Справа № 280/3090/21
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

22 червня 2021 року Справа № 280/3090/21 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Міністерства оборони України (пр. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168)

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимоги представник позивача зазначає, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.03.2018 року та постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2018 року по справі № 808/239/18 комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, 31.08.2018 року розглянуто документи позивача та прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги в розмірі 30-місячного грошового забезпечення в сумі 2677,50 грн. Проте, при розрахунку його одноразової грошової допомоги застосовувалось грошове забезпечення на момент звільнення його з військової служби, а не грошове забезпечення на момент встановлення групи інвалідності. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, у зв`язку із чим через свого представника звернувся до суду із цим позовом. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 19.04.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні), а також повідомлено про розгляд справи протягом шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву. Встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 01.06.2021 надав до суду відзив (вх.№30922), в якому зазначає, що на день встановлення ОСОБА_1 інвалідності, він не проходив військову службу, а тому Міністерством оборони України цілком правомірно було призначено одноразову грошову допомогу виходячи з грошового забезпечення позивача, яке він отримував на день звільнення з військової служби. У зв`язку із чим в задоволенні позовної заяви просить відмовити. Крім того, відповідач зазначає, що позивачем пропущений строк звернення до суду, оскільки позивач дізнався про розмір та розрахунок виплати у 2018 році, у зв`язку із чим, позовну заяву просить залишити без розгляду.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , є особою, якій встановлено статус ветерана війни.

03.04.2012 позивачу первинно встановлено ІІ група інвалідності, внаслідок травми, отриманої під час виконання виконання обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії АД № 180225.

На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.03.2018 року та постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2018 по справі № 808/239/18 комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, 31.08.2018 розглянуто документи позивача та прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги в розмірі 30-місячного грошового забезпечення в сумі 2677,50 грн.

Позивачу стало відомо, що при розрахунку його одноразової грошової допомоги застосовувалось грошове забезпечення на момент звільнення його з військової служби, а не грошове забезпечення на момент встановлення групи інвалідності, у зв`язку із чим він 12.01.2021 позивач звернувся із заявою до Міністерства оборони України із заявою про донарахування та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, виходячи із розміру мого 30- місячного грошового забезпечення, визначеного на день встановлення інвалідності - 03.04.2012, з урахуванням вже виплачених сум.

У лютому 2021 року позивач отримав листа Міністерства оборони України, відповідно якого йому відмовлено у перерахунку одноразової грошової допомоги, оскільки на думку відповідача одноразова грошова допомога визначається з грошового забезпечення на момент звільнення з військової служби.

Позивач не погодившись із такими діями відповідача звернувся до суду з даним позовом.

Щодо строку звернення до суду суд зазначає наступне.

Частинами першою та другою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що спір у цій справі виник виключно щодо розміру грошової допомоги. Так, позивач 12.01.2021 звернувся до Міністерства оборони України із заявою про донарахування та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, виходячи із розміру його 30-місячного грошового забезпечення, визначеного на день встановлення інвалідності - 03.04.2012, з урахуванням вже виплачених сум.

Відповідач листом від 08.02.2021 №248/О-74/102 відмовив позивачу у перерахунку одноразової грошової допомоги. Отже, саме з дати отримання відмови у перерахунку одноразової грошової допомоги, обчислюється строк звернення до суду.

Позивач звернувся до суду 14.04.2021 у зв`язку із чим, строк звернення до суду позивачем не пропущено.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до частини другої статті 16 Закону №2011-ХІІ у разі інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби(зборів) осіб і (далі - Порядок ).

Порядком №499 встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

Абзацом п`ятим підпункту 4 пункту 2 Порядку №499 передбачено, що для військовослужбовців, які перебувають на кадровій військовій службі або проходять військову службу за контрактом, грошове забезпечення визначається за останньою посадою, яку вони займали на день втрати працездатності, а звільнених із служби - на день звільнення виходячи з таких складових: посадовий оклад, оклад за військовим званням, відсоткова надбавка за вислугу років.

