Справа № 755/9325/21
Суддя: Виниченко Л. М.
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/9325/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі :

головуючого судді Виниченко Л.М.,

при секретарі Ганжа Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу № 755/9325/21 за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправними та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни та заборону в`їзду на територію України,-

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в особі представника Мамчика Д.О. звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із адміністративним позовом у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління міграційної служби України в м. Києві та Київській області від 03.02.2021 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни та заборону в`їзду громадянина Республіки Гана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 03.02.2021 року головним спеціалістом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Зіловою Н.С. за погодженням начальника управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Семиног І.О. прийнято рішення про примусове повернення до країни походження громадянина Республіки Гана ОСОБА_1 , заборонено в`їзд на територію України строком на три роки та зобов`язано покинути територію України у термін до 25.02.2021 року.

Вказане рішення позивач вважає таким, що підлягає скасуванню, оскільки воно складено протиправно, є необґрунтованим, передчасним, неправомірним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, прийняте без дослідження обставин справи які мають значення для її вирішення, оскільки позивач підпадає під критерії визначені п. п. 1, 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Зазначено, що ОСОБА_1 , маючи цілком обґрунтовані побоювання стати жертвою переслідування у країні походження, а також у зв`язку із різким погіршенням безпечності перебування та ситуації загальнопоширеного насильства і систематичного порушення прав людини в Республіці Гана, залишив країну походження та прибув до України. 02 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, як до відповідного центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту. У зв`язку із значним навантаженням та із запровадженим карантином в Україні вказаний підрозділ приймає відвідувачів обмежено. Співробітники ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області повідомили про необхідність звернутися із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту 04.02.2021 року.

04 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із обґрунтованою заявою-анкетою про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. За результатами прийняття та реєстрації заяви-анкети було зареєстровано та видано довідку про звернення за захистом в Україні № 012265 від 04.02.2021 року та запрошено на співбесіду для уточнення відомостей та анкетних даних 11.02.2021 року о 09 год. 30 хв. Натомість, 03.02.2021 року уповноваженою особою ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області відносно ОСОБА_1 було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження та заборонено в`їзд на територію України строком на три роки.

Вказано, що відповідачем рішення про примусове повернення не було оголошено позивачу протягом 72 годин з дати ухвалення в присутності перекладача та/або законного представника під підпис, внаслідок чого було порушено п. 2 розділу ІІ Інструкції про порядок про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства. Оспорюване рішення не відповідає вимогам Закону з причин того, що воно не містить відомостей про видачу ОСОБА_1 одного примірника рішення та відомостей про те, чи бажає ОСОБА_1 оскаржити рішення. Крім цього, в оскаржуваному рішенні не зазначено підстав з яких ОСОБА_1 було встановлено заборону в`їзду протягом трьох років визначених ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.06.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання на 17.06.2021 року та витребувано від відповідача копію матеріалів на підставі яких ухвалене спірне рішення щодо позивача (а.с. 20-20 зв.).

17 червня 2021 року до Дніпровського районного суду м. Києва від представника відповідача Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Лазара О.О. на виконання вимог ухвали суду надано копію матеріалів щодо громадянина Республіки Гана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі яких ухвалено спірне рішення від 03.02.2021 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни та заборону в`їзду на територію України.

Позивач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

Представником позивача ОСОБА_1 Мамчиком Д.О. до суду подано заяву в якій просить провести розгляд справи у відсутності позивача, вказав, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

Представником відповідача Лазарем О.О. до суду подано заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

Відзив на позов не подавався.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно вимог ч. 1 ст. 288 КАС України, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Судом встановлено, що 03.02.2021 року головним спеціалістом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Зіловою Н.С. відносно громадянина Республіки Гана ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ № 005421, відповідно до якого 03.02.2021 року о 10 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено громадянина Республіка Гана ОСОБА_1 , який порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме проживання без документів на право проживання в Україні, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП.

На підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 03.02.2021 року першим заступником начальника ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Пустовітом О.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МКМ № 005411 відносно громадянина Республіки Гана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якій зазначено, що 03.02.2021 року о 10 год. 30 хв. за адресою: м. Київ, вул. Петропавлівська, 11, виявлено громадянина Республіка Гана ОСОБА_1 , який порушив правила перебування іноземців в Україні, чим порушив ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 5 100,00 грн.

03 лютого 2021 року головним спеціалістом відділу адміністративної діяльності управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Зіловою Н.С. за результатами розгляду матеріалів щодо громадянина Респубіліки Гана , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ухвалено рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Гана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язано покинути територію України у термін до 25.02.2021 року та заборонено в`їзд на територію України терміном на три роки до 03.02.2024 року.

Як убачається зі змісту даного рішення, 03.02.2021 року було виявлено громадянина Республіки Гана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: проживання без документів на право проживання в Україні. У ході опитування громадянина Республіки Гана ОСОБА_1 пояснив, що в Україну прибув 30.10.2016 року через ОКПП «Львів» з метою навчання в Тернопільському економічному Університеті. Після вступу був документований посвідкою на тимчасове проживання, яку у 2018 році було скасовано, оскільки він був відрахований з навчання. Після закінчення строків перебування не залишив територію України, оскільки не було фінансової спроможності. Друзів та близьких родичів на території України не має. Проживає в орендованій квартирі. В подальшому документи для отримання поствідки не подавав, документи для отримання дозволу на імміграцію в Україну не подавав. Дозволу на застосування праці не отримував. До органів міграційної служби для отримання статусу біженця не звертався. Претензій до співробітників міграційної служби не має. За порушення правил перебування іноземних громадян на території України, працівниками ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області відносно громадянина Республіки Гана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП (ПР МКМ 005421 від 03.02.2021 року).

Встановлені обставини, а саме: нелегальне становище громадянина Республіки Гана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідчать про те, що ним порушені вимоги ст. 4, ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

За вимогами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 року № 353/271/150 (далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 4 розділу 1 Інструкції іноземці можуть бути примусово повернуті до країни походження чи третьої країни на підставі рішення органу ДМС або органу охорони державного кордону, або органу СБУ про примусове повернення чи примусово видворені на підставі винесеної за позовом цих органів/підрозділів постанови адміністративного суду про примусове видворення.

Відповідно до п. 5 розділу 1 Інструкції, підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців до країни походження або третьої країни є: дії, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; затримання іноземців органами охорони державного кордону у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України.

Згідно норми ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

За змістом ст. ст. 6, 7 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземця або особу без громадянства може бути визнано біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або їм може бути надано тимчасовий захист у порядку, встановленому законом.

Іноземцям та особам без громадянства може бути надано притулок у порядку, встановленому законом.

Іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку(ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

В`їзд в Україну та виїзд з України здійснюється: іноземців та осіб без громадянства - за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України (ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Правила щодо реєстрації іноземців та осіб без громадянства не поширюються на осіб, які з наміром визнання їх біженцями в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні чи отримання притулку або тимчасового захисту, незаконно перетнули державний кордон України. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції здійснює реєстрацію іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія закону про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту в Україні, лише за наявності одного з документів, що видаються таким особам відповідно до зазначеного закону (ст. 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій (ст. 25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Положенням ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в`їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України. Один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України. Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду. Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. Примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Нормою ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Також забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

Відповідно частини 1 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, митних та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну; якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду.

Згідно ч. 3 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону, або уповноваженим підрозділом Національної поліції України. У разі невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в`їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну.

Мотивуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує, що маючи цілком обґрунтовані побоювання стати жертвою переслідування у країні походження, а також у зв`язку із різким погіршенням безпечності перебування та ситуації загальнопоширеного насильства і систематичного порушення прав людини в Республіці Гана, він залишив країну походження та прибув до України.

Позивач зазначив, що 04.02.2021 року він звернувся до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області із відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, при цьому співробітниками ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області йог обуло запрошено на співбесіду для уточнення відомостей та анкетних даних на 11.02.2021 року, натомість не дивлячись на те, що 04.02.2021 року було видано довідку про звернення за захистом в Україні № 012265, 03.02.2021 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області відносно нього було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження та заборонено в`їзд на територію України строком на три роки.

Серед іншого, позивач вказує, що відповідачем рішення про примусове повернення не було оголошено протягом 72 годин з дати його ухвалення в присутності перекладача під підпис та не видано другий примірник рішення, внаслідок чого було порушено п. 2 розділу ІІ Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства.

Вирішуючи питання обгрунтованості позовних вимог та відповідність таких вимог наданим доказам суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до положень п. 2 розділу ІІ Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, рішення про примусове повернення оголошується іноземцю протягом 72 годин з дати його ухвалення, за винятком випадків, коли місцезнаходження іноземця не встановлено, в присутності перекладача та/або законного представника (на вимогу особи) під підпис та обліковується посадовою особою органу ДМС, органу охорони державного кордону та органу СБУ, яка уповноважена складати документи для примусового повернення, у журналі обліку прийнятих рішень про примусове повернення та видворення з України іноземців та осіб без громадянства.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, судом з метою перевірки наведених у позовній заяві доводів було витребувано від відповідача копію матеріалів щодо громадянина Республіки Гана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі яких ухвалено спірне рішення від 03.02.2021 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни та заборону в`їзду на територію України.

Як убачається із наданих відповідачем матеріалів, а саме письмових пояснень які надавалися позивачем в присутності перекладача Бондаренко В.Д. головному спеціалісту відділу адміністративної діяльності управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії Зіловій Н.С., позивач прибув в Україну 30.10.2016 року через ОКПП «Львів» з метою навчання в Тернопільському економічному Університеті. Після вступу був документований посвідкою на тимчасове проживання, яку у 2018 році було скасовано, оскільки позивач був відрахований з навчання. Після закінчення строків перебування не залишив територію України, оскільки не було фінансової спроможності. Друзів та близьких родичів на території України позивач не має, проживає в орендованій квартирі. В подальшому документи для отримання посвідки не подавав, документи для отримання дозволу на імміграцію в Україну не подавав. Дозволу на застосування праці не отримував. До органів міграційної служби для отримання статусу біженця не звертався.

Виходячи з наведеного, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено положеннями Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а тому правові підстави щодо скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни позивача відсутні.

Крім цього, суд також вважає спростованими відповідачем доводи позивача про наявність порушень вимог п. 2 розділу ІІ Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, оскільки зміст витребуваних судом документів свідчить про те, що всі дії пов`язані із розглядом справи відповідачем та ухвалення оспорюваного рішення відбувалися в присутності перекладача Бондаренко В.Д . Позивач копію спірного рішення отримав 03.02.2021 року, що підтверджується його підписом, також підписом позивача підтверджено про його повідомлення щодо прийнятого рішення про примусове повернення позивача, про кінцеву дату залишення території України, про наслідки невиконання та оскарження рішення в суді. Відтак у суду відсутні підстави вважати, що позивач був позбавлений можливості розуміти зміст складених відносно нього документів та наслідків які вони для нього можуть мати.

Натомість, суд приходить висновку про відсутність у спірному рішенні жодних із підстав для заборони в`їзду в Україну позивача, відсутність будь якого належного обґрунтування необхідності застосування щодо нього заборони подальшого в`їзду в Україну та відсутність посилання на підстави, якими керувався відповідач при прийняті рішення про встановлення заборони в`їзду в Україну громадянину Республіки Гана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на термін 3 роки до 03.02.2024 року.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме скасування спірного рішення в частині заборони в`їзду на територію України позивача.

В решті заявлених вимог позов задоволенню не підлягає у зв`язку із спростуванням відповідачем наведених позивачем у позові доводів та доведенням правомірності ухвалення оспорюваного позивачем рішення про примусове повернення, дотримання порядку його ухвалення встановленого Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства.

Керуючись ст. ст. 3, 19 Конституції України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 року № 353/271/150, ст. ст. 1, 2, 5, 8-10, 77, 241-246, 250, 268, 269, 271, 288 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправними та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни та заборону в`їзду на територію України задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення головного спеціаліста відділу адміністративної діяльності управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 03 лютого 2021 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни та заборону в`їзду на територію України громадянина Республіки Гана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в частині заборони в`їзду на територію України строком на 3 (три) роки до 03 лютого 2024 року громадянину Республіки Гана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , довідка про звернення за захистом в Україні № 012265 від 04.02.2021 року.

Відповідач - Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, місцезнаходження: м. Київ, вул. Березняківська, 4-А, ідентифікаційний .

Повний текст судового рішення складено 17 червня 2021 року.

Суддя