Справа № 440/6195/20
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/6195/20
Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

судді - Канигіної Т.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Скорика С.В.,

представника позивача - Пивоварова В.І.,

представника відповідача - Бондаренко Ю.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

29.10.2020 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови, а саме просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області про застосування адміністративно - господарського штрафу від 28.09.2020 №187192.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що 12.09.2020 уповноваженими особами управління Укртрансбезпеки у Полтавській області проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом RENAULT д.р.н. НОМЕР_1 . За результатами проведеної перевірки складено акт №248292, у якому зафіксовано порушення абзацу 15 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". Водночас, згідно зі статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт адміністративно - господарські штрафи застосовуються саме до автомобільних перевізників. Так, 06.07.2020 між позивачем та ТОВ "СОНЦЕ АНФАС" укладено договір оренди транспортного засобу №482. За положеннями зазначеного договору, транспортний засіб марки RENAULT д.р.н. НОМЕР_1 передано позивачем у тимчасове користування з 06.07.2020 по 31.12.2020 орендарю - ТОВ "СОНЦЕ АНФАС". На підставі зазначеного договору, 06.07.2020 між ТОВ "СОНЦЕ АНФАС" та ТОВ "ЛОГІСТІК ІК МТС" укладено договір суборенди транспортного засобу марки RENAULT д.р.н. НОМЕР_1 №1/04-20. Отже, за доводами позивача, автомобільним перевізником зазначеного транспортного засобу є саме ТОВ "ЛОГІСТІК ІК МТС". На підтвердження наведеного, відповідачу під час перевірки надавалась товарно-транспортна накладна від 12.09.2020, у якій наявна інформація щодо учасників перевезення, а саме: замовника, вантажоодержувача, автомобільного перевізника. Враховуючи зазначене, позивач стверджує, що не є автомобільним перевізником транспортного засобу марки RENAULT д.р.н. НОМЕР_1 , тому постанова Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області про застосування адміністративно - господарського штрафу №187192 від 28.09.2020 є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/6195/20; розгляд справи призначено на 18.11.2020; витребувані додаткові докази /а.с. 21/.

18.11.2020 до суду надано відзив. У наданому відзиві представник відповідача зазначив, що 12.09.2020 при проведенні рейдової перевірки інспекторами Укртрансбезпеки у Полтавській області перевірений транспортний засіб марки RENAULT д.р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , за кермом якого перебував водій ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ). Під час перевірки виявлено перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, а саме: навантаження на одиничну вісь транспортного засобу - 13,06 т. при допустимих 11 т. У зв`язку з виявленням вищезазначених порушень державними інспекторами складено: акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 12.09.2020 №042873, довідку про результати здійснення габаритно - вагового контролю від 12.09.2020 №045696, розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 12.09.2020 №042873 та акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 12.09.2020 №248292. Водій зі змістом акта від 12.09.2020 №248292 ознайомлений, заперечень не надав. При цьому, факт складання матеріалів перевірки на власника транспортного засобу, а не на перевізника, який зазначений у товарно-транспортній накладній, передбачений пунктом 11.1 НМУ України "Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні" від 14.10.1997 №363, відповідно до якого, товарно - транспортна накладна може оформлюватись суб`єктом господарювання без дотримання форми, за умови наявності у ній інформації про назву документа, дату і місце його складення, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора, тому спірні матеріали були складені на власника транспортного засобу. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, транспортний засіб марки RENAULT д.р.н. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 . Згідно з пред`явленою товарно-транспортною накладною автомобільним перевізником, замовником, вантажовідправником зазначено різних осіб. Водночас, інших документів, водієм не надано. Враховуючи зазначене, за доводами відповідача, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити /а.с. 25-57/.

18.11.2020 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи /а.с. 59/.

Протокольною ухвалою суду від 18.11.2020 розгляд справи відкладено до 16.12.2020 з огляду на задоволення клопотання позивача про відкладення розгляду справи /а.с. 61/.

16.12.2020 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи /а.с. 68/.

Протокольною ухвалою суду від 16.12.2020 розгляд справи відкладено до 24.12.2020 з огляду на задоволення клопотання позивача про відкладення розгляду справи /а.с. 69/.

Протокольною ухвалою суду від 24.12.2020 вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 20.01.2021 /а.с. 72/.

19.01.2021 від позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання /а.с. 75/.

