Справа № 160/5920/21
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2021 року Справа № 160/5920/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування припису,
ВСТАНОВИВ:
15.04.2021 року Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат» (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (далі відповідач), у якій просить:
- визнати протиправним та скасувати Припис про усунення виявлених порушень №18/4.4-517 від 03.03.2021 року, винесений головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Кам`янському регіоні управління з питань праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Ярко Наталією Юріївною та провідним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Кам`янському регіоні ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не погоджується з оскаржуваним приписом, вказуючи, що висновки інспектора праці про виявлені порушення, що наведені в акті, є хибними та суперечать фактичним обставинам і наданим для ознайомлення інспектору документам. Припис винесено з порушенням п. 21 Порядку здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №823, а саме у день складання акту за наявності зауважень об`єкта відвідування до акту. Припис винесено з порушенням пп.1 п.12 Порядку здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю №823, оскільки інспекторам праці забороняється виступати посередниками, арбітрами чи експертами під час розгляду індивідуальних або колективних трудових спорів. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Також зазначає, що з наказами по комбінату від 01.10.2019 року №1217 «Про зміни в організації виробництва та праці структурних підрозділів» та від 27.11.2019 року №1367 «Про введення графіків роботи з неповним робочим часом», попередженням про зміну істотних умов праці від 07.10.2019 року, розпорядженням по службі безпеки від 02.12.2019 року №90 «Про зміну графіку та режиму роботи» та графіком роботи №7А604 ОСОБА_2 був належним чином ознайомлений, 07 жовтня 2019 року надав письмову згоду на встановлення змін істотних умов праці, та починаючи з 07 грудня 2019 року працював відповідно до графіку роботи №7А604.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.04.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
21.04.2021 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи тим, що інспекційне відвідування проведено на підставі норм чинного законодавства. Порядком №823 встановлено, що заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюється відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року №877-V. Відповідно до абзацу 2 пункту 1 Порядку, заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю, крім заходів з питань виявлення неоформлених трудових відносин, здійснюються відповідно до вимог Закону. Так, посилання позивача на Порядок є некоректним, тому що підставою перевірки не було виявлення неоформлених трудових відносин. Твердження позивача щодо заборони інспекторам праці виступати посередниками, арбітрами чи експертами під час розгляду індивідуальних або колективних трудових спорів взагалі не підлягають розгляду, зважаючи на те, що підставою перевірки не є індивідуальний чи колективний трудовий спір. Відповідач зазначає, що ОСОБА_2 було ознайомлено з графіком робочих та вихідних днів №7А604 на 2020 рік лише 04.12.2020 року, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості бути повідомленим належним чином, які саме дні та в якому місяці протягом 2020 року були для нього робочими або вихідними. Як наслідок, 24.11.2020 року не може вважатись днем прогулу ОСОБА_2 . Отже, обставини, викладені позивачем в позові, не спростовують висновків акту перевірки.
24.05.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області надійшло клопотання, у якому просить здійснювати розгляд справи № 160/5920/21 в порядку загального позовного провадження, посилаючись на ч. 4 ст. 260 Кодексу адміністративного судочинства України.
25.05.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду у задоволенні заяви Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про розгляд справи у судовому засіданні - відмовлено.
01.06.2021 року на офіційну електронну адресу суду та 08.06.2021 року засобами поштового зв`язку до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач не погоджується з позицією відповідача, наведеною у відзиві та зазначає наступне. З наказами по комбінату від 01.10.2019 року №1217 «Про зміни в організації виробництва та праці структурних підрозділів» та від 27.11.2019 року №1367 «Про введення графіків роботи з неповним робочим часом», попередженням про зміну істотних умов праці від 07.10.2019 року, розпорядженням по службі безпеки від 02.12.2019 року №90 «Про зміну графіку та режиму роботи» та графіком роботи №7А604 ОСОБА_2 був належним чином ознайомлений, 07.10.2019 року надав письмову згоду на встановлення змін істотних умов праці та, починаючи з 07.10.2019 року, працював відповідно до графіку роботи №7А604. ОСОБА_2 , починаючи з 07.10.2019 року і впродовж всього 2020 року працював саме за графіком №7А604 без жодних зауважень з його боку, дотримуючись встановленого графіком режиму роботи.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
За результатами перевірки складено акт від 03.03.2021 року №18/4.4-517, яким встановлені наступні порушення:
- ч. 3 ст. 32 КЗпП України, опис порушення: недотримання вимог пункту 5.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку, якими передбачено ознайомлення працівників за два місяця з Графіком Ж7А604 «Для робітників комбината, працюючих в режимі неповного робочого часу з зайятістю 60 від баланса робочого часу, по 3 денному робочому тижню в одну зміну (денну), вихідні дні субота, неділя, понеділок, вівторок» на 2020 рік ОСОБА_2 було ознайомлено лише 04.12.2020. В Графіку №7А604 на 2020 рік визначені умовні ознаки змін, днів відпочинку, святкових днів; тривалість робочої зміни у кожному місяці; додаткові робочі дні протягом року, які визначають роботу працівників понад 3 денний робочий тиждень. Так наприклад: 24 листопада 2020 року - вівторок, за графіком №7А604-денна зміна та чотирьох-денний робочий тиждень (з вівторка по п`ятницю);
- ч.1, ч. 2 ст. 56 КЗпП України, опис порушення: частиною першою та другою статті 56 КЗпП України, якою визначено, що за угодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом може встановлюватись як при прийнятті на роботу, так і згодом неповний робочий день або неповний робочий тиждень. Відповідно до зазначеного, ОСОБА_2 з Графіком №7А604 «Для робітників комбіната, працюючих в режимі не повного робочого часу з, зайнятістю 60% від баланса робочого часу, по 3 денному робочому тижню в одну зміну (денну), вихідні дні субота, неділя, понеділок, вівторок» на 2020 рік не було ознайомлено до його введення. Таким чином, не отримана згода працівника (в даному випадку ОСОБА_2 ) на умови роботи з неповним робочим тижнем за Графіком №7А604 на 2020 рік, в якому визначено додаткові робочі дні, в тому числі 24.11.2020 року;
- ст. 67, ст. 69 КЗпП України, опис порушення: ОСОБА_2 не було ознайомлено з Графіком №7А604 «Для робітників комбіната, працюючих в режимі неповного робочого часу з зайнятістю 60% від баланса робочого часу, по 3 денному робочому тижню в одну зміну (денну), вихідні дні субота, неділя, понеділок, вівторок» на 2020 рік до його введення, в якому визначені конкретні вихідні дні. Таким чином, 24.11.2020 (вівторок) для ОСОБА_2 було робочим днем, з яким його не було ознайомлено;
- ч. 1 ст. 147 КЗпП України, опис порушення: за порушення трудової дисципліни до працівника застосовується тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Оскільки ОСОБА_2 не був ознайомлений з графіком №7А604 «Для робітників комбіната, працюючих в режимі неповного робочого часу в зміну (денну), вихідні дні субота, понеділок, вівторок» на 2020 рік то й 24.11.2020 року не може вважатися прогулом. Оскільки, саме в Графіку №7А604 «Для робітників комбіната, працюючих в режимі неповного робочого часу з зайнятістю 60% від баланса робочого часу, по 3 денному робочому тижню в одну зміну (денну), вихідні дні субота, неділя, понеділок, вівторок» на 2020 рік визначено додаткові робочі дні, в тому числі 24.11.2020 року (вівторок). При ознайомленні з Наказом від 21.12.2020 року №1121 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності робітника відділу контролю постачань». При ознайомленні з наказом ОСОБА_2 зазначив, що не згоден, оскільки з графіком №7А604 був ознайомлений 04.12.2020 року.
Копію акту державного нагляду отримано директором з персоналу ОСОБА_3 03.03.2021 року та підписано без зауважень.
На підставі виявлених порушень, 03.03.2021 року відповідачем винесено припис №18/4.4-517-07 про усунення виявлених порушень законодавства про працю, яким зобов`язано керівника ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» усунути виявлені порушення ч. 3 ст. 32, ч. 1, ч. 2 ст. 56, ст. 67, ст. 69, ч. 1 ст. 147 КЗпП України у строк до 22.03.2021 року.
Не погодившись з висновками акту, позивач, ПАТ «ДМК», 09.03.2021 року за вих. №01/162, направив на адресу Управління Держпраці свої зауваження.
17.03.2021 року інспекторами праці розглянуто подані зауваження та листом (вих. №47/4.4-11) залишено їх без задоволення, оскільки наведені в них факти не спростовують висновки, викладені в акті №18/4.4-517 від 03.03.2021 року.
Не погоджуючись з прийнятим приписом, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 1 Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Згідно з статтею 162 Конвенції Міжнародної організації № 81 1947 року, ратифікованої Законом № 1985-ІV (1985-15) від 08.09.2004 року, інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їх повноваження, зокрема мають право здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються.
Відповідно до статті 16 Конвенції Міжнародної організації № 81 1947 року, ратифікованої Законом № 1985-ІV (1985-15) від 08.09.2004 року, інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм.
Повноваження щодо нагляду і контролю за додержанням роботодавцями законодавства про працю встановлені Кодексом законів про працю України (далі КЗпП України) та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 12 Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року «Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі» (Конвенцію ратифіковано Законом №1985-IV від 08.09.2004) Інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право:
a) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції;
b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та
c) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема:
i) наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм; ii) вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги;
iii) зобов`язувати вивішувати об`яви, які вимагаються згідно з правовими нормами;
iv) вилучати або брати з собою для аналізу зразки матеріалів і речовин, які використовуються або оброблюються, за умови повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що матеріали або речовини були вилучені або взяті з цією метою.
У разі інспекційного відвідування інспектори повідомляють про свою присутність роботодавцю або його представнику, якщо тільки вони не вважатимуть, що таке повідомлення може завдати шкоди виконанню їхніх обов`язків
Так, відповідно до статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Отже, законодавець встановив, що порядок здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю повинен бути визначений Кабінетом Міністрів України.
На реалізацію цієї правової норми постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 р. № 823 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок № 823), згідно із п. 2 якого державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.
Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 96 (далі Положення № 96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Відповідно до підпункту 5 пункту 4 та пункту 50 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затверджене наказом Міністерства соціальної політики України від 27.03.2015 року № 340 (далі Положення № 340) Управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці.
Частинами 4, 5 статті 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначено, що заходи контролю здійснюються, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.
Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частини першої, четвертої, шостої-восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої-четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої-четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону (частина 5 статті 2 Закону №877-V).
Відповідно до пункту 1 Порядку №823 цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1986-IV, та Законом України «Про основі засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Згідно з пунктом 2 Порядку №823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 823 інспекційні відвідування проводяться з таких підстав, зокрема, за звернення працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; звернення фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин.
Судом встановлено, що підставою для проведення перевірки позивача стало звернення ОСОБА_2 від 11.01.2021 року за вх. №В-31 щодо порушень, що спричинили шкоду його правам.
Отже, інспекційне відвідування, оформлене актом від 03.03.2021 року №18/4.4-517, проведено правомірно, за наявності достатніх підстав для його проведення.
Стосовно твердження позивача про передчасне винесення оскаржуваного припису без надання позивачу права на подання зауважень на акт державного нагляду, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 21 Порядку №823 припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду.
Припис складається у двох примірниках, що підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою.
Отже, Порядком №823 встановлено, що припис має бути складений не пізніше наступного дня після підписання акту.
Акт від 03.03.2021 року №18/4.4-517 підписано директором з персоналу ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» ОСОБА_3 03.03.2021 року без зауважень.
Отже, припис прийнято в межах строків встановлених п.21 Порядку №823.
Припис має складатись на наступний день після розгляду зауважень у випадку наявності таких зауважень, проте в акті позивачем не вказано про намір подати зауваження на акт від 03.03.2021 року №18/4.4-517.
Судом не встановлено процедурних порушень при складанні припису від 03.03.2021 року №18/4.4-517-07.
Стосовно висновків відповідача про порушення частини третьої статті 32 КЗпП України та про недотримання пункту 5.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку, якими передбачено ознайомлення працівників за два місяця до введення Графіку роботи, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 3 статті 32 КЗпП України у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці, не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 32 КЗпП України, 07.10.2019 року ОСОБА_2 під особистий підпис ознайомлений з наказом від 01.10.2019 №1217 «Про зміни в організації виробництва та праці структурних підрозділів», а також 07.10.2019 року йому вручено попередження про зміну істотних умов праці, а саме введення режиму неповного робочого часу за графіком 7А (денний графік роботи) із зайнятістю не більше 60% від балансу робочого часу з оплатою за фактично відпрацьований час. При цьому 07.10.2019 року ОСОБА_2 надано письмову згоду на введення істотних умов праці.
02.12.2019 року ОСОБА_2 під особистий підпис ознайомлено з наказом від 27.11.2019 №1367 «Про введення графіків роботи із неповним робочим часом».