Водночас частина друга статті 9 Закону №2011-XII складові грошового забезпечення визначає по-іншому: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Виходячи із визначених в частині четвертій статті 9 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення складових грошового забезпечення щодо виплати одноразової грошової допомоги слід застосовувати не Порядок, а Закон №2011-XII, який має вищу юридичну силу.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що при розрахунку одноразової грошової допомоги Міністерство оборони України повинно проводити розрахунок, виходячи з грошового забезпечення позивача у розумінні статті 9 Закону №2011-XII, а саме враховуючи посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Враховуючи норми підпункту 2 пункту 2 зазначеного вище Порядку №499, який був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 та який згідно пункту 2 цієї постанови регламентує призначення і виплату одноразової грошової допомоги у разі інвалідності звільнених з військової служби осіб, що сталася після 01 січня 2007 року, тобто поширює свою дію на час виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги - 03.04.2012, суд вважає, що розрахунок грошового забезпечення при встановленні виплат одноразової грошової допомоги здійснюється на момент виникнення випадків, передбачених законом, зокрема: настання інвалідності військовослужбовців звільнених з військової служби у разі настання інвалідності після закінчення трьох місяців з часу звільнення зі служби, але внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням службових обов`язків.

Розмір одноразової грошової допомоги у випадках настання інвалідності безпосередньо залежить від ступеня втрати працездатності, визначеного МСЕК при встановленні інвалідності, що дає підстави вважати, що при виплаті вказаної допомоги слід виходити з розміру грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців на момент встановлення втрати працездатності.

Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що розмір одноразової грошової допомоги повинен обчислюватись з розміру грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців на момент встановлення МСЕК інвалідності.

Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді.

Так, у постанові від 04.10.2018 (справа №583/3021/15-а) Верховний Суд на підставі аналізу норм законодавства, зазначених в пунктах 15-17 цього судового рішення, сформував правовий висновок, відповідно до якого: «розрахунок одноразової грошової допомоги позивача має здійснюватися з розміру грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців на момент настання інвалідності».

Також такий правовий висновок був підтриманий у постановах Верховного Суду від 04.08.2019 (справа №357/9243/15) та від 23.04.2019 (справа №523/15136/15).

Спір у цій справі виник виключно щодо розміру грошової допомоги, на яку, як вважає позивач, він має право.

Разом з тим, судом встановлено, що в провадженні Запорізького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справу №808/239/18 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити дії, в якому позивач просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІ групи, внаслідок травми та порання, отриманих під час виконання обов`язків військової служби, відповідно до Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII);

- скасувати пункт 11 протоколу №105 від 6 жовтня 2017 року засідання комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум;

- зобов`язати відповідача у місячний термін призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу відповідно до Закону №2011-XII та постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 «Про затвердження Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги уразі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності, військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» (далі - Порядок №499), у розмірі 30-місячного грошового забезпечення

Запорізький окружний адміністративний суд рішенням від 05.03.2018, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2018, позов задовольнив частково.

Визнав протиправними дії Міністерства оборони України щодо не призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІ групи, внаслідок травми та порання, отриманих під час виконання обов`язків військової служби, відповідно до Закону №2011-XII.

Визнав протиправним та скасував пункт 11 протоколу №105 від 6 жовтня 2017 року засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

Зобов`язав Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до Закону №2011-XII та Порядку №499, у розмірі 30-місячного грошового забезпечення.

У задоволенні позовних вимог про стягнення з Міністерства оборони України витрат на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн. відмовив.

Постановою Верховного суду від 16.06.2021 по справі №808/239/18 (адміністративне провадження №К/9901/54315/18) задоволено касаційну скаргу Міністерства Оборони України.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 5 березня 2018 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 червня 2018 року, скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити дії.

Враховуючи те, що позивач не має права на отримання разової грошової допомоги, суд не вбачає підстав для визнання протиправними дій Міністерства оборони України та зобов`язання його здійснити перерахунок разової грошової такої допомоги.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, питання розподілу судових витрат в порядку статті 139 КАС України судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України (пр. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 22.06.2021.

Суддя А.В. Сіпака