Справа № 420/1797/20
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1797/20
УХВАЛА

23 червня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А. розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Одесі клопотання про поновлення процесуальних строків за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про визнання протиправною бездіяльність та стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про визнання протиправною бездіяльність відповідача, що полягає в не нарахуванні та не виплаті на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.07.2019 року у справі №420/1488/19 з 18.07.2019 року по 01.12.2019 року включно у сумі 103 721,95 без врахування податків та обов`язкових платежів, що підлягають відрахуванню із заробітної плати; стягнення з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.07.2019 року у справі №420/1488/19 з 18.07.2019 року по 01.12.2019 року включно у сумі 102 583,85 грн. без врахування податків та обов`язкових платежів, що підлягають відрахуванню із заробітної плати.

Ухвалою суду від 10.03.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 03.04.2020 року провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати від 25.05.2021 року провадження у справі поновлено та відкладено підготовче засідання на 04.06.2021 року о 9 год. 10 хв.

Сторони до підготовчого засідання не з`явились.

Згідно із ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене положення Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку із відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд вирішив продовжити розгляд справи у підготовчому провадженні в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 14.06.2021 року позов залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.

Згідно вимог вищевказаної ухвали, позивач повинен був усунути недоліки шляхом подання заяви, в якій вказати інші причини поважності пропущеного строку, ніж ті, які були зазначені в заяві вх.ЕП/15960/21 від 11.06.2021 року про поновлення строку, які враховуючи висновки викладені в ухвалі (від 14.06.2021 року) судом визнаються неповажними.

18.06.2021 року від представника позивача надійшло клопотання про поновлення процесуальних строків.

В обґрунтування вищевказаного клопотання представник позивача зазначив, що позивач ОСОБА_1 не є спеціалістом в галузі права, який обізнаний, щодо процедурних питань звернення до суду. Натомість позивач, зрозумівши, що отримані ним кошти не включають компенсацію за час, коли рішення суду не виконувалося, він шляхом переговорів намагався з`ясувати це питання та врегулювати спір в позасудовому порядку.

Вирішуючи клопотання позивача, суд враховує наступне.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 2 та ст. 8 КАС України однією із засад адміністративного судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, за змістом наведеної процесуальної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Дані норми КАС України встановлюють, що перебіг строку на звернення до адміністративного суду за загальним правилом починається від дня виникнення права особи на подання до суду адміністративного позову.

Згідно частини 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Зазначена норма КАС України встановлює, що перебіг строку на звернення до адміністративного суду за загальним правилом починається від дня виникнення права особи на подання до суду адміністративного позову.

Велика палата Верховного суду у справі №800/304/17 від 4 жовтня 2018 року вказала, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відтак початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, як вбачається зі статті 122 КАС України початок строку звернення починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав. В даному випадку законодавцем, на думку суду, зазначено не про час, коли особа суб`єктивно почала вважати, що її права порушують, а про час, коли особа фактично дізналася про наявність спірного рішення, що порушує її права та охоронювані законом інтереси.

Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Але зазначені обставини повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами того, що особа не мала реальної можливості дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Це питання регулюється національним законодавством, тлумачиться Верховним Судом України (справа № 6-239цс14 від 04.02.2015 року, справа № 6-738цс15 від 24.06.2015 року) та у рішеннях Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним.

Так у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" (2009) ЄСПЛ зазначає, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Однак це право не є абсолютним та воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (також наприклад, справи "Девеер проти Бельгії" рішення від 27.02.1980 року, "Голдер проти Сполученого Королівства" рішення від 21.02.1975 року ).

Кажучи про принцип рівності сторін, Європейський Суд з прав людини зазначає, що кожній стороні мають бути надані рівні можливості щодо представлення справи у такому вигляді, якій не ставить її у невигідне становище стосовно свого противника (рішення у справі "Бацаніна проти Росії" від 26.05.2009 року). Вказані принципи допомагають зрозуміти деякі важливі елементи справедливого суду. При цьому, й саме питання застосування строку звернення до суду тісно пов`язано з їх реалізацією.

У справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Європейський Суд з прав людини послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію.

З огляду на матеріали справи, суд зазначає, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року по справі № 420/1488/19, яке звернуто судом до негайного виконання в частині поновлення на роботі та виплати середнього заробітку за один місяць, адміністративний позов ОСОБА_1 до Таїровського селищного голови та Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на роботі - на посаді заступника Таїровського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради та виплати середньої заробітної плати за весь час вимушеного прогулу задоволено частково.

Вказаним вище рішенням судом зокрема поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника Таїровського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради з 20.02.2019 р. та стягнуто з Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.02.2019 р. по 17.07.2019 р. включно у розмірі 106 903,76 грн. (сто шість тисяч дев`ятсот три гривні 76 коп.) з вирахуванням із вказаної суми належних до сплати податків і зборів.

Надалі відповідачем 02 грудня 2019 року розпорядженням секретаря селищної ради, т.в.о. Таїровського селищного голови Овідіопольського району Одеської області Л.А. Бурлаки від 02.12.2019 р. №168-ОС на виконання зазначеного вище судового рішення, що набрало законної сили, ОСОБА_1 було поновлено на посаді заступника Таїровського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів з 20.02.2019 р. та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.02.2019 р. по 17.07.2019 р. включно у розмірі 106 903,76 грн. (сто шість тисяч дев`ятсот три гривні 76 коп.) з вирахуванням із вказаної суми належних до сплати податків і зборів.

Поряд з цим позивач зазначив, що йому не виплачено всі кошти середнього заробітку за час вимушеного прогулу на які він має право, як поновлений працівник, а саме у період не виконання рішення суду від 17.07.2019 року по справі №420/1488/19 з 18.07.2019 року по 01.12.2019 року включно.

Як зазначає представник позивача у заяві вх.№ЕП/15960/21 позивачем у позасудовому порядку, шляхом проведення переговорів з керівником Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області намагався врегулювати даний спір в частині невиплати грошової компенсації, Однак вказані дії не дали жодного результату.

Поряд з цим суд зазначає, що згідно даних комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», 20.01.2020 року за вх.№432/20 до суду надходив позов ОСОБА_1 до Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про визнання протиправною бездіяльність та стягнення середнього заробітку з ідентичними вимогами до позовної заяви на підставі якої відкрито провадження у цій справі (№420/1797/20).

Натомість ухвалою судді Кравченко М.М. від 27.02.2020 року позов повернуто позивачу з підстав надходження заяви про відкликання позову від позивача.

Та потім позивач повторно звернувся до Одеського окружного адміністративного позову 02.03.2020 року з підстав якого зараз й розглядається ця справа №420/1797/20.

Таким чином, враховуючи все вищенаведене суд зазначає, що згідно матеріалів адміністративної справи №420/1797/20 можливо дійти висновків, що позивач вже з 02.12.2019 року (дата прийняття розпорядження №168-ОС, яким позивача поновлено на посаді та згодом виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу) був обізнаний про порушення його прав та інтересів з боку відповідача та 04.12.2019 року був звільнений з посади за згодою сторін, та відповідно знав, що в день звільнення з ним повинні були провести повний розрахунок в тому числі за п.2 розпорядження №168-ОС від 02.12.2019 року. Проте з позовною заявою вперше звернувся до сулу лише 20.01.2020 року (згідно матеріалів справи 420/426/20), тобто з пропуском місячного терміну, який передбачений приписами норм КАС України.

Суд критично ставиться до посилань представника позивача у клопотанні про поновлення процесуальних строків вх.№ЕП/15960/21 від 11.06.2021 року, як на те, що позивач вживав активні дії направлені на захист його порушених та невизнаних прав з боку Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, оскільки це жодним чином не свідчить про якісь об`єктивно непереборні, не залежні від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій обставини. Крім того позивач не надав до суду доказів існування обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом суду.

Згідно із ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Так, представником позивача у наданому на виконання ухвали суду від 14.06.2021 року клопотанні зазначається зокрема про те, що позивач ОСОБА_1 не є спеціалістом в галузі права, який обізнаний, щодо процедурних питань звернення до суду. Натомість позивач, зрозумівши, що отримані ним кошти не включають компенсацію за час, коли рішення суду не виконувалося, він шляхом переговорів намагався з`ясувати це питання та врегулювати спір в позасудовому порядку. Також представником позивача вказано, що позивач виходив із загальних строків оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а саме шість місяців.

З огляду на вказане вище суд зазначає, що нерозуміння або незнання законодавства не свідчить про наявність поважних причин для поновлення процесуального строку.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27.11.2018 року №473/2236/17.

Як вбачається із практики Верховного Суду України, оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження, суд повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів, а також з того, чи мав заявник можливість своєчасно реалізувати своє право на оскарження (лист Вищого адміністративного суду України від 19.05.2010 N 708/11/13-10).

Враховуючи вищенаведену позицію Верховного Суду України, суд акцентує увагу позивача на те, що він мав можливість своєчасно реалізувати своє право на оскарження.

Слід зауважити, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа "Каменівська проти України"), "право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh . Russia), заява N 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X, Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Підсумовуючи все вищевикладене, суд зазначає, що наведені у заявах сторони позивача обставинах не вбачається поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Згідно п. 15 ст.171 КАС України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Враховуючи те, що викладені у клопотанні позивача про поновлення процесуального строку обставини визнані у даній ухвалі, як такі, що не є поважними для поновлення строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, суд вважає, що такі недоліки не є усунутими позивачем та у зв`язку з чим такий підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись п.15 ст.171 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника позивача Обертуна Сергія Михайловича про поновлення процесуальних строків - відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про визнання протиправною бездіяльність відповідача, що полягає в не нарахуванні та не виплаті на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.07.2019 року у справі №420/1488/19 з 18.07.2019 року по 01.12.2019 року включно у сумі 103 721,95 без врахування податків та обов`язкових платежів, що підлягають відрахуванню із заробітної плати; стягнення з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.07.2019 року у справі №420/1488/19 з 18.07.2019 року по 01.12.2019 року включно у сумі 102 583,85 грн. без врахування податків та обов`язкових платежів, що підлягають відрахуванню із заробітної плати - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Е.А. Іванов