Справа № 452/3250/17
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 452/3250/17 пров. № А/857/9327/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Бруновської Н.В., Кузьмича С.М.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04 лютого 2021 року, ухвалене суддею Пташинським І.А. у м.Самборі Львівської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у справі № 452/3250/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

15 грудня 2017 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача - Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, у якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №6/192-ф/пз від 18 жовтня 2017 року

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21 січня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Постанову головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області 6/192-ф/пз від 18 жовтня 2017 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн скасовано.

Ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 лютого 2018 року про зупинення стягнення за постановою про відкриття виконавчого провадження державного виконавця Самбірського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Денеки Я.І. №55780283 від 12 лютого 2018 року, відкритого на виконання постанови головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області № 6/192-ф/пз від 18 жовтня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області 1700 грн штрафу скасовано.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Державна архітектурно-будівельна інспекція оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В судове засідання сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді з урахуванням особливостей, визначених ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України для розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

На адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду Мазник Ганною Степанівною надіслано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , актовий запис №113 від 16.03.2021.

Відповідно до ст.52 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Процесуальним правонаступництвом є заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в судочинстві участь останнього.

Крім того, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним правонаступництвом і передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. Незалежно від підстав матеріального правонаступництва процесуальне правонаступництво допускається лише після заміни сторони в матеріальних правовідносинах.

Статтями 1218, 1219 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.

Предметом спору у даній справі є правовідносини, що стосуються визнання протиправною постанови головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області 6/192-ф/пз від 18 жовтня 2017 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Подальший апеляційний розгляд поданої апеляційної скарги є неможливим через відсутність позивача та неможливість процесуального правонаступництва в даних відносинах.

Правові підстави закриття провадження у справі визначені статтею 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, зокрема у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи або припинення юридичної особи, за винятком суб`єкта владних повноважень, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

За приписами пункту 4 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 4) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у визначених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Частиною першою статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою цієї статті якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, а смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, настали після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

При цьому, при дослідженні доказів, суд виходить з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України.

Так, доводи апеляційної скарги з покликанням на правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 16.07.2020 у справі №465/1971/16-а, зводяться до того, що даний позов позивачем звернено до неналежного відповідача.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що правова позиція, на яку покликається скаржник, не є застосовною до спірних правовідносин, оскільки у справі №465/1971/16-а позов заявлено до головного інспектора та Верховним Судом виснувано, що відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах.

Верховний Суд роз`яснив, що відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 244-6 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 96.

Використання у законодавстві формулювань «від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного архітектурно-будівельного контролю», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

У даному ж випадку відповідачем у справі визначено структурний підрозділ центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду - Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області.

Верховний Суд у постанові від 17.09.2020 у справі № 742/2298/17 вказав на те, що відповідне Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції також може виступати в якості належного відповідача у аналогічних правовідносинах.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21 січня 2021 року слід визнати нечинним, а провадження у адміністративній справі - закрити.

Керуючись статтями 238, 242, 272, 287, 308, 310, 315, 319, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України залишити без задоволення.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04 лютого 2021 року у справі № 452/3250/17 визнати нечинним, а провадження у справі закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді Н. В. Бруновська
С. М. Кузьмич
Постанова складена в повному обсязі 23.06.2021.