Справа № 320/7243/20
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2021 року м. Київ справа №320/7243/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Журавель В.О., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Хесторія Україна-Плюс", про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Хесторія Україна-Плюс" (далі - третя особа), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 4 серпня 2020 р. № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне нарахування) єдиного внеску.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач своєчасно та в повному обсязі здійснено сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 21 січня 2016 р. до 24 травня 2017 р., оскільки ним у встановлений законом строк та у повному обсязі сплачено суму єдиного соціального внеску до бюджету. Проте, при здійсненні перерахування коштів в рахунок сплати ЄСВ позивачем помилково було перераховано єдиний внесок на інший бюджетний рахунок. Однак, після самостійного виявлення допущеної помилки, позивач вчинив дії щодо її виправлення, в результаті чого кошти було зараховано на належний рахунок. Проте, відповідач цих обставин не врахував та прийняв оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені. Позивач зауважив, що невірне зазначення рахунку при його оплаті не призвело до ненадходження відповідної суми до бюджету та не вплинуло на виконання позивачем свого обов`язку щодо своєчасної сплати єдиного соціального внеску.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

6 жовтня 2020 р. до суду від третьої особи надійшли пояснення по справі. Вказує, що на підставі договору з позивачем надавала йому бухгалтерські послуги, зокрема і щодо сплати податків, інших обов`язкових платежів та ЄСВ. Стверджує, що згідно з даними Електронного кабінету платника податків позивача за період з 21 січня 2016 р. по 24 травня 2017 р. єдиний внесок сплачувався за реквізитами: Білоцерківська ОДПІ (м. Біла Церква), , рахунок 1027, банк отримувача коштів: ГУ ДКСУ у Київській області, код банку 821018. Проте, пізніше було встановлено, що суми єдиного внеску повинні були сплачуватися за реквізитами: Білоцерківська ОДПІ (м. Біла Церква), , рахунок: 11027, банк отримувача коштів: ГУ ДКСУ у Київській області, код банку 821018. Вважає, що позивач вчасно та в повному обсязі сплачував єдиний внесок у період з 21 січня 2016 р. по 24 травня 2017 р. При цьому, помилкове значення неправильного рахунку отримувача коштів податкового органу не є правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми єдиного внеску у визначений законодавством строк.

16 жовтня 2020 р. від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позову не визнав, у його задоволенні просив відмовити. Стверджує, що згідно з податною звітністю «Про суми нарахованої заробітної плати, доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації, застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за період грудень 2015 року - листопад 2016 р. позивачем було самостійно нараховано єдиний внесок в сумі 5548 грн. 05 коп., сплата відсутня. Звертає увагу, що борг по єдиному внеску позивачем було погашено 24 травня 2017 р. Вважає, що відповідач мав всі законодавчо визначені повноваження та підстави для винесення відносно позивача рішення від 4 серпня 2020 р. № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату чинного законодавства, у порядку та у спосіб, ним передбачений.

30 жовтня 2020 р. до суду від представника позивача надійшло клопотання про повернення відзиву на позовну заяву без розгляду. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 р. це клопотання залишено без розгляду за поданим 16.11.2020 клопотанням представника позивача. Крім того. вказаною ухвалою вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

У період з 20 січня 2016 р. по 24 травня 2017 р. суми єдиного соціального внеску позивачем сплачувались за наступними реквізитами: «отримувач коштів: БІЛОЦЕРК. ОДПІ (М. БІЛА ЦЕРКВА), , номер рахунку: 1027, банк: отримувача коштів: ГУДКСУ У КИЇСЬКІЙ ОБЛАСТІ, М. КИЇВ, код банку: 821018, символ рахунку: 204».

Разом з тим, суми єдиного соціального внеску повинні були бути сплачені позивачем за іншими реквізитами: «отримувач коштів: БІЛОЦЕРК. ОДПІ (М. БІЛА ЦЕРКВА), , номер рахунку: 1027, банк: отримувача коштів: ГУДКСУ У КИЇСЬКІЙ ОБЛАСТІ, М. КИЇВ, код банку: 821018, символ рахунку: 201».

Судом встановлено, що зазначені реквізити відрізняються символом рахунку, двома цифрами у номері рахунку та однією цифрою у призначенні платежу. Суми сплати єдиного внеску спрямовувалися позивачем до отримувача платежу відповідного податкового органу, в якому він перебував на обліку, на рахунок, відкритий в установі Державної казначейської служби України. З огляду на зазначення позивачем неправильних реквізитів рахунку своєчасно сплачені ним кошти на відповідний рахунок податкового органу, призначений для сплати ЄСВ, зараховано не було.

Разом з тим, судом також встановлено, що після з`ясування помилковості реквізитів та після повернення суми сплачених коштів на електронний рахунок, відкритий у Державній казначейській службі України, 25 травня 2021 р. позивачем було здійснено сплату ЄСВ за весь період з 20 січня 2016 р. по 24 травня 2017 р. в сумі 8596 грн. 11 коп. на правильний рахунок НОМЕР_1 із символом 201.

4 серпня 2020 р. відповідачем прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне нарахування) єдиного внеску. Цим рішенням контролюючим органом на підставі ч. 9 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування вирішила застосовано до позивача штраф у розмірі 20 %, що складає 1764 грн. 30 коп. за період з 21 січня 2016 р. до 24 травня 2017 р., та нараховано пеню у розмірі 1826 грн. 25 коп.

Позивач не погодився із цим рішенням, тому звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд бере до уваги наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 2 ст. 6 Закону № 2464-VI встановлено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до вимог ч.ч. 5, 6, 7 ст. 9 Закону № 2464-VI сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску.

Обслуговування коштів єдиного внеску здійснюється згідно з положенням про рух коштів, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Платники, зазначені в абзацах 3 та 4 пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, які не мають банківського рахунку, сплачують внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв`язку.

Згідно з вимогами абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі (ч.10 ст.9 Закону № 2464-VI).

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 9 Закону № 2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

За змістом п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Згоном

Частиною 10 статті 25 Закону № 2464-VI передбачено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до вимог пункту 1 розділу VII Інструкції "Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 р. № 449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 7 травня 2015 р. за № 508/26953 (далі - Інструкція № 449), за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Підпунктом 2 пункту 2 розділу VII Інструкції № 449 передбачено, що відповідно до частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464 до платників, визначених підпунктами 1-4 пункту 1 розділу ІІ цієї Інструкції, фіскальні органи застосовують штрафні санкції у таких розмірах, зокрема, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 1 січня 2015 роту, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 1 січня 2015 року та надалі, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи фіскального органу.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки, незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

Таким чином, за несплату платником податків єдиного внеску у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій, а також нарахування пені.

Судом встановлено, що суми єдиного соціального внеску сплачувалися позивачем своєчасно та у повному обсязі, проте при їх сплаті позивачем помилково зазначалися реквізити рахунку, на який зараховувалися сплачені кошти. Водночас, це був рахунок, відкритий податковим органом в установі ДКСУ і після повернення казначейством безпідставно сплачених позивачем коштів ці суми було перераховано позивачем на рахунок податкового органу із правильним зазначенням реквізитів платежу з призначенням сплати за ЄСВ.

Отже, суми сплати єдиного внеску, які спрямовувалися позивачем до отримувача платежу відповідного податкового органу, в якому він перебував на обліку, надходили на бюджетний рахунок цього податкового органу, відкритий в установі Державної казначейської служби України.

Водночас, у зв`язку допущеною позивачем помилкою щодо рахунку платежу, сплачені ним кошти у день їх списання з його рахунку не були відображені в інтегрованій картці, за допомогою якої орган доходів і зборів здійснює оперативний облік ЄСВ.

У подальшому за зверненням третьої особи сплачені позивачем кошти за ЄСВ було перераховано з одного бюджетного рахунку на інший бюджетний рахунок.

Тому твердження відповідача про відсутність факту сплати позивачем ЄСВ у вказаний у позові період суд до уваги не бере, вони не відповідають дійсності. Як встановлено судом, ці кошти було своєчасно сплачено позивачем до бюджету, але вони певний період перебували на іншому бюджетному рахунку.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 45 Бюджетного кодексу України податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).

Частиною 5 ст. 45 Бюджетного кодексу України передбачено, що податки і збори (обов`язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Аналіз норм Бюджетного кодексу України дає підстави для висновку, що усі податкові надходження, справляння яких передбачено законодавством України, є доходами державного бюджету, які визнаються зарахованими до бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Поняття "єдиний казначейський рахунок" закріплене в Положенні про єдиний казначейський рахунок, затверджене наказом Державного казначейства України від 26 червня 2002 р. № 122 (далі - Положення № 122), та визначається як консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України.

Пунктом 2.1 Положення № 122 встановлено, що єдиний казначейський рахунок консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

Тобто, зі змісту пунктів Положення № 122 слідує, що всі сплачені податки і збори (обов`язкові платежі), в будь-якому випадку зараховуються та акумулюються на один консолідований рахунок - єдиний казначейський рахунок.

Правовий аналіз наведених вище норм Бюджетного кодексу України та Положення №122 дає підстави для висновку про те, що допущення платником помилок під час перерахування сум єдиного внеску на невірний бюджетний казначейський рахунок, має кваліфікуватися як дія, хоч й помилкова.

Варто відмітити, що як єдиний внесок належить до загальнодержавних податків та надходять до державного бюджету України.

Також суд відмічає, що для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у визначений законодавством строк, платник податків не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету.

Оскільки суми єдиного внеску сплачені позивачем на єдиний казначейський рахунок, то перерахування таких коштів із помилковим зазначенням рахунку для сплати ЄСВ не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми внеску у визначений відповідною нормою Закону № 2464-VI строк.

Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника при сплаті задекларованої суми єдиного внеску, не можуть бути підставою для застосування штрафів та нарахування пені, передбачених ч. 10 і п. 2 ч.11 ст. 25 Закону № 2464-VI.

Дані висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі № 816/591/16, від 21 лютого 2018 року у справі №813/1008/16, від 14 лютого 2018 року у справі № 816/1254/17, від 12 червня 2018 року у справі №826/1/16, від 14 листопада 2018 р. у справі № 805/3665/16-а, від 24 жовтня 2018 року у справі №760/6097/16-а (2а/760/590/16) та від 7 лютого 2019 року у справі № 820/3561/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем протиправно притягнуто позивача до відповідальності у вигляді штрафу та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. Отже, з наведених мотивів і підстав спірне рішення від 4 серпня 2020 р. № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне нарахування) єдиного внеску підлягає скасуванню.

Суд зазначає, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що рішення від 4 серпня 2020 р. № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне нарахування) єдиного внеску підлягає скасуванню, оскільки ним порушено права позивача та не дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 2 КАС України.

Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем.

Наведене свідчить, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до квитанції від 13 серпня 2020 р. № 7364 позивачем сплачено судовий збір на суму 840 грн. 80 коп.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 840 грн. 80 коп. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Головного управління ДПС у Київській області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 4 серпня 2020 р. № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне нарахування) єдиного внеску.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (код ЄДРПОУ - 43141377) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повне найменування сторін:

Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Відповідач - Головне управління Державної податкової служби України, адреса: вул. Народного Ополчення, 5а, м. Київ, 03151, код ЄДРПОУ - 43141377.

Третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Хесторія Україна-Плюс», адреса: вул. Новозабарська, 2/6, м. Київ, 04074, .

Суддя Журавель В.О.

Дата складення рішення суду 22 червня 2021 р.