Справа № 200/8747/20-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2021 року справа №200/8747/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року (повний текст складено 03 березня 2021 року в м. Слов`янськ) у справі № 200/8747/20-а (суддя І інстанції Зеленов А.С.) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

22 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради в якій просив суд: зобов`язати Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову матеріальну допомогу учасникам антитерористичної операції та членам сімей загиблих (померлих) учасників антитерористичної операції, які безпосередньо приймали участь в антитерористичній операції.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій. 23 червня 2020 року з метою реалізації своїх конституційних прав вона звернулася через центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області (далі - ЦНАП) до управління соціального захисту населення Лиманської міської ради (далі - УСЗН) щодо отримання одноразової матеріальної допомоги учасникам антитерористичної операції та членам сімей загиблих (померлих) учасників антитерористичної операції, які безпосередньо приймали участь в АТО. На виконання вимог інформаційної картки нею було подано пакет документів відповідно до переліку інформаційної картки, що підтверджується описом вхідного пакету документів виданим їй ЦНАП від 23 червня 2020 року.

Строк надання адміністративної послуги сплинув 23 липня 2020 року, і до цього часу вона ніякого результату, а саме а ні надання матеріальної допомоги згідно рішення комісії або відмови в наданні допомоги не отримала.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року у справі № 200/8747/20-а позов задоволено, внаслідок чого скасовано рішення комісії з розгляду питань надання матеріальної допомоги учасникам АТО, ООС та членам сімей загиблих (померлих) учасників АТО, ООС, громадянам постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, ветеранам Другої світової війни га прирівняним до них особам, воїнам інтернаціоналістам, ветеранам праці, особам з інвалідністю, які зареєстровані на території Лиманської об`єднаної територіальної громади про відмову ОСОБА_1 в наданні одноразової матеріальної допомоги, яке зафіксоване в витязі з протоколу №4 від 14 липня 2020 року. Зобов`язано управління соціального захисту населення Лиманської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову матеріальну допомогу учасникам антитерористичної операції та членам сімей загиблих (померлих) учасників антитерористичної операції, які безпосередньо приймали участь в АТО за наступними реквізитами: Установа банка - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО - 335106, код отримувача - , картковий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , є працівником (військовослужбовцем) Служби безпеки України, учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 від 05.05.2020 /а.с.7-10/.

Згідно довідки 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 21 червня 2020 року за №402 позивач з 15 квітня 2019 року по теперішній час безпосередньо бере участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України/а.с.11/.

ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

23 червня 2020 року з метою реалізації своїх конституційних прав ОСОБА_1 звернулася через центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області (далі - ЦНАП) до управління соціального захисту населення Лиманської міської ради (далі - УСЗН) щодо отримання одноразової матеріальної допомоги учасникам антитерористичної операції та членам сімей загиблих (померлих) учасників антитерористичної операції, які безпосередньо приймали участь в АТО/а.с.31/.

На виконання вимог інформаційної картки нею було подано пакет документів відповідно до переліку інформаційної картки, що підтверджується описом вхідного пакету документів виданим їй ЦНАП від 23 червня 2020 року/а.с.13/.

Строк надання адміністративної послуги сплинув 23 липня 2020 року, і до моменту звернення до суду не отримавши жодного результату, а саме а ні надання матеріальної допомоги згідно рішення комісії або відмови в наданні допомоги, позивачка звернулася до суду із даним позовом.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS N 005 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.(ст.71 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Рішенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

Згідно з вимогамист. 8 Конституції Українив Україні визнається і діє принцип верховенства права.Конституція Українимає найвищу юридичну силу.Законита інші нормативно-правові акти приймаються на основіКонституції Україниі повинні відповідати їй. НормиКонституції Україниє нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставіКонституції Українигарантується.

В Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті1,3 Конституції України).

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положеннястатті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до п.19 ч.1 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;

Судом встановлено, що позивачка є дійсним співробітником Служби безпеки України, військовослужбовцем, учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням, виданим Службою безпеки України 5 травня 2020 року серії УБД № 616470 /а.с.10/.

