпАП, а саме якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене правопорушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

На підставі наведеного представник Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06 травня 2021 року дана позовна заява прийнята до розгляду і відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25 травня 2021 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Процика В.В про заміну первісного відповідача належним відповідачем - Головним управлінням Національної поліції в Хмельницькій області.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 02 червня 2021 року задоволено клопотання представника відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 08 червня 2021 року відмовлено задоволенні у клопотання представника відповідача про залучення у справу другого відповідача.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що 26 квітня 2021 року приблизно о 00 годин 30 хвилин у м. Ізяслав Хмельницької області він рухався на своєму автомобілі. В той час його автомобіль було зупинено працівниками поліції з приводу того, що в його автомобілі не підсвічувався задній номерний знак. Він спочатку заперечив для працівників поліції таку обставину, оскільки виїжджаючи він переконався, що його автомобіль справний, в тому числі світлові прилади, однак вийшовши з автомобіля він переконався, що дійсно не працювали лампочки, які підсвічували задній номерний знак автомобіля. Після чого він попросив працівників поліції надати йому можливість усунути такий недолік на місці на що останні погодились. Надалі його дружина відразу почала телефонувати до своїх знайомих, не зважаючи на пізню пору доби, щоб вони йому привезли в робочому стані лампочку на заміну непрацюючої лампочки. Чекаючи на приїзд знайомих він вийшов на вулицю та почав дивитись причину несправності світлових приладів і лампочка сама засвітилась, на що він вказав для працівників поліції, при цьому попросивши їх фіксувати це на нагрудний відереєстратор, але останні не відреагували на його прохання, сіли в службовий автомобіль і поїхали, не вручивши йому оскаржену постанову. Позивач зауважив, що в період часу, коли поліцейський надав йому можливість почекати знайомих та усунути недоліки несправності на місці, виніс оскаржену постанову, що на переконання позивача, є недопустимим. Вказав позивач і на те, що якби він знав, що працівники поліції так швидко винесуть оскаржену постанову, то наполягав би на тому, щоб йому дали право скористатись правовою допомогою.

Позивач також звернув увагу на те, що конструкцією його транспортного засобу не передбачено повідомлення водія про непрацююче освітлення номерного знаку під час руху та про вказану несправність він не знав, а після його зупинки працівниками поліції він усунув несправність.

Окрім того, вказав позивач, що момент, коли в нього сама по собі засвітилась лампочка, то він це знімав на відео, однак якість відео неякісна, а тому він таку не додавав до позову.

Зауважив позивач на тому, що поліцейський так швидко прочитав йому його права, що він їх не зрозумів і взагалі не зрозумів, що справа вже розглядається на місці і щодо нього буде винесена постанова, якою його притягнуть до адміністративної відповідальності та накладуть стягнення у виді штрафу.

Таке ж в судовому засіданні підтвердила свідок ОСОБА_2 , яка вказала на те, що була свідком того, як 26 квітня 2021 року приблизно о 00 годин 30 хвилин у м. Ізяслав Хмельницької області вона з позивачем рухались на своєму автомобілі. В той час їх автомобіль було зупинено працівниками поліції з приводу того, що в автомобілі не підсвічувався задній номерний знак. Позивач спочатку заперечив для працівників поліції таку обставину, однак вийшовши з автомобіля він переконався, що дійсно не працювали лампочки, які підсвічували задній номерний знак автомобіля. Після чого позивач попросив працівників поліції надати йому можливість усунути такий недолік на місці на що останні погодились. Надалі вона відразу почала телефонувати до своїх знайомих, щоб вони для них привезли лампочку. Чекаючи на приїзд знайомих позивач вийшов на вулицю та почав дивитись причину несправності світлових приладів і лампочка сама засвітилась, на що він вказав для працівників поліції, при цьому попросивши їх фіксувати це на нагрудний відео реєстратор, але останні не відреагували на його прохання, сіли в службовий автомобіль і поїхали, не вручивши позивачу оскаржену постанову. Свідок підтвердила, що в період часу, коли поліцейський надав позивачу можливість почекати знайомих та усунути недоліки несправності на місці, поліцейський виніс постанову. Зауважила свідок на тому, що вона не виходила на вулицю з автомобіля, так як було холодно, але розмову позивача з працівниками поліції чітко чула.

Представник позивача у судовому засіданні також підтримав позов ОСОБА_1 з тих підстав, які зазначені у позові. Поряд з цим зазначив, що, на його переконання, позивачу не було поліцейськими забезпечено право на захист, оскільки поліцейський не повинен був лише обмежитись оголошенням прав позивача при розгляді справи, але й запитати чи він їх зрозумів та має якісь заяви та клопотання. Також представник позивача просив визнати відео доказ, який надав відповідач недопустимим, оскільки такий не є безперервним та таким, що піддавався корегуванню. Окрім того, представник позивача вказав на те, що в порушення вимог законодавства поліцейський не оголосив негайно для позивача постанову, чим порушив процедуру розгляду справи.

Представник Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області в судовому засіданні позов позивача заперечила з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Суд заслухавши учасників справи, свідка, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтується вимоги позивача та заперечення відповідача, дослідивши та оцінивши докази, вважає, що позов слід задовольнити зважаючи на таке.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАН №4122347 від 26 квітня 2021 року ОСОБА_1 притянуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та застосоване до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень (арк. спр. 5).

ОСОБА_1 не погоджуючись із означеним рішенням поліцейського, вважає себе невинуватим, а оскаржену постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а тому звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права.

Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини, з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП, яка передбачає відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В той же час, частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї Постанови №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Виходячи із змісту оскарженої постанови, особою, яка її винесла, було встановлено що, ОСОБА_1 26 квітня 2021 року приблизно о 00 годин 30 хвилин по вул. Онищука у м. Ізяслав Хмельницької області керував автомобілем марки «NISSAN X-TRAIL», державний номерний знак НОМЕР_1 в якого в темну пору доби не освітлювався задній номерний знак, чим порушив п. 2.9 в ПДР України.

Правовими положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь- які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Згідно п. 2.9. «в» водієві забороняється керувати транспортним засобом без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

В обґрунтування незгоди з оскаржуваною постановою позивач посилається на те, що конструкцією транспортного засобу не передбачено повідомлення водія про непрацююче освітлення номерного знаку під час руху та про вказану несправність він не знав, а після його зупинки працівниками поліції він усунув несправність.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що вина у адміністративному правопорушенні, передбаченому ч. 6 ст. 121 КУпАП, може бути виражена як у формі умислу, так і у формі необережності, а адміністративне стягнення за ч. 6 ст. 121 КУпАП накладається, серед іншого, саме за керування водієм транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком.

Відповідно до статі 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Тобто, положення вказаного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Дані відеодоказу наданого відповідачем вказують на те, що позивач дійсно 26 квітня 2021 року керував автомобілем у темну пору доби з неосвітленим номерним знаком, тобто позивач дійсно порушив встановлений порядок використання транспортних засобів.

При цьому, те, що позивач після його зупинки працівниками поліції усунув несправність, через яку номерний знак був неосвітленим, не свідчить про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Оцінюючи у сукупності наявні в матеріалах справи докази та враховуючи визнання обома сторонами певних обставин, суд вважає встановленим той факт, що позивач дійсно порушив вимоги п. 2.9 «в» ПДР України.

Поряд з цим, оцінюючи доводи позивача, як підстава для скасування оскарженої постанови, щодо не дотримання відповідачем порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вказане порушення, суд зазначає наступне.

Особливості провадження у справах про адміністративні правопорушення визначені в Розділі IV КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Уповноважена посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно до статті 280 КУпАП зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правомірного вирішення справи.

Приписами ч. 2 ст. 279 КУпАП встановлено, що посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Згідно з пунктом 9 р. ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справі №1395 від 07 листопада 2015 року (далі Інструкція), розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З даних відеозапису судом встановлено, що після зупинки у зазначеному інспектором поліції місці, останній вказав позивачу на те, що він порушив Правила дорожнього руху, запропонував позивачу пред`явити документи. Після роз`яснення працівником поліції прав передбачених КУпАП, в тому числі заявляти клопотання та користуватися правовою допомогою, позивачу було повідомлено, що відносно нього зараз відбутися розгляд справи. Разом з тим, поліцейський не з`ясував у позивача чи бажає він такими правами скористатися, подати будь-які заяви чи клопотання.

Час розгляду справи у постанові зазначено - 00 год. 40 хв. 08 с., а час вчинення правопорушення в оскаржуваній постанові вказано - 00 год. 34 хв. 34 с. Тобто, загальний перебіг часу від моменту фіксації порушення до роздруківки постанови становить 5 хв. 34 с.

