Справа № 440/1400/21
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/1400/21
Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Лайко О.В.,

представника позивача Руденка В.Г.,

представника відповідача Кошляк А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОТУР" до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області, Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

23 лютого 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКОТУР" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.02.2021 №.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що товариство мало право віднести до складу податкового кредиту фактично сплачені кошти у попередньому звітному періоді, після реєстрації податкової накладної складеної ТОВ "ТЕК" в Єдиному реєстру податкових накладних. Вказував на те, що твердження відповідача стосовно того, що відсутність печатки на акті купівлі-продажу електроенергії вказує на юридичну дефектність документа є некоректними, оскільки ТОВ "ТЕК" 23.09.2019 видало наказ №21-О "Щодо припинення використання печатки ТОВ "ТЕК" з 30.09.2019 у зв`язку з тим, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо використання печаток юридичними особами та фізичними особами - підприємцями" внесено зміни в ст. 58-1 Господарського кодексу України та визначено, що підприємства не обов`язково використовують печатку у господарській діяльності.

Ухвалою суду від 01 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

17 березня 2021 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву у якому зазначено, що за результатами проведеної перевірки дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2020 року Декларації від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету встановлено порушення платником податків: п. 44.1 ст. 44, п.п. "б" п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, П(С)БО 15 "Доходи", затвердженого наказом Міністерства фінансів Ук4раїни від 29.11.1999 №290, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 №8650/4153, п. 4 розділу V Порядку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2019 №21 "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", оскільки ним завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на 27169,00 грн.

Протокольною ухвалою від 18 травня 2021 року залучено до участі у справі у якості співвідповідача ГУ ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000, код ЄДРПОУ ВП 44057192).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКОТУР" у визначеному законом порядку зареєстроване як юридична особа, ; як платник податків перебуває на обліку в ДПІ у м. Полтаві Головного управління ДПС у Полтавській області, є платником податку на додану вартість з 09.10.2003.

В період з 11.01.2021 по 15.01.2021 працівниками Головного управління ДПС у Полтавській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "ЕКОТУР" щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

За результатами перевірки складено акт від 21.01.2021 №294/16-31-07-01-10/3263613, яким зафіксовано порушення п. 44.1 ст. 44, п.п. "б" п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, П(С)БО 15 "Дохід", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 №8650/4153, п. 4 розділу V Порядку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2019 №21 "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", оскільки ним завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на 27169,00 грн.

15.02.2021 за результатами розгляду вказаного акту ГУ ДПС у Полтавській області винесено податкове повідомлення - рішення № яким товариству повідомлено про відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період листопад 2020 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмір 27169,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку позовним вимогам суд виходить з наступного.

Статтею 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Відповідно до підпунктів "а" та "б" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Статтею 198 Податкового кодексу України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 вказаної статті встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Судом встановлено, що в серпні 2020 між товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКОТУР" та товариством з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія" підписано акт № купівлі продажу електричної енергії на ТОВ "ЕКОТУР" від ТОВ "ТЕК" у серпні 2020 року.

В ході розгляду справи судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що за результатами господарської операції по придбанню електричної енергії у ТОВ "ТЕК", останнім виписано та зареєстровано в єдиному державному реєстрі податкових накладних, податкову накладну від 31.08.2020 № 877 на суму ПДВ 19607,59 грн.

Вказана накладна є підставою для віднесення позивачем до складу податкового кредиту, сплачених коштів в сумі 19607,59 грн.

Статтею 58-1 Господарського кодексу України відбиток печатки не може бути обов`язковим реквізитом будь-якого документа, що подається суб`єктом господарювання до органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Копія документа, що подається суб`єктом господарювання до органу державної влади або органу місцевого самоврядування, вважається засвідченою у встановленому порядку, якщо на такій копії проставлено підпис уповноваженої особи такого суб`єкта господарювання або особистий підпис фізичної особи - підприємця. Орган державної влади або орган місцевого самоврядування не вправі вимагати нотаріального засвідчення вірності копії документа у разі, якщо така вимога не встановлена законом.

Наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків.

Враховуючи викладене, твердження відповідача, стосовно того що відсутність печатки ТОВ "ТЕК" в акті купівлі-продажу електричної енергії від 31.08.2020 № вказує на дефективність документу, а тому вказаний документ складено з порушенням чинного законодавства є безпідставними.

Посилання відповідача на порушення товариством п. 8 П(С)БО 15 "Дохід" є безпідставними, оскільки ані акт перевірки, ані пояснення надані відповідачем під час розгляду справи в суді не містять посилання на те у чому саме виразилося вказане порушення та яким чином воно вплинуло на завищення суми ПДВ.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для визнання податкового повідомлення-рішення протиправним та скасування.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн і суд дійшов висновку про задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Вирішуючи клопотання представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до пункту 1 частини третьої цієї статті, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, як визначено частиною дев`ятою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до частиною третьої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Системно проаналізувавши наведені вище норми КАС України, суд зазначає, що документально підтверджені судові витрати належить компенсувати стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.18 у справі №815/4300/17, від 11.04.18 у справі №814/698/16, від 18.10.18 у справі №813/4989/17.

У цій справі представник позивача просить відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області витрати позивача на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.

На підтвердження розміру витрат до матеріалів справи залучені копії договору про надання правничої допомоги від 21.01.2021 №842, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер, платіжне доручення №2361 від 22.02.2021 про сплату гонорару в сумі 10000 грн.

Відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду не надано.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про доведеність належними та допустимими доказами факту понесення ТОВ "ЕКОТУР" витрат на правничу допомогу адвоката у зв`язку з розглядом цієї справи у розмірі 10000,00 грн, а тому вони підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОТУР" (вул. Стрітенська, 27, кв. 4, м. Полтава, 36002, ) до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000, ), Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000, код ЄДРПОУ ВП 44057192) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області від 15 лютого 2021 року №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000, код ЄДРПОУ ВП 44057192) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОТУР" (вул. Стрітенська, 27, кв. 4, м. Полтава, 36002, ) витрати по сплаті судового збору у сумі 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень нуль копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн (десять тисяч гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22 червня 2021 року.

Суддя С.С. Бойко