Справа № 580/3079/21
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року справа № 580/3079/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення часників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління поліції охорони в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до управління поліції охорони в Черкаській області (далі управління, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність управління поліції охорони в Черкаській області щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні;

- зобов`язати управління поліції охорони в Черкаській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 16 календарних років служби.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що на час звільнення позивача зі служби в поліції його вислуга в календарному обчисленні становила 16 років 04 місяці 11 днів, а тому останній має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 25% грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, однак відповідач не виплатив позивачеві таку допомогу, чим допустив протиправну бездіяльність.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

03 червня 2021 року до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому управління просило в його задоволенні відмовити повністю зазначивши при цьому, що питання виплати одноразової грошової допомоги при звільненні із служби нормативно врегульовано наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 липня 2020 року № 539 Про внесення змін до наказу Міністерства внутрішніх справ України від квітня 2016 року № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 серпня 2020 року за № 766/35049, шляхом унесення до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799, відповідних змін.

Звільнення позивача проведено 28.02.2019, тобто на момент звільнення указана норма була відсутня у діючому законодавстві, а тому наведені обставини свідчать, що звільнення позивача проведено правомірно, наказ про його звільнення, який не оскаржувався та не є предметом спору, видано на підставі, у спосіб та в межах повноважень, встановлених нормами Закону України Про Національну поліцію, статей 19, 57 Конституції України.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що згідно з наказом управління поліції охорони в Черкаській області Національної поліції України № 78 о/с від 27.02.2019 відповідно до Закону України Про Національну поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського-водія взводу з фізичної безпеки батальйону звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 частини 1 статті 77 (через хворобу) з 28.02.2019. Вислуга років на 28.02.2019 складає 16 років 04 місяці 11 днів.

Позивач зазначає, що при звільненні його зі служби в поліції відповідач не виплатив йому одноразову грошову допомогу у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожен повний день календарний рік служби.

Під час вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом преамбули Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (далі Закон № 2262-ХІІ) цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2262-ХІІ особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Аналогічне положення закріплено в абзаці четвертому пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей від 17 липня 1992 року № 393 (далі Порядок № 393), за змістом якого військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Системний аналіз наведених положень Закону № 2262-ХІІ дає підстави для висновку, що частина друга статті 9 цього Закону встановлює дві підстави для виплати одноразової грошової допомоги зазначеним у ній особам, зокрема, це особи, які мають право на пенсію та звільнені зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини за наявності вислуги років 10 років і більше.

Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги, яка має разовий характер у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби пов`язане з наявністю 10 річної вислуги та звільненням з передбачених підстав.

Таким чином, зважаючи на те, що позивач звільнений зі служби в поліції за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію і на час звільнення мав більше 10 років вислуги, то останній набув право на виплату йому одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Отже в даному випадку, відповідач проявив свою бездіяльність, оскільки при звільненні позивача зі служби в поліції не виплатив йому одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а оскільки таке право позивача встановлено судом, то суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Посилання відповідача на те, що питання виплати одноразової грошової допомоги при звільненні із служби врегульовано наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 липня 2020 року № 539 Про внесення змін до наказу Міністерства внутрішніх справ України від квітня 2016 року № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 серпня 2020 року за № 766/35049, шляхом унесення до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799, відповідних змін та на момент звільнення указана норма була відсутня у діючому законодавстві, спростовуються пунктом 23 вказаного порядку.

Так, пунктом 23 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказ Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 (у редакції чинні на момент звільнення позивача) визначено, що поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.

При цьому до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні не включається винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах, антитерористичних операціях та інших заходах в умовах особливого періоду.

Тобто, уже на момент звільнення у відповідача був обов`язок щодо нарахування та виплати позивачеві одноразової грошової допомоги при звільненні.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України Про судовий збір та не надав доказів понесення інших судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність управління поліції охорони в Черкаській області щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні.

Зобов`язати управління поліції охорони в Черкаській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 16 календарних років служби.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення цього Кодексу.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач управління поліції охорони в Черкаській області (18008, м. Черкаси, вул. Хоменка, 3/1, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 23.06.2021.

Суддя В.О. Гаврилюк