Справа № 380/7740/21
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/7740/21
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

22 червня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сподарик Н.І., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача Нездойминоги О.Г. про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Бориславської міської ради Львівської області про визнання протиправним і скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) до Бориславської міської ради Львівської області (82300, Львівська область, м. Борислав, вул. Шевченка, 42; ), із вимогою:

-визнати протиправним та скасувати рішення №311 Бориславської міської ради Львівської області від 20.04.2021 «Про дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки».

Ухвалою суду від 14.05.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі.

17.06.2021 за вх. №43985 від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову. Просить суд вжити заходи забезпечення позову у справі №380/6496/21 шляхом зупинення дії рішення Бориславської міської ради від 20.04.2021 №311 «Про дозвіл ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» та заборонити Бориславській міській раді затверджувати у порядку денному та розглядати на сесії питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 площею 1000 кв. м на АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку із земель що перебувають в оренді, зі зміною її меж та зі зміною цільового призначення земельної ділянки, з категорії земель сільськогосподарського призначення, в категорію земель житлової та громадської забудови.

В обґрунтування вказаної заяви зазначив, що поданими до матеріалів позовної заяви доказами підтверджуються доводи про те, що невжиття заходів забезпечення позовну може істотно ускладнити чи взагалі унеможливити виконання рішення суду, а так само ускладнити і ефективний захист і унеможливити поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Вважає. що у випадку, якщо дія оскаржуваного рішення не буде зупинена на період розгляду даної справи, ОСОБА_3 в процесі реалізації права на отримання земельної ділянки у власність вправі замовити розробку проекту землеустрою та подати його на затвердження Бориславській міській раді, яка в свою чергу, повинна буде розглядати відповідне звернення та винести нове рішення. У такому випадку, Позивач буде змушений оскаржувати нове рішення, що не узгоджується з вимогою «ефективності» захисту прав. Вважає, що оскаржуване рішення є очевидно протиправним, оскільки у випадку реалізації ОСОБА_3 процедури безоплатної приватизації, позивач буде позбавлений частини майна, стосовного якого в нього виникло правомірне очікування.

Суд, вирішуючи питання про обґрунтованість клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, керується таким:

статтею 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до положень статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з приписами статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 4) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, заходи забезпечення адміністративного позову мають вживатись виключно у двох випадках:

1) якщо є очевидні ознаки протиправності рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, що призводить до порушення прав, свобод та інтересів позивача;

2) якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача (фізичної або юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), яка в майбутньому зробить неможливим їх захист або ускладнить виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову.

При цьому, заходи забезпечення позову повинні визначатись з урахуванням дотримання балансу між правами та інтересами позивача, за захистом яких він звернувся, та наслідками впливу таких заходів на права та свободи заінтересованих осіб.

З позиції суду, зі зверненням до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування рішення №311 Бориславської міської ради Львівської області від 20.04.2021 «Про дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», позивач реалізовує своє право на судовий захист.

На переконання суду, забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб є фактично вирішенням справи по суті, до постановлення рішення в даній справі. Адже необхідно остерігатися необґрунтованого вжиття заходів забезпечення позову, що може зашкодити, наприклад, третім особам реалізувати свої права на майно, чи суб`єкту владних повноважень виконувати завдання та функції, покладені на нього державою.

Важливо наголосити на тому, що у випадку забезпечення позову суд фактично без належних на те підстав поставить під сумнів дії суб`єкта владних повноважень, втрутившись у його дискреційні повноваження без надання правової оцінки підставам для неприйняття ним відповідного рішення, а відтак тимчасово вирішить майбутній спір по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову та виходить за межі встановлених підстав для забезпечення позову.

Крім того, на даному етапі суд не має можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності дій відповідача, оскільки такі можуть бути виявлені лише на стадії з`ясування всіх фактичних обставин справи та дослідження доказів, оцінки їх належності, допустимості і достовірності в сукупності.

Водночас, суд вбачає за необхідне наголосити на тому, що порушене право заявника/позивача буде відновлене з моменту його порушення, якщо таке буде судом встановлено при розгляді справи по суті.

Суд зазначає, що співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Аналогічна правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.10.2018 у справі № 826/5233/18 (адміністративне провадження № К/9901/59189/18), 25.04.2019 у справі №826/10936/18 та 30.09.2019 у справі № 1840/3517/18.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування у межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (частина 1 статті 116 Земельного кодексу України).

Згідно з частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені у одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до частини 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частиною 8 статті 118 Земельного кодексу України визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (частина 9 статті 118 Земельного кодексу України).

Наведеними нормами встановлено підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян.

Надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є лише однією із процедур отримання земельних ділянок у власність, а факт отримання дозволу на розробку проекту землеустрою ще не означає позитивного рішення про надання земельних ділянок у власність. Після надання такого дозволу у заявника не виникає прав на земельну ділянку, а виникає лише право на розроблення проекту землеустрою.

Таким чином, звернувшись до суду із цією заявою заявник не надав переконливих доказів на її обґрунтування, а лише висловив побоювання щодо можливого майбутнього розвитку подій.

У зв`язку з викладеним, виходячи із змісту поданої заяви та доводів наведених позивачем, суд дійшов висновку про її необґрунтованість. Тому у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 150, 153, 154, 241-243, 248, 294, пп.15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача Нездойминоги О.Г. про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Бориславської міської ради Львівської області про визнання протиправним і скасування рішення відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з моменту підписання ухвали.

Суддя Сподарик Н.І.