Справа № 640/17159/19
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного підприємства "Галузевий центр цифровізації та кібербезпеки" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Галузевий центр цифровізації та кібербезпеки" до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И Л А:

Державне підприємство "Галузевий центр цифровізації та кібербезпеки" (далі - ДП «ГЦЦК») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - ГУ ДФС у м. Києві) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно не перерахував на рахунок позивача сплачений єдиний соціальний внесок повіреним на підставі договору ТОВ «Трі-Буд» від імені ДП «ГЦЦК».

Крім того зазначено, що необхідністю здійснення платежів від імені ДП «ГЦЦК» стало те, що на банківські рахунки позивача накладено арешт, тому ДП «ГЦЦК» з метою своєчасного проведення розрахунків уклало з ТОВ «Трі-Буд» договір доручення та видало довіреність, на підставі яких ТОВ «Трі-Буд» сплатило єдиний соціальний внесок за спірний період.

Тому, на думку позивача, у відповідача були відсутні підстави для не зарахування коштів з єдиного соціального внеску у розмірі 114 159, 50грн. на рахунок позивача.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2021 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд вказане судове рішення скасувати та винести нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. На думку апелянта, оскаржуване рішення винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено судом першої інстанції, 01 липня 2017 року між ДП «ГЦЦК» (довіритель) та ТОВ «Трі-Буд» (повірений) укладено договір доручення, відповідно до умов якого повірений зобов`язується від імені довірителя виконати такі юридичні дії, а саме - у зв`язку з тим, що на підприємстві банківські рахунки знаходяться в арешті та з метою своєчасного проведення розрахунків по оплаті кредиторської заборгованості по заробітній платі податків провести платежі за підприємство за банківськими реквізитами, вказаними довірителем в додатковій угоді до цього договору. Довіритель на виконання юридичних дій надає повіреному належно оформлену довіреність.

Згідно додаткової угоди №1 від 01 липня 2017 року ТОВ «Трі-Буд» від імені позивача здійснює банківські платежі, зокрема, зі сплати ЄСВ за червень 2017 року.

На виконання умов договору позивач видав для посадових осіб ТОВ «Трі-Буд» довіреність від 01 липня 2017 року №1, дійсну до 31 серпня 2017 року.

Відповідно до платіжних доручень від 07 липня 2017 року №19 на суму 37 940,00 грн., від 10 липня 2017 року №23 на суму 37 940,00 грн., від 13 липня 2017 року №31 на суму 19 139,75 грн., від 14 липня 2017 року №36 на суму 19 139,75 грн. ТОВ «Трі-Буд» сплатило на рахунок ДПІ у Солом`янському району ГУ ДФС у м. Києві єдиний соціальний внесок за червень 2017 року за ДП «НЦМІ», правонаступником якого є позивач.

06 березня 2019 року ГУ ДФС у м. Києві листом №43051/10/26-15-13-13-12 повідомило позивача щодо заборони передачі платниками єдиного соціального внеску своїх обов`язків з його сплати третім особам, з урахуванням чого немає законних підстав для перерахування сум єдиного внеску ТОВ «Трі-Буд» за ДП «НЦМІ».

Крім того, у вказаному листі зазначено, що ТОВ «Трі-Буд» не позбавлене права на повернення сплачених коштів з єдиного внеску на свій рахунок або зарахування в рахунок майбутніх платежів.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначається Законом України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464).

Статтею 1 Закону №2464 передбачено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску зокрема є: роботодавці: підприємства, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами.

Згідно п. 7 ст. 9 Закону № 2464 єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники, які не мають банківського рахунку, сплачують внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв`язку.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

На підставі ч. 9 ст. 25 Закону № 2464-VI передача платниками єдиного внеску своїх обов`язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 8 Закону № 2464 порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - ЄВ) визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники ЄВ зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених ст. 25 Закону № 2464 (частина 2 ст. 9 Закону № 2464).

Частиною 12 ст. 9 Закону № 2464 визначено, що СВ підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати СВ зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати ЄВ виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 25 Закону № 2464 у разі ліквідації юридичної особи - платника ЄВ або втрати платником з інших причин статусу платника СВ сума недоїмки сплачується за рахунок коштів та іншого майна платника. У такому разі відповідальними за погашення недоїмки є:

- ліквідаційна комісія - щодо юридичної особи - платника СВ, що ліквідується;

- юридична особа - щодо утворених нею філії, представництва або іншого відокремленого підрозділу - платника СВ, що ліквідується.

У разі недостатності у платника ЄВ коштів та іншого майна для сплати недоїмки відповідальними за її сплату є:

- засновники або учасники юридичної особи - платника ЄВ, що ліквідується, якщо згідно із законом вони несуть повну чи додаткову відповідальність за її зобов`язаннями;

- юридична особа - щодо утворених нею філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу - платника ЄВ, що ліквідується;

правонаступники юридичної особи - платника ЄВ, що ліквідується.

У разі злиття, приєднання, виділення, поділу, перетворення платника ЄВ зобов`язання із сплати недоїмки покладаються на осіб, до яких відповідно до законодавства перейшли його права та обов`язки.

Передача платниками ЄВ своїх обов`язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків, передбачених законодавством (частина 9 ст. 25 Закону№2464).

Судом першої інстанції встановлено, що фактично обов`язок позивача по сплаті єдиного соціального внеску виконало ТОВ «Трі-Буд» за договором доручення, що не відповідає вимогам Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Як вбачається з матеріалів справи, сплата по платіжним дорученням від 07.07.2017 № 19 на суму 37940,00, від 10.07.2017 на суму 37940.00, від 13.07.2017 на суму 19139,75, від 14.07.2017 на суму 19139,75 за платника податків ДП «Національний центр моніторингу та інформатизації» (ЄДРІІОУ 34963949) обліковується в інтегрованій Картці по коду платежу 71040000 (Єдиний внесок, для фізичних осіб - підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність), як нез`ясований платіж (платежі до з`ясування).

Таким чином, враховуючи, що ТОВ «Трі-Буд» сплатило кошти в супереч ч. 9 ст. 25 Закону України №2464, вищенаведені платежі були направлені по коду платежу 71040000 (Єдиний внесок, для фізичних осіб - підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність).

Відповідно до Наказу ДФС України №267 від 10.04.2015 «Про організацію оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» коду платежу 71040000 (Єдиний внесок, для фізичних осіб - підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) призначений для обліку виключно :

- фізичними особами-підприємцями;

- особам, що провадять незалежну професійну діяльність.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо відсутності правових підстав для зарахування коштів (відповідно до вищевказаних платіжних доручень) юридичної особи ТОВ «Трі-Буд», на код платежу 71040000 (Єдиний внесок, для фізичних осіб - підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність).

В свою чергу, колегія суддів звертає увагу, що ТОВ «Трі-Буд» () не позбавлене права на повернення сплачених коштів з єдиного внеску на свій рахунок або зарахування в рахунок майбутніх платежів.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321-322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Галузевий центр цифровізації та кібербезпеки" - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма