Справа № 640/17491/20
Суддя: Мамедова Ю.Т.
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 квітня 2021 року №640/17491/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Мамедової Ю.Т., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду міста Києва (далі - суд) надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (також далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати позивачу пенсії у розмірі 90 % від його грошового забезпечення відповідно до довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09.10.2017 №2.2.1-39-328 без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 01.06.2017 з урахуванням проведених раніше виплат, та зобов`язати відповідача перерахувати та виплачувати позивачу пенсію у розмірі 90 % від його грошового забезпечення відповідно до довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09.10.2017 №2.2.1-39-328 без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 01.06.2017 з урахуванням проведених раніше виплат;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати позивачу пенсії у розмірі 90 % від його грошового забезпечення відповідно до довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09.10.2017 №2.2.1-39-328 без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 01.01.2018 з урахуванням проведених раніше виплат, та зобов`язати відповідача перерахувати та виплачувати позивачу пенсію у розмірі 90 % від його грошового забезпечення відповідно до довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09.10.2017 №2.2.1-39-328 без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 01.01.2018 з урахуванням проведених раніше виплат.

Ухвалою суду від 05.08.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/17491/20 (далі - справа), яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що під час перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.06.2017 по 31.12.2017 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві незаконно застосовано обмеження максимального розміру пенсії, а з 01.01.2018 відповідачем здійснено новий перерахунок пенсії, відповідно до якого основний розмір пенсії позивачу протиправно зменшено з 90 % до 70 % від суми грошового забезпечення, також під час обчислення пенсії взято занижене грошове забезпечення та застосовано обмеження максимального розміру пенсії.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, письмового відзиву на позовну заяву до суду не подавав.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.11.2018 у справі №826/9602/18 частково задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, а саме:

1) визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яка полягає у відмові ОСОБА_1 в перерахунку пенсії у розмір 90 % від його грошового забезпечення відповідно до довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09.10.2017 №2.2.1-39-328 та наказу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 30.06.2017 №228;

2) зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії у розмірі 90 % від його грошового забезпечення відповідно до довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09.10.2017 №2.2.1-39-328 та наказу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 30.06.2017 №228, починаючи з 01.06.2017 з урахуванням виплаченого.

На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист.

Як зазначив позивач, що не заперечувалось відповідачем, 13.05.2019 ОСОБА_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо примусового виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.11.2018 відповідно до виконавчого листа у справі №826/9602/18, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 21.03.2019, за результатами чого державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження №59177371.

Також, 13.05.2019 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про добровільне виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.11.2018 відповідно до виконавчого листа у справі №826/9602/18, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 21.03.2019.

При цьому, листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 26.12.2019 №310916/02 повідомлено ОСОБА_1 , що здійснено перерахунок пенсії, підсумок пенсії після виконання судового рішення з 01.06.2017 становив 23835,60 грн. У довідці Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09.10.2017 №2.2.1-39-328 розмір грошового забезпечення визначений у розмірі 26484,00 грн. Проте до позивача було застосовано обмеження максимального розміру пенсії, передбачене частиною сьомою статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-ХІІ.

Вважаючи вказане вище обмеження максимального розміру пенсії протиправним позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Обчислення пенсії врегульовано розділом V цього Закону.

Частиною сьомою статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (у редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24.12.2015 №911-VIII, чинній з 01.01.2016 по 20.12.2016), відповідно до якої максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Враховуючи положення частини сьомої статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб щомісячний розмір пенсії ОСОБА_1 до виплати з 01.06.2017 склав 10 740,00 грн., з 01.01.2018 - 13 730,00 грн. (при тому, що загальний розмір пенсії складав 23 835,60 грн). І при збільшенні прожиткового мінімуму відповідно мав збільшувався розмір пенсії до виплати аж до максимально можливого - 23 835,60 грн.

Проте, позивач набув право на отримання пенсії з 20.04.2010. Розмір пенсії було обраховано із розрахунку 90 % від сум грошового забезпечення.

Відповідно до рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.11.2018 р. у справі №826/9602/18, позивач набув право на перерахунок пенсії з 01.06.2017 відповідно до довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09.10.2017 №2.2.1-39-328 та наказу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 30.06.2017 №228. При правильному перерахунку розміру пенсії позивачу, виходячи з 90 % від суми грошового забезпечення - 26 484,00 грн., яке складається з посадового окладу - 17 530,00 грн., окладу за військове звання - 135,00 грн., надбавки за вислугу років (40 %) - 7066,00 грн., надбавки за роботу в умовах режимних обмежень (15 %) - 1753,00 грн, то її місячний розмір становить 23 835,60 грн., який значно перевищує, зазначений у частині сьомій статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, максимальний розмір.

Згідно із Законом України Про Державний бюджет України на 2018 рік установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2018 1373,00 грн., а з 01.01.2019 - 1497,00 грн. Відповідно максимальний розмір пенсії з 01.01.2018 становить 13 730,00 грн. (1373,00 грн. х 10), а з 01.01.2019 - 14 970, 00 грн. (1497,00 грн. х 10).

Тобто, з урахуванням положень частини сьомої статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб розмір пенсії позивача станом на 01.06.2017 було обмежено сумою 10 740,00 грн., з 01.01.2018 - сумою 13 730,00 грн, а станом на 01.01.2019 - сумою 14 970,00 грн., що є значно менше від того розміру, на який позивач має право.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Конституції України).

Відповідно до частини четвертої статті 7 КАС України якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

Відповідно до пункту 10 частини п`ятої статті 160 КАС України в справах щодо оскарження нормативно-правових актів у позовній заяві зазначаються відомості про належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт.

Ураховуючи той факт, що пенсія позивачу нараховується відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, то у разі задоволення судом даного позову відповідачем до позивача буде застосовано норму частини сьомої статті 43 цього Закону, якою визначено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, відповідно до внесених змін Законом України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 08.07.2011 №3668-VII.

Проте, відповідно до розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи передбачено, що цей Законом набирає чинності з 01.10.2011. Обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи те, що пенсія позивачу була призначена з 20.04.2010, тобто до набрання чинності Законом України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи з 01.10.2011, тому перерахунок та виплата мають бути здійснені без обмеження максимального розміру.

Захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України; держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей (частини перша, друга, п`ята статті 17 Конституції України).

Особи, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, створених відповідно до законів України, а також члени їхніх сімей мають спеціальний статус та особливі умови соціального захисту.

Зокрема, рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 №10 рп/2008 (справа №1 28/2008) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 29 Закону України від 28.12.2007 №107, яким внесено зміни до статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб і якими обмежується максимальний розмір пенсії.

Крім того, у своєму рішенні від 11.10.2005 №8 рп/2005 (справа №1 21/2005) Конституційний суд України у пункті 4 вказував, що в Україні, як соціальній, правовій державі, політика спрямовується на створення умов, які забезпечують достатній життєвий рівень, вільний і всебічний розвиток людини як найвищої соціальної цінності, її життя і здоров`я, честь і гідність. Утвердження та дотримання закріплених у нормативно-правових актах соціальних стандартів є конституційним обов`язком держави. Діяльність її правотворчих і правозастосовних органів має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства і прямої дії норм Конституції України, а повноваження - у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів.

Зазначені конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачають за змістом статей 1, 3, 6 (частина друга), 8, 19 (частина друга), 22, 23, 24 (частина перша) Основного Закону України правові гарантії, правову визначеність і пов`язану з ними передбачуваність законодавчої політики у сфері пенсійного забезпечення, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене.

У пункті 5 цього рішення Конституційного суду України вказано, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист. Згідно зі статтею 46 Конституції України це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99, від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 17.03.2004 №7-рп/2004, від 01.12.2004 №20-рп/2004).

У пункті 6 наголошено, що правова позиція Конституційного Суду України з питань обмеження пільг, компенсацій і гарантій військовослужбовців та працівників правоохоронних органів у зазначених рішеннях Конституційного Суду України полягає в тому, що комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення соціального захисту їх та їхніх сімей, зумовлений особливістю професійних обов`язків, пов`язаних з ризиком для життя та здоров`я, жорсткими вимогами до дисципліни, професійної придатності, певним обмеженням конституційних прав і свобод. Здійснення таких заходів не залежить від розміру доходів цих осіб чи наявності фінансування з бюджету, а має безумовний характер. Ці гарантії не можуть бути скасовані чи знижені без відповідної компенсації. А тому положення Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (в якому обмежується максимальна сума для обчислення пенсії) не відповідають вимогам частини п`ятої статті 17 Конституції України. Конституційний Суд України вважає ці положення Закону такими, що не відповідають Конституції України, з підстав, викладених у пунктах 4, 5 цього Рішення. Керуючись приписом частини третьої статті 61 Закону України Про Конституційний Суд України, Конституційний Суд України дійшов висновку про необхідність визнання неконституційними зазначених положень цього Закону.

Аналогічні рішення винесені Конституційним Судом України від 03.06.2013 №3 рп/2013 (справа №1 2/2013), від 20.12.2016 №7 рп/2016 (справа №1 38/2016), в яких визнано неконституційними положення законодавства щодо обмеження максимального розміру пенсії.

Зокрема, рішенням Конституційного Суду України у справі за №7-рп/2016 від 20.12.2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб зі змінами, а саме: частина сьома статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Зазначено в цьому рішенні Конституційного Суду України і те, що положення частини сьомої статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

З 01.01.2017 по 31.12.2017 набули чинності нові норми частини сьомої статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, відповідно до якої максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплат до надбавок окремими категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність: тимчасово, у період з 01.01.2017 по 31.12.2017, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740,00 грн.

Однак відповідно до пункту другого розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24.12.2015 №911-VIII дія цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016.

Знову ж таки, пенсія позивачу призначена з 20.04.2010, тому обмеження максимального розміру пенсії, внесені Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, не можуть бути застосовані до позивача.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 03.10.2018 №127/4267/17.

Згідно із статтею 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Отже, виходячи із розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб, зміст якого неодноразово було висловлено у рішенні Конституційного Суду України, обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення, що не було враховано відповідачем при перерахунку пенсії позивача.

Окрім того, у рішенні від 24.07.2014 №38677/06 Будченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що є втручанням у право заявника за статтею першою Першого протоколу до Конвенції та порушенням цієї статті у зв`язку з відмовою заявнику через не існування механізму реалізації відповідного законодавчого положення.

Крім того, у рішенні від 08.11.2006 №63134/00 Кечко проти України Європейський суд не прийняв до уваги позицію України про колізію двох нормативно-правових актів - закону України, відповідно до якого встановлена допомога з бюджету і який є діючим та закону про Державний бюджет на відповідний рік, де положення останнього Закону, на думку Уряду України, превалювали як спеціальний закон. Суд не прийняв до уваги аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (аналогічна позиція викладена в рішенні у справі №59498/00 Бурдов проти Росії).

Таким чином, підсумовуючи наведене, слід дійти висновку, що застосування до позивача положень частини сьомої статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, якою визначено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, є протиправною.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Отже, на підставі положень Конституції України та перелічених вище висновків Конституційного суду України, відповідач немає правових підстав для обмеження максимальної суми обчислення пенсії, тобто перерахунок пенсії позивачу повинен провести без обмеження її максимального розміру.

Крім того, пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 за №8 Про незалежність судової влади роз`яснено, що згідно статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України та чинним законами прав і свобод.

Отже, враховуючи вищезазначене, позивач має право на перерахунок та виплату пенсії в розмірі 90 % від його грошового забезпечення відповідно до довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09.10.2017 №2.2.1-39-328 без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 01.06.2017.

З урахуванням вказаного розмір пенсії позивача з 01.06.2017 має складати 23 835,60 грн. (26 484,00 грн. х 90 %).

Крім того, у першій половині 2018 році позивачу здійснено перерахунок пенсії відповідачем на підставі довідки Київського міського військового комісаріату згідно зі статтею 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб та постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб.

Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб позивачу здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2018.

Як зазначив позивач, що не спростовано відповідачем, відповідно до розрахунку пенсії за вислугу років з Автоматизованої системи розрахунку пенсій Пенсійного фонду України по пенсійній справі позивача станом на 01.01.2018 передбачено, що після перерахунку розмір пенсії позивача встановлено у розмірі 70 % від суми грошового забезпечення.

Проте, при призначенні пенсії ОСОБА_1 , її розмір обчислювався виходячи з 90 % від суми грошового забезпечення.

Наведені обставини свідчать, що відповідачем при проведенні даного перерахунку було зменшено основний розмір пенсії позивача з 90 % до 70 % грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2018.

Такі дії відповідача є протиправними, що обґрунтовується наступним.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (у редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії), максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 % відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 %, до категорії 2, - 95 %.

Пунктом 8 розділу II Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 08.07.2011 №3668-VII, який набрав чинності з 01.10.2011, та пунктом 23 розділу II Закону України Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні від 27.03.2014 №1166-VII, який набрав чинності з 01.05.2014, до частини другої статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб було внесено зміни та цифри 90 замінено цифрами 80 та цифри 80 замінено цифрами 70 відповідно.

Тобто зміна встановленого законом максимального розміру пенсії відбулася вже після призначення позивачу пенсії.

Частиною першою статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, зміна максимального розміру пенсії, що відбулася у частині другій статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб після призначення пенсії позивачу, не є підставою для зменшення розміру призначеної позивачу пенсії під час проведення відповідачем її перерахунку з 01.01.2018.

Внесені Законом України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи та Законом України Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні зміни до частини другої статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 90 % та 70 % грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися лише виключно при призначенні нових пенсій.

Таким чином, при перерахунку пенсії відповідач повинен був застосувати норми частини другої статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб у редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії, якою максимальний розмір грошового забезпечення для призначення пенсії встановлювався не більше 90 % від розміру грошового забезпечення, яке враховано при обчисленні пенсії.

Частиною третьою статті 1-1 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб встановлено, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV.

Однак Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування також не передбачено зменшення встановленого на момент призначення пенсії відсотку основного розміру пенсії у разі проведення її перерахунку.

Також варто зауважити, що процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, а стаття 13 цього Закону регулює лише порядок призначення пенсій. Відповідно зміни до статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які б давала підстави для зменшення основного розміру пенсії позивачу, не вносилися.

Оскільки перерахунок пенсії позивачу пов`язаний з переглядом розміру вже призначеної йому пенсії, при визначенні розміру не може поширюватися законодавство, яке прийняте після призначення вказаної пенсії, крім випадків покращення становища позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 04.02.2019 у зразковій справі №240/5401/18 (№Пз/9901/58/18).

Тому перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2018 має бути здійснено з урахуванням 90 % від суми його грошового забезпечення.

Разом з цим, як зазначено вище, у 2018 році відповідачем здійснено перерахунок пенсії на підставі статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб на підставі довідки Київського міського військового комісаріату розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії.

На момент цього перерахунку позивач отримував пенсію у розмірі 90 % від розміру грошового забезпечення (26 484,00 грн.), визначеного на підставі довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09.10.2017 №2.2.1-39-328, проте з урахуванням обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого частиною сьомою статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Відповідно розмір пенсії позивача до виплати складав 13 700,00 грн.

Варто зауважити, що відповідно до довідки Київського міського військового комісаріату розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії становив 15 620,00 грн.

З урахуванням зменшення основного розміру пенсії позивача з 90 % до 70 % від суми грошового забезпечення, підсумок пенсії складав 10 934,00 грн (15 620,00 грн х 70 %).

Відповідно до статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Керуючись частиною четвертою статі 63 Закону України Про пенсійне забезпечення особам, які звільнені з військової служби, та деяких інших осіб, відповідач, враховуючи що пенсія позивачу з 01.01.2018 зменшилася на підставі довідки Київського міського військового комісаріату до 10 934,00 грн (15 620,00 грн х 70 %), тому з 01.01.2018 і на сьогоднішній день відповідач виплачує позивачу пенсію у розмірі 13 730,00 грн, адже саме такий розмір пенсії позивачу був встановлений до виплати на момент перерахунку, який проведено відповідачем у 2018 році.

Проте, такий розрахунок пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві здійснено неправильно, тому що відповідач помилково ототожнює поняття загальний розмір пенсії та розмір пенсії до виплати.

Загальний розмір пенсії - це сума пенсії, нарахована особі.

Розмір пенсії до виплати - це сума пенсії, яка підлягає виплаті особі з урахуванням обмеження максимального розміру пенсії. У даному випадку максимальна сума пенсії обмежується десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Враховуючи це, зі збільшенням розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб збільшується і максимальний розмір пенсії до виплати.

Відповідно до довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України 09.10.2017 №2.2.1-39-328 розмір грошового забезпечення становив 26 484,00 грн. Виходячи з цього, розмір пенсії на момент перерахунку (у 2018 році) складав 23 835,60 грн. (26 484,00 грн х 90 %). Проте пенсія до виплати (з урахуванням частини сьомої статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб) виплачувалась позивачу з обмеженням максимального розміру та складала 13730,00 грн. І зі збільшенням прожиткового мінімуму мав збільшуватися розмір пенсії до виплати, аж доки він не досягне показника 23 835,60 грн.

Тому при перерахунку пенсії позивачу у 2018 році (перерахунок якої здійснено з 01.01.2018 відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб) необхідно було брати за основу загальний розмір пенсії позивача (26835,60 грн.), обчислений відповідно до довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України 09.10.2017 №2.2.1-39-328, а не розмір пенсії до виплати (13 700,00 грн), адже це призводить до того, що при збільшенні прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб розмір пенсії до виплати позивача не збільшується:

Відповідно до статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2018 рік, статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2019 рік, статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік установлено прожитковий мінімум на одну особу для осіб, які втратили працездатність: з 01.01.2018 - 1373,00 грн, з 01.07.2018 - 1435,00 грн, з 01.12.2018 та 01.01.2019 - 1497,00 грн, з 01.07.2019 - 1564,00 грн, з 01.12.2019 та 01.01.2020 - 1638,00 грн.

Тому розмір пенсії позивача, навіть при застосуванні обмеження її максимального розміру, мав би бути наступим: з 01.01.2018 - 13 730,00 грн, з 01.07.2018 - 14 350,00 грн, з 01.12.2018 та 01.01.2019 - 14 970,00 грн, з 01.07.2019 - 15 640,00 грн, з 01.12.2019 та 01.01.2020 - 16 380,00 грн.

Вищевказане свідчить, що відповідач протиправно здійснив перерахунок пенсії позивачу на підставі довідки Київського міського військового комісаріату з 01.01.2018 та обмежив виплату пенсії у розмірі 13 700,00 грн, тим самим помилково застосував положення частини четвертої статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Крім того, як зазначено вище, до позивача з 01.01.2018 не підлягає також застосуванню обмеження максимального розміру пенсії, передбачене частиною сьомою статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

З урахуванням цього перерахунок та виплата пенсії позивачу мають бути здійсненні у розмірі 90 % від його грошового забезпечення відповідно до довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09.10.2017 №2.2.1-39-328 без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 01.01.2018.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з`ясованих судом обставин вбачається, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 1681,60 грн.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16; ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії у розмірі 90 % від його грошового забезпечення відповідно до довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09.10.2017 №2.2.1-39-328 без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 01.06.2017 з урахуванням проведених раніше виплат.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у розмірі 90 % від його грошового забезпечення відповідно до довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09.10.2017 №2.2.1-39-328 без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 01.06.2017 з урахуванням проведених раніше виплат.

4. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії у розмірі 90 % від його грошового забезпечення відповідно до довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09.10.2017 №2.2.1-39-328 без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 01.01.2018 з урахуванням проведених раніше виплат.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у розмірі 90 % від його грошового забезпечення відповідно до довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09.10.2017 №2.2.1-39-328 без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 01.01.2018 з урахуванням проведених раніше виплат.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 1681,60 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня шістдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Мамедова