Протокольною ухвалою суду від 20.01.2021 підготовче засідання відкладено до 17.02.2021 з огляду на задоволення клопотання позивача про відкладення розгляду справи /а.с. 76/.

Протокольною ухвалою суду від 17.02.2021 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 10.03.2021 з огляду на необхідність надання додаткових доказів у справі /а.с. 85/.

10.03.2021 підготовче засідання у справі не відбулося з огляду на перебування судді у відрядженні. Підготовче засідання відкладено на 29.03.2021 /а.с. 88/.

10.03.2021 та 24.03.2021 представником позивача надані додаткові докази у справі /а.с. 89-93, 100-105/.

16.03.2021 до суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі /а.с. 96-99/.

Протокольною ухвалою суду від 29.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 21.04.2021 /а.с. 106/.

21.04.2021 розгляд справи не відбувся з огляду на перебування судді на лікарняному. Судове засідання відкладено на 09.06.2021 /а.с. 109/.

У судовому засіданні 09.06.2021 представник позивача позов підтримав та просив суд його задовольнити. Представник відповідача заперечувала проти позову, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 12.09.2020 уповноваженими особами Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області, на підставі направлення на рейдову перевірку від 04.09.2020 №008093, проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом транспортного засобу марки RENAULT д.р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , за місцем: а/д Р-60 Кролевець - Конотоп - Ромни - Пирятин, про що складено акт від 12.09.2020 №248292 /а.с. 33, 37/.

За результатами габаритно-вагового контролю Укртрансбезпеки у Полтавській області складено довідку від 12.09.2020 №045696 та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 12.09.2020 №042873 /а.с. 44-45/.

Згідно з розрахунком плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 12.09.2020 №042873 платник - ОСОБА_1 , автомобіль марки RENAULT д.р.н. НОМЕР_1 , водій - ОСОБА_2 , фактичні вагові та (або) габаритні параметри транспортного засобу навантаження на одиничну вісь становить 13060 т, параметри, на які нараховується плата за проїзд, - 2060, плата за проїзд за перевищення нормативних параметрів 0,27 євро/км, перевищення параметрів нормативів становить 18,73%. Всього до сплати 82,62 євро /а.с. 43/.

Повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт від 24.09.2020 №73931/33-1/24-20, у якому зазначено дату, час та місце розгляду справи (у приміщенні Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області з 10:00 до 12:00, 28.09.2020), надіслано Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області на адресу позивача /а.с. 34/.

28.09.2020 начальником Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №187192, якою до ОСОБА_1 на підставі абзацу 15 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу на транспортному засобі RENAULT д.р.н. НОМЕР_1 /а.с. 32/.

Не погодившись із прийняттям постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу з огляду на те, що ОСОБА_1 не є автомобільним перевізником у спірних правовідносинах, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в Україні визначено Законом України "Про автомобільний транспорт" №2344-III від 05.04.2001 (далі Закон №2344-III).

Відповідно до положень статті 6 Закону №2344-III загальне державне регулювання діяльності автомобільного транспорту здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень.

Реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок №1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Згідно з пунктом 2 Порядку №1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Пунктом 3 Порядку №1567 встановлено, що органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 (далі - Положення №103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з пунктом 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" №592 від 26.06.2015 Кабінетом Міністрів України постановлено погодитися з пропозицією Міністерства інфраструктури щодо, зокрема: утворення територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті як структурних підрозділів апарату Служби за переліком згідно з додатком 3 (у тому числі Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області).

Отже, Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, який уповноважений здійснювати державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті, зокрема, шляхом здійснення рейдових перевірок та притягнення до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Згідно з пунктом 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону №2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до статті 34 Закону №2344-III автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Статтею 48 Закону №2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Статтею 60 Закону №2344-III встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи наведене, як зазначено у статті 60 Закону України №2344-III, суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення є саме автомобільний перевізник.

Водночас, спірним питанням у цій справі є встановлення факту належності позивача до автомобільного перевізника у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт".

Відповідно до визначень, наведених у статті 1 Закону України №2344-III, автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (стаття 33 Закону України № 2344-III).

З матеріалів справи вбачається, що 06.07.2020 між ФОП ОСОБА_1 (далі орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СОНЦЕ АНФАС" (далі орендар) укладено договір оренди транспортного засобу №482 (далі договір №482), на підставі якого орендодавець передає, а орендар приймає за плату в користування автомобіль марки RENAULT, 1996 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 /а.с. 9/.