Суд критично оцінює дотримання в повній мірі працівником поліції процедури розгляду справи за 5 хв. 34 с., що серед іншого виключає надання можливості особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, скористатися своїми правами, зокрема, правом на захист.

Суд приходить до висновку, що під впливом стислого часу розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивач навіть не мав можливості виявити бажання скористатися правовою допомогою.

Відповідно до частини другої статті 271 КУпАП інтереси особи, щодо якої здійснюється розгляд справи про адміністративне правопорушення може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові по справі № 524/9827/16-а від 18 лютого 2020 року дійшов висновку, що невжиття поліцейським дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги тягне за собою закриття справи про адміністративне правопорушення.

Такими діями, на переконання суду, поліцейський порушив права позивача, як особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Окрім того, поліцейський також в супереч Інструкції при розгляді справи не досліджував докази, зокрема відео доказ, проте такий доказ на підтвердження вини позивача у вчиненні правопорушення було зазначено в оскарженій постанові.

Поряд з цим, суд погоджується з аргументами представника позивач з приводу того, що поліцейський в порушення приписів Розділу 3 пункту 5 Інструкції, не оголосив для позивача постанову негайно після закінчення розгляду справи, а також не вручив таку останньому. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Також суд погоджується з твердженнями представника позивач з приводу того, що поліцейський під час розгляду справи порушив приписи Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справі №1026 від 18 грудня 2018 року, яка передбачає, що включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відео зйомка ведеться безперервно до її завершення. Поряд з цим, як убачається з відеозапису, такий вівся з 00:33:21 по 00:36:49 , а потім з 00:41:55 по 00:43:06, що свідчить проте, що такий запис вівся не безперервно. Водночас, суд вважає, що означений відеозапис в даному випадку є допустимим доказом, оскільки стороною позивача не доведено того, що в момент, коли відео фіксація не здійснювалась, відбулись події, які мають значення для для розгляду даної справи.

Враховуючи викладене, є підстави констатувати, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена поліцейським з порушенням норм законодавства, а тому суд не погоджується з аргументами представника відповідача з даного приводу зважаючи на вищезазначене.

З приводу тверджень позивача про обов`язок скласти поліцейським протокол про адміністративне правопорушення, оскільки він заперечував щодо складення відносно нього постанови, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

При цьому, уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Крім того, Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, п. 4 якої визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Також, визначено, що постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Таким чином, зважаючи на вищенаведене, суд погоджується з аргументами представника відповідача з приводу того, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо позивача поліцейський не повинен був складати протокол про адміністративне правопорушення.

На підставі вищенаведеного суд відхиляє аргументи наведені з даного приводу позивачем у позові щодо порушення в цій часитині процедури розгляду поліцейським щодо нього справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову, а саме суд вважає за необхідне скасувати оскаржену постанову, а провадження у справі закрити.

Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми права, які містяться у ст.ст. 9, 122, 251, 280 КУпАП, з урахуванням норм права, що містяться у ч. 2 ст. 19 Конституції України, та на окремі з яких вірно посилався позивач у позовній заяві.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує те, що частиною першою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, підставою для стягнення з суб`єкта владних повноважень судового збору є задоволення позовних вимог сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, та наявність документального підтвердження сплати нею судового збору у відповідному розмірі.

Така позиція суду повністю співпадає з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23 липня 2020 по справі №524/6159/16-а.

Згідно даних квитанції №0.0.213090765.1 від 05 травня 2021 року позивачем при зверненні до суду з вищевказаним позовом на рахунок Нетішинського міського суду Хмельницької області було сплачено судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп. (а.с. 1).

Отже, враховуючи те, що позов ОСОБА_1 задоволено повністю, судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 454,00 грн, відповідно до ст. 139 КАС України мають бути покладені на відповідача - Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області (адреса місцезнаходження: 29017, м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 7,).

Керуючись ст. ст. 9, 10, 77, 90, 139, 243-246, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліцї в Хмельницькій області про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН №4122347 від 26 квітня 2021 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області (29017, м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 7, ), на користь ОСОБА_1 , в рахунок відшкодування сплаченого судового збору грошові кошти в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Нетішинським МВ УМВС України 19 грудня 1996 року.

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, місцезнаходження: 29017, м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 7, .

Повне судове рішення складено 23 червня 2021 року.

Суддя О.М. Гавриленко