Згідно вимог ст. 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Підпунктом 2 п.а) ч.1 ст.34 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено, що відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать вирішення відповідно до законодавства питань про подання допомоги особам з інвалідністю, ветеранам війни та праці, сім`ям загиблих (померлих або визнаних такими, що пропали безвісти) військовослужбовців, а також військовослужбовців, звільнених у запас (крім військовослужбовців строкової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу) або відставку, особам з інвалідністю з дитинства, багатодітним сім`ям у будівництві індивідуальних жилих будинків, проведенні капітального ремонту житла, у придбанні будівельних матеріалів; відведення зазначеним особам у першочерговому порядку земельних ділянок для індивідуального будівництва, садівництва та городництва;

Рішенням Лиманської міської ради від 19 лютого 2020 року за №46 затверджено «Порядок використання бюджетних коштів щодо надання матеріальної допомоги учасникам АТО, ООС та членам сімей загиблих (померлих) учасників АТО, ООС, громадянам постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, ветеранам Другої світової війни та прирівняним до них особам, воїнам-інтернаціоналістам, ветеранам праці, особам з інвалідністю, які зареєстровані на території Лиманської об`єднаної територіальної громади на 2020 рік» (далі Порядок)/а.с.40-51/.

Розділом І Порядку визначено механізм надання матеріальної допомоги учасникам АТО, учасникам ООС, сім`ям загиблих (померлих) та зниклих безвісті учасників АТО та часників ООС, яким встановлено відповідний статус на яку претендує позивачка.

Відповідно до п.1 розділу І Порядку матеріальна допомога надається особам зареєстрованим на території Лиманської об`єднаної територіальної громади що перебувають на обліку в Управлінні соціального захисту населення Лиманської міської ради (далі - Управління) в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги з числа ветеранів війни, які є учасниками АТО, ООС, сім`ям загиблих (померлих) та зниклих безвісті учасників АТО, ООС, яким встановлено відповідний статус.

Пунктом 2 розділу І Порядку визначено, що матеріальна допомога надається: військовослужбовцям, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітет) та територіальної цілісності України в районах проведення аптитерористичної операції, чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення: на вирішення соціально-побутових питань за рішенням виконавчого комітету міської ради в розмірі 10,0 тис. грн. одноразово (якщо не отримували допомогу в 2016-2019 роках) в межах видатків, передбачених в бюджеті Лиманської об`єднаної територіальної громади на ці заходи у відповідному бюджетному році.

До заяви щодо надання матеріальної допомоги додаються наступні документи: копія паспорта заявника; копія довідки про присвоєння реєстраційного номеру облікової картки платника податків; копія посвідчення, що дає право на пільги; копії довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції чи про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, виданої та скріпленої печаткою уповноважених органів; документ з військової частини, то підтверджує факт перебування на військовій службі, довідка, наказ про відрядження до військової частини; довідка з реквізитами рахунку, відкритого в установі, банку розташованого на території Лиманської об`єднаної територіальної громади (п.5 розділу І Порядку).

Судом встановлено, що позивачем виконано вимоги п. 5 розділу І Порядку та надано весь пакет документів для отримання відповідної допомоги /а.с.13,39/.

Матеріальна допомога виплачується Управлінням через відділення банків міста шляхом перерахування коштів на відкритий особовий рахунок одержувача матеріальної допомоги, вказаний в заяві. Якщо за станом здоров`я заявник не має змоги звернутись до банку та відкрити особовий рахунок виплата матеріальної допомоги може бути здійснена через відділення поштового зв`язку за адресою, вказаною в заяві (пункт 9 Порядку).

14 липня 2020 року рішенням комісії з розгляду питань надання матеріальної допомоги учасникам АТО, ООС та членам сімей загиблих (померлих) учасників АТО, ООС, громадянам постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, ветеранам Другої світової війни та прирівняним до них особам, воїнам-інтернаціоналістам, ветеранам праці, особам з інвалідністю, які зареєстровані на території Лиманської об`єднаної територіальної громади відмовлено в наданні одноразової матеріальної допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку із тим, що надані документи не відповідають умовам Порядку /а.с.38/.

Відповідач вважає, що позивач не надав документ з військової частини, то підтверджує факт перебування на військовій службі, довідка, наказ про відрядження до військової частини.

23 червня 2020 року з метою реалізації своїх конституційних прав ОСОБА_1 звернулася через центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області (далі - ЦНАП) до управління соціального захисту населення Лиманської міської ради (далі - УСЗН) щодо отримання одноразової матеріальної допомоги учасникам антитерористичної операції та членам сімей загиблих (померлих) учасників антитерористичної операції, які безпосередньо приймали участь в АТО/а.с.31/. На виконання вимог інформаційної картки нею було подано пакет документів відповідно до переліку інформаційної картки, що підтверджується описом вхідного пакету документів виданим їй ЦНАП від 23 червня 2020 року/а.с.13/.

Статтею 1 Закону України «Про Службу безпеки України» встановлено служба безпеки України - державний орган спеціального призначення з правоохоронними функціями, який забезпечує державну безпеку України.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про Службу безпеки України» систему Служби безпеки України складають Центральне управління Служби безпеки України, підпорядковані йому регіональні органи, органи військової контррозвідки, військові формування, а також навчальні, науково-дослідні та інші заклади Служби безпеки України.

Згідно ч.1 ст.19 Закону України «Про Службу безпеки України» кадри Служби безпеки України складають: співробітники-військовослужбовці, працівники, які уклали трудовий договір із Службою безпеки України, а такожвійськовослужбовцістрокової служби. Порядок обліку кадрів Служби безпеки України затверджується Головою Служби безпеки України.

Статтею 20 Закону України «Про Службу безпеки України» передбачено, що умови і порядок виконання своїх обов`язків співробітниками-військовослужбовцями Служби безпеки України визначаються укладеним договором (контрактом). На них, а також на військовослужбовців строкової служби поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством. Військовослужбовці Служби безпеки України приймають Військову присягу на вірність народу України.

Військовослужбовці Служби безпеки України мають право на носіння військової форми одягу із знаками розрізнення, зразки яких затверджуються відповідно доЗакону України"Про військовий обов`язок і військову службу". Військовослужбовцям Служби безпеки України видається службове посвідчення, зразок якого затверджується Головою Служби безпеки України.

ОСОБА_1 лейтенант юстиції, в період з 15 квітня 2019 року по теперішній час безпосередньо бере участь в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів: м. Сєвєвродонецьк Луганської області /а.с.11/.

Крім того, як вбачається зі відзиву відповідача, ОСОБА_1 , як учасник бойових дій 23.06.2020 звернулась до Управління з заявою про надання пільги на житлово-комунальні послуги та компенсацію на придбання твердого побутового палива. На теперішній час згідно єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги. ОСОБА_1 є отримувачем пільги на житлово-комунальні послуги в розмірі 75%/а.с.29/.

Суд зазначає, що позивач 23 червня 2020 року звернулася до відповідача щодо отримання пільги на житлово-комунальні послуги та компенсацію на придбання твердого побутового палива та матеріальної допомоги. При цьому по першому питанню було досягнуто позитивного результату, а у наданні матеріальної допомоги відмовлено.

Відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача, як учасника бойових дій.

З огляду на, що рішення відповідача викладене у витягу з протоколу засідання комісії від 14 липня 2020 року за №4, про яке стало відомо під час розгляду даної справи, є протиправним та підлягає скасуванню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року (заява № 4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Суд звертає увагу на те, щостаттею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі №227/3208/16-а і з огляду на приписи ч. 5ст. 242 КАС Українисуд враховує його при розгляді даної справи.

Згідно положень частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. TheUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року у справі № 200/8747/20-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року у справі № 200/8747/20-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 22 червня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В.Сіваченко