Відповідно до пункту 2 договору №482 автомобіль, що передається, належить орендодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 /а.с. 9/.

Згідно з пунктом 4 договору №482 автомобіль передається орендодавцем орендарю в оренду з моменту підписання сторонами цього договору за актом про приймання-передачу. Автомобіль передається орендарю у користування та володіння з 06.07.2020 по 31.12.2020 /а.с. 9/.

На виконання умов договору №482 сторонами підписано акт прийому-передачі транспортного засобу марки RENAULT д.р.н. НОМЕР_1 /а.с. 8/.

06.07.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "СОНЦЕ АНФАС" (далі суборендодавець та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛОГІСТ ІК МТС" (далі суборендар) укладено договір суборенди транспортних засобів №1/04-20 /а.с. 91/.

Згідно з пунктом 3 зазначеного договору автомобілі передаються суборендодавцем суборендарю в оренду з моменту підписання сторонами цього договору за актом приймання-передачу. Автомобілі передаються суборендарю у користування та володіння з 06.07.2020 по 31.12.2020 /а.с. 91/.

На виконання умов договору №1/04-20 від 06.07.2020 сторонами підписано акт прийому-передачі транспортного засобу марки RENAULT д.р.н. НОМЕР_1 /а.с. 92/.

Враховуючи зазначене, з 06.07.2020 транспортний засіб марки RENAULT д.р.н. НОМЕР_1 знаходиться у користуванні та володінні Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОГІСТ ІК МТС" відповідно до договору суборенди транспортних засобів від 06.07.2020 №1/04-20 /а.с. 91/.

З огляду на презумцію правомірності правочину, що гарантована статтею 204 Цивільного кодексу України, а також предмету спору в цій справі, суд не надає оцінку змісту договорам оренди та суборенди і відповідним цивільно-правовим відносинам сторін щодо передачі в оренду/суборенду транспортного засобу, зокрема, щодо відсутності в умовах договору оренди передбачуваного права передачі орендарем в суборенду транспортного засобу.

Крім того, статтею 50 Закону України №2344-III передбачено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Відповідно до статей 908, 909 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Матеріалами справи підтверджено, що 12.09.2020 під час проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, уповноваженими особами Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області встановлено, що перевезення транспортним засобом марки RENAULT д.р.н. НОМЕР_1 вантажу, здійснювалося відповідно до товарно-транспортної накладної від 12.09.2020 №008361, яка пред`являлася при перевірці, що не заперечується сторонами /а.с. 48/.

Відповідно до зазначеної товарно-транспортної накладної автомобільним перевізником є Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛОГІСТ ІК МТС", водієм ОСОБА_2 /а.с. 48/.

Таким чином, 12.09.2020 саме Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛОГІСТ ІК МТС" був використаний у господарській діяльності для перевезення відповідного вантажу транспортний засіб марки RENAULT д.р.н. НОМЕР_1 .

З огляду на наведене, позивач - ОСОБА_1 , у спірних правовідносинах не мав статусу автомобільного перевізника, у зв`язку з чим не може бути суб`єктом відповідальності, передбаченої статтею 60 Закону України №2344-III.

Отже, на час проведення перевірки та розгляду справи у розпорядженні уповноважених осіб Укртрансбезпеки у Полтавській області наявні документи, у яких зафіксовані відомості щодо автомобільного перевізника.

Відсутність зауважень водія під час проведення перевірки, на що посилається відповідач, не спростовують вищенаведеного.

Постанова Верхового суду від 20.12.2018 у справі № 804/8740/16 та постанова Верховного Суду від 02.08.2018 у справі №820/1420/17, на які посилається відповідач для обґрунтування своїх заперечень, не підлягають застосуванню у цій справі з огляду на те, що спірні правовідносини виникли на підставі інших фактичних обставин, а для вирішення справи по суті необхідно застосовувати інші норми права.

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Нормами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову, не діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, тому постанова Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області про застосування адміністративно - господарського штрафу від 28.09.2020 №187192 підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню на користь позивача з відповідача.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 132, 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (пр-т. Перемоги, 14, м. Київ, 01135, ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області про застосування адміністративно - господарського штрафу від 28.09.2020 №187192.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (пр-т. Перемоги, 14, м. Київ, 01135, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 (вісімдесят) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 22.06.2021.

Суддя Т.С. Канигіна