Справа № 620/183/21
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/183/21 Суддя (судді) першої інстанції: Клопот С.Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.

за участю секретаря Юрковець А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування технічними засобами, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Корюківської районної ради Чернігівської області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Корюківської районної ради Чернігівської області про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Корюківської районної ради Чернігівської області у якому просила:

- стягнути з Корюківської районної ради Чернігівської області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату на період працевлаштування, але не більше шести місяців, в сумі 164021 (сто шістдесят чотири тисячі двадцять одна) грн. 82 коп.

- стягнути з Корюківської районної ради Чернігівської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 20000 (Двадцять тисяч) грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що не виплата відповідачем середньої заробітної плати, з моменту її звільнення з посади голови Менської районної ради, на період її працевлаштування, суперечить приписам ст. 33 Закону України № 93-IV «Про статус депутатів місцевих рад» від 11 липня 2002 року та порушує її права і соціальні гарантії.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Стягнуто з Корюківської районної ради Чернігівської області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату в розмірі 96856,44 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, з 14 листопада 2007 року по 03 грудня 2018 року ОСОБА_1 працювала на посаді начальника відділення поштового зв`язку с. Блистова Менського району Чернігівської області Філії Чернігівської дирекції AT «Укрпошта».

30 листопада 2018 року ОСОБА_1 була обрана головою Менської районної ради (рішення 15 сесії сьомого скликання Менської районної ради №392 від 30 листопада 2018 року) і у період з 04 грудня 2018 року по 26 листопада 2020 року, знаходилась у трудових відносинах з Менською районною радою, яка відповідно до Постанови Верховної ради України від 17.07.2020 № 807 - IX «Про утворення та ліквідацію районів» та рішення другої сесії восьмого скликання Корюківської районної ради за №10-2-VIII від 10 грудня 2020 року «Про припинення в результаті реорганізації Менської районної ради шляхом приєднання до Корюківської районної ради Чернігівської області» є її правонаступником і припинила діяльність в результаті реорганізації юридичної особи - Менської районної ради () шляхом приєднання до Корюківської районної ради (далі - Відповідач).

Таким чином, повноваження ОСОБА_1 , як голови Менської районної ради, були припинені 26 листопада 2020 року відповідно до рішення першої сесії восьмого скликання Корюківської районної ради «Про інформацію голови Корюківської районної територіальної виборчої комісії Штикової Т.С. «Про підсумки виборів депутатів Корюківської районної ради восьмого скликання та визнання їх повноважень» від 26.11.2020, про що зроблено відповідний запис в її трудовій книжці за №19.

Після складання повноважень, ОСОБА_1 звернулася із заявою на адресу філії Чернігівської дирекції AT «Укрпошта» щодо надання відповідної посади начальника відділення поштового зв`язку с. Блистова з якої вона була звільнена згідно п.5 ст. 36 КЗпП України.

З огляду на те, що ОСОБА_1 були запропоновані посади, які не є рівнозначними до її попередньо займаній посаді, а також тим, що запропоновані місця роботи знаходяться на значному віддаленні від її постійного місця мешкання, ОСОБА_1 він їх зайняття відмовилась.

26 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Корюківської районної ради із заявою про збереження за нею середнього заробітку на період працевлаштування.

24 грудня 2020 року на третю сесію восьмого скликання було винесено Проект рішення «Про збереження середньої заробітної плати за депутатом Менської районної ради сьомого скликання ОСОБА_1 », яке не було прийнято.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернулася до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги виходив з того, що з моменту звільнення ОСОБА_1 із виборної посади, у неї виникло право на збереження середньої заробітної плати, яку вона одержувала на виборній посаді на період її працевлаштування, але не більше шести місяців.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 5 статті 12 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» на сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом.

Абзацом 1 частини першої статті 33 Закону України від 11.07.2020 №93-IV«Про статус депутатів місцевих рад» (далі - Закон України №93-IV) встановлено, що у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства. Обраний на виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі, депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із залишенням на цій службі.

Відповідно до частини другої статті 33 Закону України №93-IV депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді. Час, коли колишній депутат тимчасово не працював у зв`язку з неможливістю надання йому попередньої або рівноцінної роботи (посади) безпосередньо після закінчення строку його повноважень, зараховується, але не більше шести місяців, до страхового стажу і стажу роботи (служби) за спеціальністю, за якою депутат працював до обрання у місцеву раду, де він виконував свої обов`язки на постійній основі.

Гарантії для працівників, обраних на виборні посади, також встановлені статтею 118 КЗпП України, за приписами якої працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Під рівноцінною роботою (посадою) треба розуміти роботу (посаду), не нижче за кваліфікацією чи посадою, за якою особа працювала до обрання на виборну посаду (відповідного голови/секретаря).

Тобто, у разі коли колишній депутат місцевої ради до обрання на виборну посаду у раді перебував у трудових відносинах з підприємством (установою, організацією) незалежно від форми власності та виду діяльності, а надання попередньої або рівноцінної роботи йому на цьому підприємстві (установі, організації) або, за його згодою, на іншому неможливе, закон гарантує збереження за цим депутатом середньої заробітної плати на період його працевлаштування, але не більше шести місяців.

Таким чином, законодавець гарантує колишньому депутату місцевої ради чи, як в даному випадку, голові районної ради, збереження середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді лише за умови неможливості надання йому попередньої роботи і виключно на період його працевлаштування, але не більше шести місяців. При цьому обов`язок запропонувати звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади роботу (посаду) за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації в разі відсутності можливості працевлаштувати на попередній або рівнозначній посаді покладається саме на роботодавця. За змістом Закону збереження протягом шести місяців середнього заробітку не звільняє адміністрацію установи, де працював депутат місцевої ради, вжити заходи до його працевлаштування.

