Справа № 480/1415/21
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2021 року Справа №480/1415/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/1415/21 за позовом ОСОБА_1 до Липоводолинської селищної ради, третя особа - ОСОБА_2 про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування рішення,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до Липоводолинської селищної ради Сумської області в якому просить:
- визнати протиправною відмову ОСОБА_1 Липоводолинською селищною радою Роменського району Сумської області, що викладена у листі від 11.12.20 за № 02-25/1887 щодо відмови в подальшому працевлаштуванні та виплати середньої заробітної плати, яку вона отримувала на виборній посаді, на період працевлаштування відповідно до ч.2 ст..33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».
- зобов`язати Липоводолинську селищну раду виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату, яку вона одержувала на виборній посаді на момент звільнення 08.12.2020 на період працевлаштування з 08.12.20, але не більше шести місяців відповідно до ч.2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».
- визнати протиправним та скасувати рішення 1 сесії 8 скликання Липоводолинської селищної ради від 08.12.20 "Про затвердження старости Лучанського старостинського округу»
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач була звільнена з посади директора Лучанської ЗОШ 1-3 ступенів у зв`язку з переходом на виборну посаду голови Лучанської сільської ради, на якій працювала на з 01.12.2010 до 01.08.2019. З 02.08.2019 на позивача рішенням першої сесії сьомого скликання Липоводолинської селищної ради покладено виконання обов`язків старости на території Лучанського старостинського округу.
Позивач стверджує, що 08.12.20 рішенням першої сесії восьмого скликання Липоводолинської селищної ради її повноваження в.о. старости Лучанського старостинського округу були незаконно припинені.
Крім того, позивач звернулася до селищного голови Липоводолинської селищної ради з проханням вирішити питання щодо працевлаштування та збереження за нею середньої заробітної плати на період працевлаштування, але їй було відмовлено.
Позивач вважає, що відповідач відмовляючи їй у працевлаштуванні і виплаті середньої заробітної плати порушив вимоги ст.118 КЗпП України та ч. 2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».
Відповідач надав суду відзив на адміністративний позов, в якому просить відмовити у його задоволенні за безпідставністю. Зазначає, що у період виконання позивачем обов`язків старости їхній статус було змінено законодавцем відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення виборчого законодавства», а саме ст. 54-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» була викладена у новій редакції, де староста вже затверджується сільською, селищною, міською радою на строк її повноважень за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови.
Також відповідач зазначає, що селищною радою не проявлялась ніяка ініціатива стосовно звільнення ОСОБА_1 із займаної посади, так як вона припинила свої повноваження відповідно до спеціальної норми Закону, яка була застосована у зв`язку з набуттям повноважень селищною радою, обраною па місцевих виборах у 2020 році.
Крім того, відповідач вважає, що позивач на момент звільнення не являлась депутатом Липоводолинської селищної ради, який працював у раді на постійній основі, тому відсутні підстави для застосовування ст. 33 ч. 2 Законе України «Про статус депутатів місцевих рад». Застосувати ч. 5 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відповідач також не мав правових підстав, адже на момент припинення повноважень позивач на була сільським головою.
Позивач надала суду відповідь на відзив на позов, в якій з доводами відповідача не погоджується та наполягає на позовних вимогах.
Відповідач надав суду заперечення на відповідь, в яких наполягає на відмові в задоволенні позовних вимог.
Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Ухвалою суду залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , яка будь яких пояснень щодо позовних вимог суду не надала.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.
Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки позивач 30.11.2010 була звільнена з посади директора Лучанської ЗОШ 1-3 ступенів у зв`язку з обранням на виборну посаду голови Лучанської сільської ради на підставі п. 5 ст. 36 КЗПП України.
Відповідно до рішення першої сесії сьомого скликання Лучанської сільської ради від 12.11.2015 позивач була повторно обрана сільським головою Лучанської сільської ради Липоводолинського району Сумської області (а.с. 12 13, 16).
01.08.2019 повноваження позивача як сільського голови Лучанської сільської ради припинено на підставі ч.1 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ч.2 ст.8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад», про що зроблено запис в трудову книжку.
Рішенням першої сесії сьомого скликання Липоводолинської селищної ради від 01.08.2019, відповідно до вимог п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад», до проведення перших виборів старости Лучанського старостинського округу виконання обов`язків старости на території сіл Лучка та ОСОБА_3 покладено на ОСОБА_1 (а.с. 19).

Відповідно до записів трудової книжки, 08.12.2020 повноваження позивача як виконуючого обов`язки старости було припинено відповідно п.п. 4 п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо визнання територій та адміністративних центрів територіальних громад від 16.04.2020 №562-ІХ.

Також 08.12.20 рішенням першої сесії восьмого скликання Липоводолинської селищної ради було затверджено ОСОБА_2 на посаду старости Лучанського старостинського округу (а.с. 17).

У зв`язку із припиненням діяльності Лучанської філії Липоводолинської ЗОШ 1-3 ступенів та неможливістю працевлаштуватися, позивач звернувся із письмовою заявою до селищного голови Липоводолинської селищної ради з проханням вирішити питання щодо її працевлаштування та збереження середньої заробітної плати на період працевлаштування у відповідності до вимог ч.2 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» (а.с. 21).

11.12.2020 листом за № 02-25/1887 Липоводолинською селищною радою позивачу було відмовлено у наданні рівноцінної посади, яку вона займала до виборної посади сільського голови та в збереженні виплати середньої заробітної плати на час працевлаштування, мотивуючи тим, на посаду виконуючого обов`язки старости не розповсюджуються гарантії передбачені ч.2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» (а.с. 22).

Позивач, вважаючи, що при звільненні з роботи йому протиправно відмовлено в працевлаштуванні та протиправно не проведено виплату середньої заробітної плати за шість місяців на підставі ч.2 ст.33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" , звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування регулює Закон України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

З урахуванням Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

При цьому ст.3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» визначає три види посад в органах місцевого самоврядування:

- виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах;

- виборні посади, на які особи обираються (секретар ради) або затверджуються (керуючий справами, заступники голови) відповідною радою;

- посади, на які особи призначаються районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Ч. 3 ст.7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» передбачає, що на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Згідно з ч.1, 2 ст.8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» об`єднана територіальна громада вважається утвореною за цим Законом з дня набрання чинності рішеннями всіх рад, що прийняли рішення про добровільне об`єднання територіальних громад, або з моменту набрання чинності рішенням про підтримку добровільного об`єднання територіальних громад на місцевому референдумі та за умови відповідності таких рішень висновку, передбаченому ч.4 ст.7 цього Закону.

Повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, завершуються в день набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою.

Відповідно до ч.1 ст.8-3 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» повноваження сільської, селищної ради та сільського, селищного голови територіальної громади, що приєдналася до сільської, селищної об`єднаної територіальної громади, припиняються з моменту офіційного оголошення відповідною територіальною виборчою комісією на сесії сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади рішення про підсумки додаткових виборів та визнання повноважень не менше половини депутатів від територіальної громади, що приєдналася, обраних на виборах до сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади.

З моменту припинення повноважень сільського, селищного голови територіальної громади, що приєдналася до об`єднаної територіальної громади, його повноваження набуває сільський, селищний, міський голова об`єднаної територіальної громади.

Сільський, селищний голова територіальної громади, що приєдналася до об`єднаної територіальної громади, виконує обов`язки старости відповідно до закону на період повноважень ради об`єднаної територіальної громади поточного скликання. За ним зберігаються розмір та умови оплати праці, що були йому встановлені як сільському, селищному голові до приєднання.

Аналогічні положення містить п.3 Розділу ІV Прикінцевих положень Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад», яким визначено, що у селах, селищах, в яких знаходилися органи місцевого самоврядування територіальних громад, що об`єдналися, обов`язки старости до обрання на перших виборах старости виконує особа, яка здійснювала повноваження сільського, селищного голови відповідної територіальної громади до об`єднання.

З наведених вище правових норм можна дійти висновку про те, що законодавець імперативно визначив, що на період повноважень ради об`єднаної територіальної громади поточного скликання та до обрання на перших виборах старости, його обов`язки виконує сільський голова територіальної громади, що приєдналася до об`єднаної територіальної громади, і відповідно на нього поширюються норми Закону України «Про місцеве самоврядування» та Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до ст.14-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» (в редакції на час покладення на позивача виконання обов`язків старости), староста є виборною посадовою особою місцевого самоврядування. (ч.1 ст.14-1) Староста є членом виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради за посадою (ч.5 ст.14-1). Староста не може мати інший представницький мандат, суміщати свою службову діяльність з іншою посадою, у тому числі на громадських засадах, займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю (ч.6 ст.14-1).

Частиною 4 ст. 54-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» (в редакції на час покладення на позивача виконання обов`язків старости) було визначено, що на старост поширюються гарантії діяльності депутатів місцевих рад, передбачені Законом України "Про статус депутатів місцевих рад", якщо інше не встановлено законом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення виборчого законодавства» №805-ІХ від 16.07.2020 (далі Закон №805-ІХ, набув чинності 23.07.2020 року) ст.14-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» було виключено, а ст. 54 1 викладено в іншій редакції.

Так відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 54-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» в редакції Закону №825-ІХ, староста затверджується сільською, селищною, міською радою на строк її повноважень за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови. Староста є членом виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради за посадою і працює в ньому на постійній основі. При цьому, норму, яка передбачала, що на старост поширюються гарантії діяльності депутатів місцевих рад, передбачені Законом України "Про статус депутатів місцевих рад", було виключено.

Отже виходячи із аналізу зазначених вище норм законодавства, в розумінні ст.3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», посада старости до 23.07.2020 була виборною посадою, на які особи обирались на місцевих виборах, після 23.07.2020 посада старости є виборною посадою, на які особи затверджуються відповідною радою.

Крім того, відповідно до Положення про старосту, затвердженого рішенням 1 пленарного засідання 1 сесії Липоводолинської селищної ради VІІІ скликання 08.12.2020, староста є посадовою особою місцевого самоврядування, що представляє інтереси жителів села (сіл) відповідного старостинського округу, правовою основою діяльності старости є Конституція України, закони України «Про місцеве самоврядування», «Про службу в органах місцевого самоврядування», інші акти законодавства України, рішення селищної ради та це Положення (а.с. 78 83)

За правилами ст. 118 Кодексу законів про працю України працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

З матеріалів справи суд вбачає, що позивача 30.11.2010 було звільнено з посади директора Лучанської ЗОШ 1-3 ступенів у зв`язку з обранням на виборну посаду голови Лучанської сільської ради на підставі п. 5 ст. 36 КЗПП України (переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду).

З 01.12.2010 по 01.08.2019 позивач обіймала виборну посаду голови Лучанської сільської ради, а з 02.08.2019 по 08.12.2020 виконувала обов`язки виборної посади старости на території с.Лучка та с. Бухалове.

Таким чином, суд вважає, що на позивача розповсюджуються гарантії визначені ст. 118 Кодексу законів про працю України, щодо надання після закінчення повноважень за виборною посадою попередньої роботи (посади), а при її відсутності - іншої рівноцінної роботи (посади) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Отже відмова відповідача вжити заходів щодо працевлаштування ОСОБА_1 , є такою що порушує трудові права останньої та суперечить вимогам Кодексу законів про працю України, відтак позовні вимоги про визнання протиправними дій щодо відмови ОСОБА_1 Липоводолинською селищною радою в подальшому працевлаштуванні є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо твердження позивача щодо розповсюдження повноважень та гарантій депутатів рад, передбачених Законом України «Про статус депутатів місцевих рад», на старосту, суд зазначає наступне.

Так відповідно до частини 1 статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства. Обраний на виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі, депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із залишенням на цій службі.

З працівником, якого прийнято на роботу (посаду), що її виконував (займав) депутат місцевої ради, укладається строковий трудовий договір; цей договір розривається у разі повернення депутата місцевої ради на роботу, але не пізніш як через три місяці після припинення повноважень депутата місцевої ради.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету.

Згідно з ч. 5 ст.12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вказані гарантії поширюються і на сільських, селищних, міських голів.

При цьому, як встановлено судом повноваження позивача як голови Лучанської сільської ради були припинені 01.08.2019 відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад», в зв`язку із набуття повноважень селищною радою, обраною об`єднаною територіальною громадою.

