Справа № 400/2040/21
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2021-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2021 р. № 400/2040/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагар В. С. за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження розглянув адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020,

третя особа:Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Гавеля Оксана Олександрівна, АДРЕСА_2 ,

про:визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі- відповідач) за участю у справі третьої особи - Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Гавеля Оксана Олександрівна про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка, є спадкоємцем померлої мати ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Приватним нотаріусом було відкрито спадкову справу та направлено на адресу відповідача запит від 18.11.2020 р. №1438/02-14 щодо відомостей про розмір недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 , яка не була отримана нею за життя. На запит нотаріуса відповідач надіслав лист, в якому зазначено, що на ім`я ОСОБА_2 була нарахована, але не виплачена пенсія за період з 25.11.2017 до 31.07.2018 у сумі 11 906,40 грн., при цьому протиправно застосувавши обмеження 3 роки відповідно до ст.46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі-Закону № 1058). Не погодившись із зазначеними відомостями відповідача, що були надані приватному нотаріусу Гавелі О.О., позивач звернулась до відповідача із заявою про надання приватному нотаріусу повторної довідки із достовірною сумою заборгованістю по пенсії, що залишилася після смерті ОСОБА_2 , яка увійшла до складу спадщини за період з 01.01.2016 до 17.07.2018. Проте, відповідач листом від 15.03.2021 повідомило, що відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону №1058, суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за 3 роки до звернення за отриманням пенсії. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують її права на отримання належних виплат.

Ухвалою суду від 01.04.2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, надав письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого, серед іншого, зазначив, що ч. 1 ст. 46 Закону № 1058 передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами. Отже, розмір недоотриманої пенсії розраховується з дня звернення спадкоємця із заявою та виплачується не більше ніж за три роки. Відповідач зазначає, що 26.11.2020 року до управління надійшов запит нотаріуса про суму недоотриманої пенсії ОСОБА_2 . Відповідно до частини 1 статті 46 Закону № 1058 їй була обрахована пенсія з 25.11.2017 року по 31.07.2018 року у розмірі 11906,40 грн. Відповідач вважає, що діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Законами України.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є донькою та спадкоємцем померлої мати ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 10.11.1963, витягом про укладення шлюбу №8 від 09.01.2019.

Відповідно до повторної копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 23.10.2019 року, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Приватним нотаріусом було відкрито спадкову справу та направлено на адресу відповідача запит від 18.11.2020 р. №1438/02-14 щодо відомостей про розмір недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 , яка не була отримана пенсіонером за життя.

На запит нотаріуса відповідач надіслав лист, в якому зазначив, що на ім`я ОСОБА_2 була нарахована, але не виплачена пенсія за період з 25.11.2017 до 31.07.2018 у сумі 11 906,40 грн. Одночасно було повідомлено, що відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону №1058 передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

22.02.2021 позивач звернулась до відповідача із заявою про надання приватному нотаріусу повторної довідки із достовірною сумою заборгованістю по пенсії, що залишилася після смерті ОСОБА_2 , а саме за період з 01.01.2016 до 17.07.2018.

Відповідач листом від 15.03.2021 повідомив, що розмір недоотриманої пенсії розраховується відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону №1058, де датою звернення за отриманням пенсії вважається день звернення за недоотриманою пенсією померлого пенсіонера з усіма необхідними документами та виплачується не більше ніж за три роки.

Позивач, вважає, що сума пенсії, яка належала її померлої мати та залишилась недоотриманою у зв`язку зі смертю, виплачується членам сім`ї без обмежень будь-яким строком, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

У відповідності до статті 52 Закону № 1058 сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Вищевказана норма закону кореспондує зі статтею 91 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991, згідно якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (з дня відкриття спадщини - стаття 1220 Цивільного кодексу України).

Пунктом 2.26 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, визначено, що для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Непрацездатними членами сім`ї, зазначеними у частині другій статті 36 Закону, подаються документи, які засвідчують, що вони перебували на утриманні померлого пенсіонера. Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

Отже, згідно наведених приписів чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоотриманої пенсії виплачуються членам сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, а вразі відсутності членів сім`ї, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в шестимісячний строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення частини третьої статті 52 Закону №1058 та статті 1227 ЦК України узгоджуються із положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення", де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1ст. 46 Закону №1058, які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Тому суд приходить до висновку про те, що у межах спірних правовідносин відповідачем помилково застосовано під час обрахунку суми недоотриманої пенсії померлої мати позивача трирічний строк виплати пенсії (до моменту смерті).

За таких обставин суд вважає обґрунтованими вимоги позивача, проте наголошує, що відповідачем вчинено не бездіяльність, а дії, котрі й мають бути визнані протиправними.

В той же час суд зазначає, що відповідно до довідки відповідача про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії ОСОБА_2 від 11.05.2021 року №3509/04-16, вбачається, що пенсійні виплати їй були припинені з січня 2017 року, а не з січня 2016 року, як зазначає позивач у своїй позовній заяві.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для зобов`язання відповідача надати довідку із зазначенням недоотриманої пенсії саме з 01.01.2016.

На підставі вищевикладеного суд приходить висновку про задоволення позовних вимог частково.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , код РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ), за участю у справі третьої особи - Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Гавеля Оксана Олександрівна ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) щодо відмови у визначенні розміру недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 , за запитом Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Гавеля Оксани Олександрівни за період з 01.01.2017 року по момент смерті до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) сформувати та направити до Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Гавеля Оксани Олександрівни для включення до складу спадщини після померлої ОСОБА_2 відповідної довідки із врахуванням усієї суми недоотриманої пенсії померлої пенсіонерки ОСОБА_2 за період з 01.01.2017 року по момент смерті до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , код РНОКПП НОМЕР_3 ), судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок., сплачений квитанцією від 09.04.2021 р. №8.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В. С. Брагар