Справа № 320/3863/21
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2021-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

18 червня 2021 року № 320/3863/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді в межах адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Міського голови м. Бровари Київської області Сапожка Ігоря Васильовича, Броварської міської ради Київської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з позовом до Міського голови м. Бровари Київської області Сапожка Ігоря Васильовича (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Юрія Гагаріна 15), Броварської міської ради Київської області (Київська область, м. Бровари, вул. Юрія Гагаріна 15) в якому просить суд:

- визнати протиправними дії сесії Броварської міської ради Київської області, пов`язані із прийняття рішення від 01.10.2020, щодо заяви позивача від 07.09.2020 №9-5-Л-1532 п.4 «Про відмову в наданні земельної» яким вирішено; « 4. Розглянувши заяви громадянина ОСОБА_1 від 07.09.2020 року №9-5-Л- 1532 відмовити у наданні у наданні земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва у розмірі до 0,10 га, в зв`язку з тим, що заявником не додані графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки як того вимагає Земельний кодекс України»;

- скасувати пункт 4 пов`язаний із прийняттям рішення сесії Броварської міської ради Київської області, пов`язані із прийняттям рішення від 01.10.2020, щодо заяви позивача від 07.09.2020 року №9-5-Л-1532;

- зобов`язати Броварську міську раду Київської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.09.2020, №9-5-Л-1532 про надання земельної ділянки для індивідуального будівництва на черговій сесії ради відповідно до рішення Конституційного Суду України 27 лютого 2020 року, Рішення Конституційного суду України від 17.07.2018 року, справа № 1-11/2018(3830/15), Постанови Касаційного адміністративного суду від 02.07.2020 справа №361/4237/17, п. 2 ч. 6 п. 6 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.20. ст.,20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про приєднання України до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду», п. 18 ст. 13. ч.2. п.15. ст.15. Закону України «Про статус ветеранів тини, гарантії їх соціального захисту», міждержавної угоди «Угода про взаємне визнання пільг і гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців», ст. ст. 3. 16. 22. 40. 55. 56. 57.58. Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;

- визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області, за порушення ст. 15. 20 Закону України «Про звернення громадян», яка не розглянула заяву позивача від 07.09.2020 на сесії міської ради, яка змінила предмет та підстави звернення позивача та розглянула за його відсутності, без надання можливості додатково обґрунтувати свої вимоги та примушенням надавати графічні матеріали до заяви, який не передбачений законодавством про відведенні земельної ділянки, відповідно заяви позивача;

- визнати протиправними дії міського голови Броварської міської ради м. Бровари Київської області Сапожко Ігоря Васильовича, який не розглянув заяву позивача від 07.09.2020, №9-5-Л-1532 та за відмову керівника органу влади розглянути заяву позивача особисто та за присутності позивача та ненадання повної відповіді на заяви позивача, з посиланням на норми законодавства та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення;

- зобов`язати міського голову м. Бровари Броварської міської ради Сапожка Ігоря Васильовича, розглянути заяву позивача від 07.09.2020, №9-5-Л-1532 особисто та в присутності позивача, з підстав та предмету звернення позивача, з посиланням на норми законодавства та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

- зобов`язати Броварську міську раду Київської області, відшкодувати матеріальні збитки позивачу в розмірі 2 000 000 (два мільйони) гривень, та стягнути з відповідача кошти в розмірі 2 000 000 (два мільйони гривень);

- зобов`язати Броварську міську раду Київської області, відшкодувати моральну шкоду позивачу в розмірі 2 000 000 (два мільйони) гривень, та стягнути з відповідача кошти в розмірі 2 000 000 (два мільйони) гривень;

- зобов`язати Броварську міську раду Київської області, надати звіт про виконання судового рішення, згідно ст. 129-1. Конституції України; «Стаття 129-1. Суд ухвалю є рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд».

У зв`язку з невідповідністю позовної заяви вимогам процесуального законодавства, суд ухвалою від 07 квітня 2021 вирішив залишити останню без руху із встановленням позивачеві строку на усунення виявлених недоліків.

Не виконавши вимог ухвали суду від 07 квітня 2021 року, 11 червня 2021 позивачем подано до суду заяву, у якій він просить усунути головуючого суддю Панченко Н.Д. від розгляду даної справи та передати справу №320/3863/21 на розгляд іншим суддям Київського окружного адміністративного суду.

Розглянувши подану заяву, суд зазначає наступне.

Так, статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України визначений перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Також суддя підлягає відводу (самовідводу) за наявності обставин, встановлених статтею 37 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно частини третьої статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Таким чином, адміністративним процесуальним законодавством визначений вичерпний перелік підстав, за якими суддя (колегія суддів) не може брати участь в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу.

У постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2006 року зазначено, що суддя також не може брати участі у розгляді адміністративної справи і за наявності інших обставин, які можуть викликати сумнів у його неупередженості, однак конкретного і вичерпного переліку цих підстав не передбачено. Тобто, зі змісту закону вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості.

Суд звертає увагу на те, що для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість чи порушення принципу безсторонності.

При цьому, порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу визначений статтею 40 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, частиною четвертою вказаної норми встановлено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

В свою чергу, відповідно до частини четвертої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Крім того, у разі незгоди учасника справи з процесуальним рішенням, останній не позбавлений права на оскарження такого судового рішення з урахуванням приписів Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, за змістовним наповненням заяви позивача про відвід судді, відповідне клопотання мотивоване зокрема тим, що, на думку позивача, встановлення судом п`ятиденного строку на усунення недоліків позовної заяви було порушенням вимог частини другої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України та здійснене з метою позбавлення права позивача доступу до суду.

На переконання позивача, "зменшення" строку на усунення виявлених недоліків позовної заяви є підтвердженням заінтересованості судді в результаті розгляду справи, упередженого ставлення до позивача та за його припущеннями - може свідчити про отримання неправомірної вигоди за прийняття "злочинного", "корупційного" рішення.

В іншій частині вказаної заяви, відповідні обґрунтування зводяться до того, що суддя Панченко Н.Д. систематично порушує вимоги чинного законодавства також під час розгляду інших справ, де власне стороною у процесі є особа позивача, у тому числі приймає "несправедливі" та незаконні рішення щодо позбавлення останнього на звернення до відповідача із заявою про відведення земельної ділянки згідно передбачених законодавством пільг.

Що стосується безпосередньо вимог ухвали суду від 07 квітня 2021 року про залишення позовної заяви без руху, а саме щодо надання обґрунтованого розрахунку суми матеріальної та моральної шкоди, яку позивач просить стягнути та докази на підтвердження їх понесення, то за доводами позивача заявлені ним суми до відшкодування за рахунок відповідачів є, зокрема, матеріальними збитками, завданими їх протиправними діями, порушенням процедури відведення земельної ділянки згідно заяви позивача та упущеною вигодою від продажі або користування земельною ділянкою, а також шкодою завданою здоров`ю внаслідок таких неправомірних дій відповідачів.

Будь-яких інших обґрунтованих розрахунків заявлених позивачем сум до відшкодування та доказів в підтвердження їх понесення заява позивача не містить.

Таким чином, враховуючи викладене, суд звертає увагу, що по-перше - невірне тлумачення позивачем приписів частини другої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України не є свідченням обмеження судом його права на доступ до суду, оскільки вказаною нормою встановлено максимальний строк на усунення недоліків позовної заяви, який не повинен перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху та який, відповідно, визначається в такій ухвалі на розсуд суду у вказаних межах.

По-друге, суд вважає за необхідне відмітити, що згідно вимог чинного законодавства та в тому числі правової позиції суду касаційної інстанції, при визначені відповідних судом матеріальної та моральної шкоди, зокрема і в подальшому у разі прийняття рішення про їх стягнення на користь заявника, такі суми повинні бути обґрунтованими необхідними доказами, розрахунками та поясненнями, оскільки при визначенні розміру завданої шкоди неправомірними діями суб`єктів владних повноважень суд виходить з засад розумності та справедливості, а саме рішення суду повинно бути вмотивованим та мати належне підґрунтя.

По-третє, суд вбачає, що у поданій позивачем заяві відсутні підстави для відводу судді, передбачені статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України, адже наведені позивачем доводи не містять об`єктивних критеріїв в частині неупередженості відправлення правосуддя, тобто які виключать участь судді Панченко Н.Д. у розгляді даної адміністративної справи, а ґрунтуються лише на суб`єктивних припущеннях позивача, що в свою чергу не доводять наявності обставин, які викликали б сумнів у неупередженості або об`єктивності судді при розгляді даної справи.

Відповідно до частини третьої статі 39 Кодексу адміністративного судочинства України відвід повинен бути вмотивованим. Тобто для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості або об`єктивності.

Як наслідок, з урахуванням вимог статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає заяву позивача про відвід судді Панченко Н.Д. необґрунтованою та робить висновок про необхідність передачі даної адміністративної справи у відповідності до статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України для вирішення питання про відвід судді суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Керуючись статтями 31, 36, 39, 40, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Панченко Н.Д. - визнати необґрунтованою.

2. Передати матеріали справи №320/3863/21 у відповідності до статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України для вирішення питання про відвід судді Панченко Н.Д.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя Панченко Н.Д.