Справа № 320/3660/21
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

23 червня 2021 року №320/3660/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача - ЦЕНТРАЛЬНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.КИЇВ) та його структурного підрозділу який не наділений адміністративною процесуальною дієздатністю - Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що полягають у невчиненні належних дій із примусового виконання рішення та зобов`язати відповідачів 1,2 солідарно здійснити наступний перелік заходів:

- Повторно притягнути боржника ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ У КИЇВСЬКІЙ ОБЛАСТІ (ГУ ПФУ У КИЇВСЬКІЙ ОБЛАСТІ), Ідентифікаційний код юридичної особи 22933548, місцезнаходження юридичної особи: Україна, 04071, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЯРОСЛАВСЬКА, будинок 40 до відповідальності у вигляді штрафу - допустити в цій частині рішення до негайного виконання.

- Спрямувати до правоохоронних органів повідомлення про умисне невиконання керівником боржника - ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ У КИЇВСЬКІЙ ОБЛАСТІ (ГУ ПФУ У КИЇВСЬКІЙ ОБЛАСТІ), Ідентифікаційний код юридичної особи 22933548, місцезнаходження юридичної особи: Україна, 04071, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЯРОСЛАВСЬКА, будинок 40 - ОСОБА_2 судового рішення у справі № 640/14227/19, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 КК України;

- Звернутися до місцевого суду за встановленням тимчасового обмеження ОСОБА_3 , як керівнику боржника - юридичної особи (ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ У КИЇВСЬКІЙ ОБЛАСТІ (ГУ ПФУ У КИЇВСЬКІЙ ОБЛАСТІ), Ідентифікаційний код юридичної особи 22933548, місцезнаходження юридичної особи: Україна, 04071, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЯРОСЛАВСЬКА, будинок 40), у праві виїзду за межі України, до виконання зобов`язань за виконавчим листом від 09.11.2020 р. у справі № 640/14227/19.

Ухвалою суду від 31 травня 2021 року вирішено відкрити провадження в адміністративній справі, яка буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження.

17 червня 2021 року до суду надійшло клопотання позивача, в якому зазначає наступне: Станом на момент подання даного клопотання, суть здійснених виконавчих дій із примусового виконання (ВП № 63991294) виконавчого листа від 09.11.2020 р. №640/14227/19, що виданий Окружним адміністративним судом м.Києва у справі № 640/14227/19, є такою:

28.12.2020 12:11 Постанова про відкриття виконавчого провадження (з ідентифікатором);

28.12.2020 12:11 Постанова про відкриття виконавчого провадження ;

22.02.2021 08:44 Постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій;

22.02.2021 09:19 Постанова про накладення штрафу;

08.06.2021 09:52 Постанова про накладення штрафу;

08.06.2021 10:15 Загальна постанова без затвердження;

09.06.2021 09:40 Постанова про закінчення виконавчого провадження, тобто вже після відкриття провадження у справі відповідачами було вчинено усі дії, які відповідають уточненій позовній заяві від 10.06.2021 р. (з якої виключено питання звернення до місцевого суду за встановленням тимчасового обмеження ОСОБА_4 , як керівнику боржника, та скориговані розмір судових витрат).

Тому позивач вважає, що зважаючи на викладене, за умови, що наразі відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення, керуючись ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України, просить суд:

1. Прийняти відмову позивача від позову та закрити провадження у адміністративній справі № 320/3660/21 на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України.

2. Вирішити питання про розподіл судових витрат у справі.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду 17.10.2018 вирішено подальший розгляд справи та заявленого позивачем клопотання здійснювати в порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. У разі часткової відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі щодо частини позовних вимог.

У разі визнання позову відповідачем повністю або частково суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог.

Суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена (частина 2 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною 1 статті 142 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі вирішення справи шляхом примирення, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Стаття 140 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Враховуючи викладені позивачем обставини у клопотання від 17.06.2021, суд вважає за можливе прийняти відмову позивача від позову, закрити провадження в адміністративній справі.

Водночас, щодо розподілу судових витрат слід зазначити наступне.

Орієнтовний розрахунок судових витрат у справі позивач вважає наступним:

"Судовий збір у розмірі 908,00 грн. за вимогу немайнового характеру (якщо судом буде відхилено клопотання позивача про звільнення від його оплати чи зменшення суми судового збору).

Витрати на правову допомогу (договір про надання правової допомоги від 17.09.2020 № ПД-17092020) із Адвокатським Бюро «Кіпоренко та Партнери» в особі адвоката Кіпоренка Євгена Валерійовича (№ свідоцтва 001016, дата видачі свідоцтва: 14/09/2020 р., орган, що видав свідоцтво: Рада адвокатів міста Києва), виходячи з наступного попереднього розрахунку:

5000.0 грн. за первинне вивчення матеріалів, формування правової позиції та підготовку проекту позовної заяви в суді 1-ї інстанції разом із наданням рекомендацій по їх самостійній відправці в суд та заходи із закриття провадження у справі;

1300.0 грн. за кожну випадок представництва інтересів у суді 1-ї інстанції, у разі визнання явки позивача та/або його представника обов`язковою, враховуючи час можливого очікування через затримку суду, або 750,00 грн. за кожен візит у судове засідання на підставі судового виклику у разі перенесення чи відкладення з інших причин судового розгляду справи;

Проте, зазначені суми судових витрат не є граничними та можуть бути збільшені як на додаткові суми витрат (у т.ч. витрати на поштовий зв`язок - згідно фіскальних чеків УДППЗ «Укрпошта» або чеків або квитанцій кур`єрської служби «Нова пошта», по факту фактично понесених витрат), так і на розмір «Витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду» та інших заходів із правової допомоги:

Фактично понесеними судовим витратами позивача по даній справі є:

- 5000 грн за правову позицію та проекти усіх процесуальні документів станом на 10.06.2021 р.:

- 750,00 грн. за участь представника позивача адвоката Лисенка Д.В. у судовому засіданні 07.06.2021 р. (яке фактично не відбулося, та було відкладено на 16.06.2021 р.)

- 19,72 грн. - поштові витрати на подання позову. Усього: 5769,72 грн.".

Суд звертає увагу, що статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої).

Згідно статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга). Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята). У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правни

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд наголошує, що стаття 134 Кодексу адміністративного судочинства України не виключає права суду перевіряти дотримання позивачем вимог частини п`ятої статті 134 щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Верховний Суд в додатковій постанові від 12.09.2018 (справа №810/4749/15) вказав, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Також Верховний Суд у постанові від 22.12.2018 (справа №826/856/18) зазначив, що розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відтак, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії", заява № 34884/97, п.30). У пункті 269 рішення у цій справі Судом зазначено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.Згідно пункту 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Отже, договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VI).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI).

Статтею 19 Закону №5076-VI визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до статті 30 Закону №5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано суду: ордер серія КС№819621; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КС №9359/10 від 31.07.2020, копію актів виконаних робіт від 10.06.2021 та від 11.06.2021 та копію довіреності.

Згідно з висновком Верховного Суду у постанові від 16.04.2020 №727/4597/19 аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.

Водночас згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 №826/1216/16 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

За відсутності квитанції до прибуткового касового ордера, платіжного доручення з відміткою банку, іншого банківського документу на підтвердження оплати позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 5769,72 грн, суд згідно з наведеним вище правовим висновком Великої Палати Верховного Суду дійшов висновку про непідтвердження позивачем факту понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом даної справи.

Суд роз`яснює, що відповідно до частини 2 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Керуючись статтями 140, 142, 189, 238, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Провадження в адміністративній справі №320/3660/21 за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, - закрити.

2. Копію ухвали видати (надіслати) особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.