Справа № 480/2176/21
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2021 року Справа № 480/2176/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Соп`яненка О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумського прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Сумського прикордонного загону Державної прикордонної служби України (далі відповідач). Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач 24.01.2020 уклав контракт із Державною прикордонною службою України про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб сержантського і старшинського складу. Позивач проходе службу у Відділенні інспекторів прикордонної служби «Зноб Новгородське» ВПС «Середина Буда» Сумського прикордонного загону Державної прикордонної служби України.
Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому не погоджуючись з доводами відповідача просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи судом встановлено, що 24.01.2020 між позивачем та Державною прикордонною службою України в особі начальника Сумського прикордонного загону підполковника М. Романчука було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб сержантського і старшинського складу строком на три роки (а.с. 10).
24.01.2020 наказом начальника 5 го прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України позивача було зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення, прийнято на військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу, присвоєно позивачу звання «молодший сержант» та призначено інспектором прикордонної служби 3 категорії водієм 3 групи інспекторів прикордонної служби «Зноб Новгородська» (тип В) відділу прикордонної служби «Середина Буда» 1 категорії (тип Б) (а.с.7).
Листом від 16.02.2021 №11/Ш-47 позивачу було відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладання першого контракту, у зв`язку з тим, що позивач у період з 14.02.2013 по 30.04.2014 проходив службу в УМВС України в Сумській області (а.с. 13-14).
Не погодившись із вищевказаною відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Згідно з пунктом 2 Постанови КМУ №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Однак, відповідно до положень Постанови КМУ №704 умовою отримання виплати є підписання контракту вперше.
Наказ набрав чинності 10 серпня 2018 року та має силу нормативного акта.
Статтею 5 розділу 4 Інструкції №558 одноразова грошова допомога (далі - грошова допомога) виплачується військовослужбовцям після укладення ними першого контракту з особами: які приймаються на посади рядового складу; які приймаються на посади сержантського і старшинського складу; офіцерського складу.
У пункті 3 глави 5 розділу 4 Інструкції №558 конкретизовано, що грошова допомога не виплачується військовослужбовцям, з якими укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, переведеним чи звільненим з військової служби за контрактом або кадрової військової служби зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту. Зазначене не поширюється на осіб офіцерського складу, з якими укладено контракт для проходження військової служби в Державній прикордонній службі України після закінчення вищих військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів за програмою підготовки для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу).
Твердження відповідача про те, що позивач не надає жодних доказів того, що під час служби в органах МВС він не проходив службу в спеціальних підрозділах МВС України та не надає спростування того, що органи МВС не є правоохоронними органами спеціального призначення є безпідставними.
З матеріалів справи, а саме з послужного списку ОСОБА_1 вбачається, що з 14.02.2013 позивач працював дільничним інспектором міліції сектору дільничних інспекторів міліції Шосткинського МВ та з 05.12.2013 слідчим слідчого відділу Шосткинського МВ (а.с. 45- 46).
Відповідно до ч. 2 ст. 777 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не було доведено суду правомірність відмовити у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги.
Оскільки судом встановлено, що між позивачем і відповідачем укладений контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб сержантського і старшинського складу строком на три роки, а факт переведеня чи звільнення позивача з військової служби за контрактом або кадрової військової служби зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту не доведено, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.
Позивач просить стягнути на свою користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 грн.
Відповідно до ст. 132 ч.ч 1, 3 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрат на професійну правничу допомогу віднесено до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ст. 139 ч. 1 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 04.02. 2021 з адвокатом Дубровною В.В. (а.с.35 37). Також надано квитанцію від 10.04.2021, якою адвокат підтверджує отримання 1000 грн. від ОСОБА_1 за договором про надання правничої допомоги. Надано акт приймання передачі виконаної роботи (наданих послуг) згідно Договору про надання правничої допомоги від 04.02. 202, а також копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 34-39).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Як було зазначено, у відповідності до вимог ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Відповідачем ніяких заперечень щодо вимоги про відшкодування судових витрат, у тому числі і витрат на правничу допомогу, розумності їх розміру, співмірності зі складністю справи та обсягом робіт не висловлено.
При визначенні розміру відшкодування суд враховує обсяг наданих послуг, не подання відповідачем ніяких доказів для доведення неспівмірності витрат. Виходячи з викладеного, суд вважає, що заявлена до відшкодування сума у 1000 грн. є обґрунтованою та співмірною з обсягом правничої допомоги.
На підставі ст. 139 КАС України суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 908 грн. судового збору та 1000 грн. витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Сумського прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп`яненко