Закон № 93-IV покладає на роботодавця обов`язок забезпечити депутату, строк повноважень якого завершився, надання попередньої роботи (посади) і лише в разі її відсутності - іншої рівноцінної роботи (посади) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України від 05.02.2015 №157-VIII «Про добровільне об`єднання територіальних громад» (далі - Закон №157-VIIІ) повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, завершуються в день набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою. Після завершення повноважень сільських, селищних, міських рад, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, їхні виконавчі комітети продовжують здійснювати свої повноваження до затвердження сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою, персонального складу її виконавчого комітету. Протягом зазначеного строку сільський, селищний, міський голова, обраний об`єднаною територіальною громадою, очолює такі виконавчі комітети та входить до їх персонального складу. Після завершення повноважень сільського голови, який одноособово виконував функції виконавчого органу сільської ради у територіальній громаді, що увійшла до об`єднаної територіальної громади, відповідні функції одноособово виконує сільський, селищний, міський голова, обраний об`єднаною територіальною громадою, з дня набуття ним повноважень до затвердження відповідною сільською, селищною, міською радою персонального складу її виконавчого комітету.

Згідно з частиною третьою статті 8 Закон №157-VIIІ об`єднана територіальна громада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою.

До прийняття закону про адміністративно-територіальний устрій України закінчення повноважень сільських, селищних, міських рад, їхніх виконавчих органів, а також реорганізація сільських, селищних, міських рад, їхніх виконавчих органів як юридичних осіб у зв`язку із змінами в адміністративно-територіальному устрої України здійснюються з урахуванням таких положень, закріплених у пункті 6-1 частини шостої, сьомої розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №280/97-ВР: майнові зобов`язання, майнові та немайнові права юридичних осіб - органів місцевого самоврядування розформованої територіальної громади, територія якої включена до територій кількох сформованих територіальних громад, розподіляються між правонаступниками таких юридичних осіб відповідно до передавальних актів пропорційно обсягу розподілу майна, майнових прав та залишків бюджетних коштів між сформованими територіальними громадами; новообрані ради можуть прийняти рішення про розподіл майна, майнових прав та зобов`язань розформованої територіальної громади, територія якої включена до територій кількох сформованих територіальних громад, за іншими критеріями, ніж визначені підпунктами 5 і 6 цього пункту. Такі рішення приймаються згідно з приписами бюджетного законодавства та враховуються при здійсненні реорганізації відповідних органів місцевого самоврядування і складанні передавальних актів (розподільчих балансів) за результатами реорганізації.

Абзацом 3 п. 7 розд. ІІІ Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку в державному секторі 101 «Подання фінансової звітності», затвердженого наказом Мінфіну від 28.12.2009 р. №1541, визначено, що звітним періодом суб`єкта державного сектору, що ліквідується або припиняє свою діяльність шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), є період з початку року до моменту ліквідації. За загальним правилом, передбаченим ч. 2 ст. 107 ЦКУ, після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі приєднання), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, що оспорюються сторонами.

Частиною четвертою статті 8 Закон №157-VIIІ встановлено, що з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою, у порядку, визначеному цим Законом, здійснюється реорганізація відповідних юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, та розміщених поза адміністративним центром об`єднаної територіальної громади, шляхом їх приєднання до юридичної особи - сільської, селищної, міської ради, розміщеної в адміністративному центрі об`єднаної територіальної громади. Після завершення реорганізації відповідні юридичні особи - сільські, селищні, міські ради припиняються у порядку, визначеному цим Законом.

Юридична особа - сільська, селищна, міська рада, розміщена в адміністративному центрі об`єднаної територіальної громади, є правонаступником прав та обов`язків всіх юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 було запропоновано посади: сортувальника поштових відправлень та виробів друку другого класу групи обміну та оброблення посилочної пошти та дрібних відправлень Цеху оброблення пошти Чернігів на 1,0 шт. од. з посадовим окладом 5212 грн (м. Чернігів); оператор поштового зв`язку першого класу відділення поштового зв`язку Чернігів -14 на 1,0 шт. од. з посадовим окладом 6064 грн (м. Чернігів); листоноші 3 класу відділення поштового зв`язку Чернігів - 32 на 1,0 шт. од. з посадовим окладом 4216 грн (м. Чернігів).

Тобто всі запропоновані ОСОБА_1 вакантні посади не є рівнозначними попередній займаній нею посаді.

Таким чином, з моменту звільнення ОСОБА_1 з виборної посади, у неї виникло право на збереження середньої заробітної плати, яку вона одержувала на виборній посаді на період її працевлаштування, але не більше шести місяців.

Судом першої інстанції встановлено, що з моменту звільнення з посади 26.11.2020 і до дня розгляду справи у суді першої інстанції, ОСОБА_1 є не працевлаштованою. Соціальної допомоги по безробіттю не отримувала. З моменту звільнення позивачки з посади і по день розгляду справи судом пройшло 3 календарні місяці та 14 днів.

На день звільнення середньомісячна та середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складала 26527,56 грн. та 1233,84 грн відповідно.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 96855,44 грн., з розрахунку (3 * 26527,56) + (14 * 1233.84) = 96855,44.

При цьому, аргументи апеляційної скарги відповідача є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Корюківської районної ради Чернігівської області - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

Повний текст постанови складено « 22 » червня 2021 року.