02.12.2019 року видано Розпорядження по службі безпеки від 02.12.2019 року №90 «Про зміну графіку та режиму роботи», на підставі наказів по комбінату від 01.10.2019 року №1217 «Про зміни в організації виробництва та праці структурних підрозділів» та від 27.11.2019 року №1367 «Про введення графіків роботи з неповним робочим часом», враховуючи надану ОСОБА_2 згоду на зміну істотних умов праці (згідно з попередженням про введення істотних умов праці від 07.10.2019 р.), йому з 07.12.2019 року (тобто з дотриманням 2-х місячного строку з дати попередження) змінений графік роботи 7А (для працівників комбінату, що працюють за п`ятиденним робочим тижнем в одну зміну (денну), тривалість зміни 8 годин) на графік 7А604 (для працівників комбінату, що працюють в режимі неповного робочого часу із зайнятістю 60% від балансу робочого часу за триденним робочим тижнем в одну зміну (денну), тривалістю зміни 7,71 годин, вихідні субота, неділя, понеділок, вівторок).
З матеріалів справи видно, що з наказами по комбінату від 01.10.2019 року №1217 «Про зміни в організації виробництва та праці структурних підрозділів» та від 27.11.2019 року №1367 «Про введення графіків роботи з неповним робочим часом», попередженням про зміну істотних умов прані від 07.10.2019 року, Розпорядженням по службі безпеки від 02.12.2019 року №90 «Про зміну графіку та режиму роботи» та графіком роботи №7А604 ОСОБА_2 належним чином ознайомлений. 07.10.2019 року останній надав письмову згоду на встановлення змін істотних умов праці та, починаючи з 07 грудня 2019 року, працював, відповідно до графіку роботи №7А604.
Отже, під час розгляду справи судом не підтверджено порушення частини третьої статті 32 КЗпП України та недотримання пункту 5.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку, викладене в акті від 03.03.2021 року №18/4.4-517.
Стосовно висновків про порушення частин першої та другої статті 56 КЗпП України, якими передбачено встановлення неповного робочого часу за умови досягнення згоди між працівником та власником або уповноваженим ним органом, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 56 КЗпП України, за угодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом може встановлюватись як при прийнятті на роботу, так і згодом неповний робочий день або неповний робочий тиждень. Оплата праці в цих випадках провадиться пропорціонально відпрацьованому часу або залежно від виробітку.
На виконання вимог статей 32 та 56 КЗпП України, з дотриманням двомісячного строку на введення змін істотних умов праці, 07.10.2019 року ОСОБА_2 надано письмову згоду на введення істотних умов прані, а саме введення режиму неповного робочого часу за графіком 7А (денний графік роботи) із зайнятістю не більше 60% від балансу робочого часу з оплатою за фактично відпрацьований час. Оплата праці в цих випадках провадиться пропорціонально відпрацьованому часу або залежно від виробітку.
Таким чином, отримавши письмову згоду на введення неповного робочого часу, про що зазначено у попередженні про введення змін істотних умов праці від 07.10.2019 року, між ОСОБА_2 та ПАТ «ДМК» досягнуто згоди на введення неповного робочого часу із зайнятістю не більше 60% від балансу робочого часу з оплатою за фактично відпрацьований час, тому висновки державних інспекторів з питань праці не відповідають дійсності.
Стосовно висновків державних інспекторів з питань праці про порушення статей 67 та 69 КЗпП України, якими передбачено надання вихідних днів згідно з графіками і роботи при п`ятиденному робочому тижні та згідно з графіками змінності на безперервно діючих підприємствах, суд зазначає наступне.
Як встановлено судом, між ПАТ «ДМК» та ОСОБА_2 07.10.2019 року досягнуто згоди на введення неповного робочого часу із зайнятістю 60% від балансу робочого часу та оплатою пропорційно до відпрацьованого часу, а також досягнуто згоди щодо зміни графіку роботи 7А (для працівників комбінату, що працюють за п`ятиденним робочим тижнем в одну зміну (денну), тривалість зміни 8 годин) на графік 7А604 (для працівників комбінату, що працюють в режимі неповного робочого часу із зайнятістю 60% від балансу робочого часу за триденним робочим тижнем в одну зміну (денну), тривалістю зміни 7,71 годин, вихідні субота, неділя, понеділок, вівторок), про що свідчить його письмова згода на введення змін істотних умов праці у попередженні від 07.10.2019 року, особисті підписи про ознайомлення з наказами по комбінату від 01.10.2019 року №1217, від 27.11.2019 року №1367, розпорядженням по службі безпеки від 02.12.2019 року №90.
Судом враховано, що ОСОБА_2 , починаючи з 07.12.2019 року і впродовж 2020 року працював саме за Графіком №7А604, та не звертався з будь-якими заявами стосовно незрозумілості графіку роботи, графіку робочих та вихідних днів.
Стосовно висновків державних інспекторів з питань праці про порушення частини першої статті 147 КЗпП України суд зазначає наступне.
Згідно з Доповідною запискою начальника служби безпеки комбінату ОСОБА_4 від 24.11.2020 року №01СБК/2280, до відома директора з безпеки ПАТ «ДМК» доведено, що 24.11.2020 року провідний інженер відділу контролю постачань служби безпеки комбінату ОСОБА_2 без попереднього усного або письмового повідомлення та без наведення поважних причин не вийшов на роботу, у відповідності до графіку роботи №7А604 та не приступив до виконання своїх посадових обов`язків, тим самим вчинив прогул без поважних причин.
Під час службового розслідування встановлений факт вчинення ОСОБА_2 прогулу без поважних причин, що підтверджується доповідною запискою №01СБК/2280 від 24.11.2020 року, даними з бази Системи контролю управління доступом (надалі - СКУД), табелем обліку робочого часу за листопад 2020 р. пояснювальною запискою ОСОБА_2 , якою не заперечується факт прогулу, не наводиться та не підтверджується належними доказами поважність причини вчиненого проступку, службовою запискою служби безпеки комбінату від 09.12.2020 року №01СБК/2405 про результати службового розслідування по факту допущеного 24.11.2020 року ОСОБА_2 прогулу.
Відповідно до пункту 4 статті 40 КЗпП України, пункту 24 постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів», прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.
При проведенні службового розслідування по факту вчинення 24.11.2020 року ОСОБА_2 прогулу без поважних причин, на виконання ст.149 КЗпП України, від порушника трудової дисципліни витребувано письмові пояснення по факту вчиненого прогулу.
Так, 02.12.2020 року провідним інженером відділу контролю постачань СБК ОСОБА_2 надано пояснення про те, що:
- відповідно до графіку №7А604 на 2020 рік, 24.11.2020 року не зазначено як додатковий робочий день, а в попередніх місяцях даного графіку - в березні, вересні та жовтні 2020 року вказані додаткові робочі дні;
- протягом 24.11.2020 року безпосереднім керівником йому не доведено до відома про необхідність виходу на роботу;
- протягом наступних робочих днів питання по факту проступку не виникали, а виникли після закриття табеля обліку робочого часу за листопад 2020 року.
Судом встановлено, що відповідно до графіку роботи на 2020 рік №7А604, 24.11.2020 року - денна зміна та згідно з Розділом «Умовні позначки» графіку №7А604 - час робочої зміни 24.11.2020 року - 7,8 год.
Таким чином, ОСОБА_2 , працюючи протягом 2020 року за Графіком №7А604, у своїх поясненнях детально аналізує графік роботи №7А604, зазначає про те, що в Розділі «Умовні позначення» 24.11.2020 року не зазначено як додатковий робочий день.
Водночас відповідно до Графіку №7А604 на 2020 рік 03.03.2020 року та 29.09.2020 року були також додатковими робочими днями, та ОСОБА_2 відпрацював їх належним чином.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що ОСОБА_2 було належним чином ознайомлено з наказами по комбінату від 01.10.2019 р. №1217 «Про зміни в організації виробництва та праці структурних підрозділів» та від 27.11.2019 р. №1367 «Про введення графіків роботи з неповним робочим часом», попередженням про зміну істотних умов праці від 07.10.2019 р., розпорядженням по службі безпеки від 02.12.2019 №90 «Про зміну графіку та режиму роботи» та графіком роботи №7А604, між працівником та ПАТ «ДМК» досягнуто згоди на введення неповного робочого часу.
Проте, за відсутності поважних причин, 24.11.2020 року, не повідомивши керівника служби безпеки, ОСОБА_2 вчинено прогул, за який до нього застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
Згідно зі статтею 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.
Таким чином, враховуючи, що чинним трудовим законодавством передбачений строк в один місяць з моменту встановлення факту порушення та притягнення винного працівника до дисциплінарної відповідальності, роботодавцем (ПАТ «ДМК»), в межах встановленого строку, проведено службове розслідування, в результаті якого встановлений факт вчинення ОСОБА_2 24.11.2020 року прогулу без поважних причин та 10.12.2020 року йому оголошено догану.
Відтак, під час розгляду справи судом не встановлено допущення позивачем порушень ч. 3 ст. 32, ч.1, ч. 2 ст. 56, ст. 67, ст. 69, ч. 1 ст. 147 КЗпП України, усунення яких вимагається оскаржуваним приписом №18/4.4-517-07 від 03.03.2021 року, а тому останній є таким, що складений без достатніх підстав для його складання та підлягає скасуванню судом, як протиправний.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності свого рішення. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено, судовий збір у сумі 2270 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
Визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про усунення виявлених порушень №18/4.4-517-07 від 03.03.2021 року.
Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський