Справа № 360/3443/20
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2021 року справа №360/3443/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача: Гаврищук Т.Г.,

суддів: Блохіна А.А.,

Сіваченка І.В.,

за участю секретаря судового засідання: Антонюк А.С.,

за участю сторін по справі:

позивач: не прибув,

представника позивача: Шурхно К.А.,

відповідач: не прибув,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 9 лютого 2021 року у справі № 360/3443/20 (головуючий І інстанції В.С. Шембелян) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2020 року адвокат Шурхно Кирила Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо несплати ОСОБА_1 - матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік передбаченої наказом МО України від 07.06.2018 року №260; грошової компенсації за 70 діб невикористаної відпустки за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роки; - грошової компенсації за неотримане речове майно, відповідно до постанови КМЗ №178 від 16.03.2016 року; - грошової допомоги на оздоровлення за 2019 рік, передбаченої наказом МО Україні від 07.06.2018 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 сплатити ОСОБА_1 :

матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік передбаченої наказом МО України від 07.06.2018 року №260;

грошової компенсації за 70 діб невикористаної відпустки з 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роки;

грошової компенсації за неотримане речове майно, відповідно до постанови КМУ №178 від 16.03.2016 року;

грошової допомоги на оздоровлення за 2019 рік, передбаченої наказом МО України від 07.06.2018 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 9 лютого 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за 70 діб невикористаної додаткової відпустки за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роки, передбаченої статтею 16-2 Закону України Про відпустки та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 70 діб додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роки, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.07.2020 по 09.02.2021 в сумі 82006,40 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Позивач не погодившись із рішенням суду першої подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови позовних вимог та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Зазначив, що проходив військову службу в Збройних силах України, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №192 від 01.07.2020 року був звільнений з військової служби, його виключено зі списків особового складу, та всіх видів забезпечення. Цим же наказом №192 прийнято рішення виплатити позивачу ОСОБА_2 крім іншого: - матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, передбачену наказом МО України від 07.06.2018 року №260; - грошову компенсацію за 70 діб невикористаної відпустки за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роки. Крім того позивач звертався з рапортом до командира в/ч НОМЕР_1 про виплату йому грошової компенсації за неотримане речове майно, відповідно до постанови КМУ №178 від 16.03.2016 року, - грошової допомоги на оздоровлення за 2019 рік, передбаченої наказом МО України від 07.06.2018, однак, відповіді на вказаний рапорт позивачем так отримано не було, така компенсація позивачу так і не була сплачена. Станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу і до сьогоднішнього дня відповідач не провів з позивачем зазначених розрахунків.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, надав пояснення аналогічні тим які викладені у скарзі, просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов у повному обсязі.

Позивач та відповідач до суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії та проходив службу у Збройних Силах України, зокрема у військовій частині НОМЕР_1 (а.с. 3,4,6,7).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01 липня 2020 року № 192 старшого солдата ОСОБА_1 , старшого навідника 3 гранатометного відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону, звільнено наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №167-РС від 01.07.2020 у запас відповідно до підпункту "а" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (які вислужили строк військової служби за контрактом), вважати, що справи та посаду здав, направлено для зарахування на військовий облік до Рубіжансько-Кремінського ОМВК Луганської області. З 01 липня 2020 року виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Вказаним наказом також визначено виплатити позивачеві :

-щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби за період по 01 липня 2020 року 116% від посадового окладу;

-надбавку за особливості проходження служби 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років посадового окладу за період по 01.07.2020;

- грошову компенсацію за 15 діб невикористаної відпустки за 2020 рік;

- компенсацію за 70 діб невикористаної додаткової відпустки за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роки, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (а.с. 8).

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ), згідно частини 3 статті 24 якого закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Нормативно-правовим актом, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011).

Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року N 260, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за N 745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам(далі - Порядок №260).

Пунктом 1 розділу ХХІV Порядку № 260 передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Згідно з п. 9 розділу XXIV Порядку № 260 виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Позивачем не надано доказів звернення до відповідача з рапортом про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, відповідач же зазначає, що позивач з таким рапортом до нього не звертався, а тому колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позову в цій частині.

Порядок виплати грошової допомоги для оздоровлення врегульовано у розділі XXIII Порядку № 260, за приписами пунктів 1 та 2 якого військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.

Отже, обов`язкою умовою для виплати допомоги для оздоровлення є рапорт із вимогою надати зазначену грошову допомогу.

Доказів звернення до відповідача з рапортом про надання грошової допомоги для оздоровлення за 2019 рік позивач не надав.

Як вбачається з наказу від 01 липня 2020 року № 192 позивачеві виплачено грошову допомогу для оздоровлення за 2020 рік.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що звернення з таким рапортом є правом позивача, яке він використовує на власний розсуд під час подання рапорту про надання відпустки в повному обсязі або відповідної частини відпустки.

Доказів на підтвердження тих обставин, що під час проходження служби позивач скористався цим правом та звернувся до керівництва з відповідним рапортом про надання допомоги для оздоровлення позивачем не надано, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності з боку відповідача протиправної бездіяльності щодо не нарахування та не виплати грошової допомоги на оздоровлення.

Щодо нарахування та виплати грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 р. N 178, згідно п.3 якого грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення, зокрема, у разі звільнення з військової служби.

За приписами п.4 цього Порядку грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Наказом Міністерства оборони України 29 квітня 2016 року N 232, зареєстр.в Міністерстві юстиції України від 26 травня 2016 р. за N 767/28897, затверджено Норми забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту в мирний час та особливий період та Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період ( далі Інструкція №232).

Згідно п.4 Інструкції №232 військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.

Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року N 178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно".

Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року N 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

За приписами наведеної норми, особам офіцерського, сержантського, старшинського та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, нарахування заборгованості здійснюється, зокрема, під час звільнення в запас або у відставку військовослужбовців, які були прийняті на військову службу за контрактом із запасу, нараховується заборгованість за наявності календарної вислуги більше ніж 5 років, пропорційно часу, який минув з настання права на отримання речового майна, що не було отримане під час проходження служби в повному обсязі.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 192 від 01.07.2020р. календарна вислуга років позивача на день звільнення складає 3 роки 11 місяців.

Колегія суддів також звертає увагу, що звертаючись до суду з позовом позивачем взагалі не було визначено за яке не отримане речове майно відповідач зобов`язаний виплатити грошову компенсацію. Згідно до пояснень відповідача під час проходження служби позивач був забезпечений усім необхідним речовим майном у відповідності до встановлених норм забезпечення.

Окрім того, за приписами п.4 цього Порядку грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Позивачем не надано доказів на підтвердження звернення до відповідача з відповідним рапортом.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позову в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд зазначає, що ці доводи були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції під час розгляду та ухвалення рішення, їм була надана відповідна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанцій норм матеріального права, у апеляційній скарзі не наведено.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 9 лютого 2021 року у справі № 360/3443/20 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 9 лютого 2021 року у справі № 360/3443/20 залишити без змін.

Повне судове рішення складено 22 червня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 22 червня 2021 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко