Справа № 400/2549/21
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2021-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2021 р. № 400/2549/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагар В. С. за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження розглянув адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Військової частини НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ,

про:визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 (далі-відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2015 по 01.01.2016, та в частині щодо невиплати компенсації за неотримане речове майно за період з 01.012015 по дату виключення;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2015 по 01.01.2016, із застосуванням січня 2008 як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), виплатити компенсацію за неотримане речове майно за період з 01.012015 по дату звільнення 01.08.2019;

- зобов`язати відповідача відшкодувати позивачу за час затримки розрахунку при звільненні (в частині невиплати компенсації за речове майно) середньомісячний заробіток за весь час затримки з 01.08.2019 к сумі 65200,00 грн.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що на день виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 відповідач протиправно не здійснив повний розрахунок. Вказав, що не отримав індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2015 по 01.01.2016 та компенсацію за неотримане під час військової служби речове майно за період з 01.01.2015 по дату виключення. Вказує, що січень 2008 року є базовими місяцями для нарахування індексації грошового забезпечення. З зазначених підстав звернувся до суду з даним позовом.

У відзиві на адміністративний позов відповідач зазначає, що під час розрахунку при звільненні, позивач не звертався до військової частини з відповідним рапортом про грошову компенсацію. Вважає, що оскільки на момент звільнення у позивача не виникало заперечень щодо виплат чи розрахунків з ним, він не має права на виплату компенсації за неотримане речове майно. Також посилається на те, що у 2016-2018 роках бюджетних призначень на виплату індексації грошового забезпечення не було, тоді як Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 не встановлено першочерговості чи пріоритетності виплати індексації перед іншими виплатами, а також відсутній механізм виплат для вже звільнених військовослужбовців. У межах наявного фінансового ресурсу можливості виплатити індексацію грошового забезпечення військовослужбовцям з 2016 року у Міністерства оборони України не було. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою від 20.04.2021 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

ВСТАНОВИВ:
Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 01.08.2019 №198 позивач звільнений у запас за підпунктом "к" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" та виключений зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо неповного розрахунку при звільненні, виплати індексації грошового забезпечення та компенсації за неотримане речове майно, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

За змістом частин 2, 3 статті 9 Закон України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі по тексту - Закон №2011-XII) до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до Закону.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закон України від 03.07.1991 №1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі по тексту - Закон №1282-ХІІ) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Підстави для проведення індексації визначені статтею 4 Закону №1282-ХІІ, відповідно до якої індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Тобто, сума індексація грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Враховуючи викладене, суд вважає, що дії відповідача щодо виплати позивачу в повному розмірі індексації грошового забезпечення з 01.01.2015 по 01.01.2016 є протиправною.

Тому для належного захисту прав позивача необхідно зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2015 по 01.01.2016 з урахуванням виплачених сум.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Кечко проти України" зауважував, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у відповідача обов`язку щодо нарахування індексації грошового забезпечення позивачу. Вказані відповідачем обставини не позбавляють його обов`язку щодо нарахування індексації грошового забезпечення позивачу. Тому посилання відповідача на відсутність бюджетних асигнувань для нарахування та виплати індексацій є безпідставними.

При цьому, питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації у взаємозв`язку з розміром грошового забезпечення, що має виплачуватись позивачу, належить до компетенції відповідача при нарахуванні та виплаті відповідних сум. У зв`язку з цим вимога щодо зобов`язання відповідача встановити базовий місяць січень 2008 року не підлягає задоволенню.

Разом з тим, відповідно до пункту 3 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації (пункт 4 Порядку №178).

Позивачем до матеріалів справи не надано доказів звернення до командира військової частини з відповідним рапортом.

Враховуючи факт, того що позивач з відповідним рапортом не звертався, у відповідача не виникло обов`язку здійснювати виплату компенсації за неотримане речове майно, оскільки право ініціювати виплату вказаного виду компенсації належить виключно військовослужбовцю.

Таким чином, у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 03.10.2018 у справі №803/756/17.

За таких обставин, підстави для виплати позивачу компенсації за неотримане під час військової служби речове майно відсутні. Тому у задоволенні вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію за неотримане під час проходження військової служби речове майно слід відмовити.

Разом з тим, позовна вимога про відшкодування позивачу за час затримки розрахунку при звільненні (в частині невиплати компенсації за речове майно) середньомісячного заробітку за весь час затримки з 01.08.2019 у сумі 65200,020 грн. є передчасною та необґрунтованою.

Враховуючи викладене, позов необхідно задовольнити частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2015 по 01.01.2016.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2015 по 01.01.2016 з урахуванням виплачених сум.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. С. Брагар