Як зазначено судом вище, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення виборчого законодавства» №805-ІХ від 16.07.2020 було виключено із ст.54-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» норму, яка передбачала, що на старост поширюються гарантії діяльності депутатів місцевих рад, передбачені Законом України "Про статус депутатів місцевих рад".

Отже на час припинення повноважень позивача як виконуючого обов`язки старости (08.12.2020) в законодавстві була відсутня норма, яка б зобов`язувала відповідача на період працевлаштування за колишнім старостою (в.о. старости) зберігати середню заробітну плату, відтак позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Разом з тим, з метою захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Липоводолинську селищну раду вжити заходів щодо працевлаштування ОСОБА_1 відповідно до ст. 118 Кодексу законів про працю України.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення 1 сесії 8 скликання Липоводолинської селищної ради від 08.12.20 "Про затвердження старости Лучанського старостинського округу» суд зазначає наступне.

З матеріалів справи суд вбачає, що за результатами виборів депутатів, рішенням Липоводолинської селищної ради від 08.12.20 «Про початок повноважень депутатів Липоводолинської селищної ради восьмого скликання» було вирішено прийняти до відома факт початку повноважень депутатів Липоводолинської селищної ради восьмого скликання (а.с. 18). На цьому ж пленарному засіданні, розглянувши пропозицію селищного голови ОСОБА_4 , рішенням Липоводолинської селищної ради восьмого скликання було затверджено ОСОБА_2 на посаду старости Лучанського старостинського округу (а.с. 17).

Суд зазначає, що згідно зі статтею 55 Конституції кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За приписами частини першої статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.

Поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» має один і той же зміст».

Таким чином, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини для того, щоби мати можливість звернутися за захистом до суду особа має довести, що вона є жертвою порушення прав. Щоби претендувати на статус жертви такого порушення, оспорюваний захід має безпосередньо зашкодити особі (рішення «Аксу проти Туреччини» [Aksu v. Turkey] пункт 50; «Берден» [Burden v. the United Kingdom] пункт 33; «Тенасе проти Молдови» [Tгnase v. Moldova]).

Отже, наведені вище положення не дозволяють скаржитися щодо певних обставин абстрактно, без реального порушення прав, свобод чи інтересів позивача у спірних правовідносинах, тільки тому, що заявник вважає, що начебто певні обставини впливають на його правове становище. Предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов`язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Суд зазначає, що оскаржуване рішення, яким затверджено ОСОБА_2 на посаду старости Лучанського старостинського округу не створює для позивача обов`язків чи правових наслідків за результатами його прийняття.

При цьому твердження позивача про те, що вказаним рішенням припинено її повноваження як виконуючого обов`язки старости, суд вважає безпідставним, оскільки рішення 1 сесії 8 скликання Липоводолинської селищної ради від 08.12.20 "Про затвердження старости Лучанського старостинського округу» не містить будь-яких положень щодо припинення повноважень позивача як виконуючого обов`язки старости.

Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.8-3 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» виконання обов`язків старости було покладено на сільських, селищних голів територіальної громади, що приєдналася до об`єднаної територіальної громади, лише на період повноважень ради об`єднаної територіальної громади поточного скликання.

Отже, суд доходить висновку, що повноваження позивача як виконуючого обов`язки старости припинилися відповідно до вимог законодавства, внаслідок набуттям повноважень Липоводолинською селищною радою восьмого скликання, обраною на місцевих виборах у 2020 році.

За таких обставин, позовні вимоги в цій частині суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок Липоводолинської селищної ради суму судового збору у розмірі 908,00 грн., сплаченого відповідно до квитанції від 15.03.2021 року № 0.0..1 (а.с. 47).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Липоводолинської селищної ради, третя особа - ОСОБА_2 про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування рішення задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову ОСОБА_1 Липоводолинською селищною радою Роменського району Сумської області, що викладена у листі від 11.12.20 за № 02-25/1887 щодо працевлаштування.

Зобов`язати Липоводолинську селищну раду (вул. Роменська, 10,смт. Липова Долина, Липоводолинський район, Сумська область,42500, ) вжити заходів щодо працевлаштування ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до ст. 118 Кодексу законів про працю України.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок Липоводолинської селищної ради (вул. Роменська, 10,смт. Липова Долина, Липоводолинський район, Сумська область,42500, ) суму судового збору в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек