Справа № 440/2440/21
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/2440/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/2440/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

22 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач, ГУПФ в Полтавській області), в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо перерахунку його пенсії за вислугу років згідно із Законом України "Про прокуратуру" з обмеженням її максимального розміру та зобов`язати прийняти рішення про перерахунок з 13.12.2019 розміру пенсії на підставі довідки Полтавської обласної прокуратури від 03.03.2020 №18-260 вих20 у розмірі 90% від суми місячного заробітку без обмеження її максимальним розміром, а також стягнути на його користь різницю між перерахованим з 13.12.2019 розміром пенсії та фактично виплаченою сумою пенсії.

Мотивуючи заявлені вимоги, позивач вказує на протиправну, як на його думку, поведінку відповідача, що призводить до незаконного обмеження пенсійних виплат десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

15.04.2021 до суду надійшов відзив на позов, за змістом якого ГУПФ у Полтавській області вважає вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими. Зазначає, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.07.2020 зобов`язано ГУПФ в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок і виплату пенсії за вислугу років з 12.12.2019 відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697 у розмірі 90% загальної суми складових заробітної плати (грошового забезпечення) на підставі довідки прокуратури Полтавської області від 03.03.2020 №18-260вих20. На виконання зазначеного рішення суду здійснено перерахунок пенсії. При цьому виплату пенсії здійснено з урахуванням положень Закону України "Про прокуратуру" якими встановлено її максимальний розмір в межах десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Будь-яких застережень щодо виплати пенсії без обмеження її максимального розміру рішення суду не містить (а.с. 29-31).

Розгляд даної справи, відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 з 2003 призначено пенсію за вислугу років відповідно до статті 501 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати за посадою, що не заперечується сторонами.

03.03.2020 Прокуратурою Полтавської області позивачу видана довідка №18-260вих20 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії за нормами чинними станом на 06.09.2017 (а.с. 21).

29.04.2020 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського ОУПФ із заявою про перерахунок пенсії на підставі зазначеної довідки, але отримав рішення про відмову вмотивоване посиланням на відсутність чинного порядку проведення перерахунку пенсії працівникам прокуратури (а.с. 42).

Не погодившись із цим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 у справі №440/2678/20, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФ в Полтавській області від 30.04.2020 №504. Зобов`язано ГУПФ в Полтавській області здійснити перерахунок і виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 13.12.2019 відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII у розмірі 90% загальної суми складових заробітної плати (грошового забезпечення) на підставі довідки прокуратури Полтавської області від 03.03.2020 №18-260вих20. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На виконання даного рішення суду ГУПФ в Полтавській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , внаслідок чого її розмір з 13.12.2019 по 30.06.2020 склав 16 380,00 грн, з 01.07.2020 по 30.11.2020 - 17 120,00 грн, з 01.12.2020 по 16.06.2021 - 17 690,00 грн, з 17.06.2021 по довічно - 17 690,00 грн, як це видно з протоколу перерахунку пенсії від 01.09.2020 (а.с. 43).

Але позивачу цього було замало.

На його звернення щодо проведення перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром, листом від 27.10.2020 вих.№6145-5980/К-03/8-1600/20 відповідач повідомив, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 у справі №440/2678/20 виконано саме в межах покладених зобов`язань і позивачу проведено перерахунок пенсії з 13.12.2019 виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати (розмір якої згідно довідки від 03.03.2020 №18-260вих20 становить 41888,00 грн). Разом з тим, виплату пенсії проведено з урахуванням положень Закону України "Про прокуратуру", яким встановлено максимальний розмір в межах десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (а.с. 33).

Не погоджуючись із правомірністю такого обмеження, позивач, посилаючись на судову практику Верховного Суду вказує, що на нього не повинні поширюватися обмеження максимального розміру пенсії відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення", оскільки пенсію йому призначено до набрання чинності означеним Законом.

З цих підстав позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

На дату призначення позивачу пенсії питання пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури було врегульоване положеннями статті 501 Закону України від 05.11.1991 №1789-ХІІ "Про прокуратуру" (надалі - Закон №1789-ХІІ), частина перша якої (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) встановлювала, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам визначалися частиною сімнадцятою цієї статті, відповідно до якої призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Законом України від 08.07.2011 №3668-VІ "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (надалі Закон №3668-VI) запроваджено, крім іншого, максимальний розмір пенсії.

Статтею 2 вказаного Закону встановлено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до ... законів України ... "Про прокуратуру", ..., не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Цим же Законом №3668-VІ до статті 501 Закону №1789-ХІІ внесено нову норму, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Зменшено максимальний розмір при призначенні пенсії до 80 відсотків місячного заробітку.

Разом з цим, положення статті 501 Закону №1789-ХІІ щодо підстав та порядку перерахунку пенсій прокурорам змін у зв`язку з прийняттям Закону №3668-VІ не зазнали. Відбулася лише зміна порядкового номеру частин статті, що регламентували вказаний порядок та підстави.

В подальшому, Законом України від 28.12.2014 №76-VІІІ "Про внесення змін та визначення такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (надалі - Закон №76-VІІІ) до статті 501 Закону №1789-ХІІ внесено зміни, зокрема, частину вісімнадцяту статті 501 Закону №1789-ХІІ викладено у наступній редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

14.10.2014 прийнято новий Закон України "Про прокуратуру" №1697-VІІ (надалі - Закон №1697-VІІ), який набрав чинності 15.07.2015.

Відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VІІ умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону №1697-VІІ попередній Закон України "Про прокуратуру" із змінами частково втратив чинність, окрім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 501.

За приписами частини вісімнадцятої статті 501 Закону №1789-ХІІ (у редакції Закону від 02.03.2015 №213 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення") максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

З 15.07.2015 вказана норма втратила чинність, натомість стаття 85 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII "Про прокуратуру" із змінами, внесеними законами України від 24.12.2015 №911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" та від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", передбачала, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України від 24.12.2015 №911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" передбачено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016.

Позивач, посилаючись саме на цей припис, оскільки пенсія призначена йому до 01.01.2016, стверджує, що до нього не можуть застосовуватися обмеження максимального розміру пенсії, визначені Законом №1697-VІІ чи будь-яким іншим нормативним актом.

Тож спір у цій справі стосується питання правомірності обмеження пенсії за вислугу років максимальним розміром, що становить десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність.

Суд зауважує, що як на момент виникнення у позивача права на перерахунок пенсії, так і на час здійснення такого перерахунку, чинна редакція частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII передбачала, що максимальний розмір пенсії прокурорських працівників не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Зазначені вище положення не визнавалися у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають застосуванню.

З урахуванням наведеного, при перерахунку пенсії позивача пенсійним органом обґрунтовано застосовано обмеження максимального розміру пенсії, встановлене вищезгаданими нормативно-правовими актами.

Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 02.05.2018 (справа №704/87/17), від 03.04.2018 (справа №361/4922/17), від 15.05.2019 (справа №554/4191/17), від 21.11.2019 (справа № 161/14321/16-а), від 21.05.2020 (справа №554/10510/16-а).

Посилання позивача на порушення статті 22 Конституції України є безпідставними, адже відповідні положення законів не визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у рішенні від 26.11.2011 №20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 24.07.2018 у справі №554/10456/16-а та від 28.10.2020 у справі №686/2428/16-а.

До того ж матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що до перерахунку позивач отримував пенсію за вислугу років у більшому розмірі, аніж після її перерахунку.

Доводи позивача про те, що пенсія за вислугу років йому призначена до 01.10.2011 (дати набрання чинності Законом №3668-VI), а тому в силу приписів абзацу першого пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI на нього не поширюються обмеження максимального розміру пенсійної виплати, суд визнає необґрунтованими з таких підстав.

Суд звертає увагу на те, що пункт 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI не регулює питання обмеження максимальним розміром пенсії осіб, у яких на 01.10.2011 вона не досягала максимального розміру (десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).

Тобто, для осіб, яким призначено пенсію за законодавством, що не передбачало обмеження максимального розміру, законодавець передбачив лише збереження раніше призначеного розміру пенсії. Водночас право на здійснення перерахунку пенсії у розмірі, що перевищує максимально встановлений законом, законодавцем не передбачено.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24.06.2020 у справі №580/234/19, від 17.09.2020 у справі №826/11471/18, від 24.09.2020 у справі №640/5854/19.

Крім того, у постанові від 10.12.2020 у справі №580/492/19 Верховний Суд зазначив, що тлумачення пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI в контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії: 1) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 1 жовтня 2011 року і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений Законом № 3668-VI, 2) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 1 жовтня 2011 року, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.

Виокремлення осіб другої вказаної групи без застосування до них положень пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI може призвести до здійснення їм подальших перерахунків (підвищень, індексацій, тощо) пенсій з можливим перевищенням встановленого статтею 2 даного Закону обмеження максимального розміру пенсії, що ставить у нерівне становище з пенсіонерами першої виділеної вище групи.

Такий підхід, відповідно до пункту 3 частини першої статті 1 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" від 06.09.2012 №5207-VI, вважається непрямою дискримінацією - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

При цьому, звертає на себе увагу той факт, що норми пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI є лише частиною вказаного нормативно-правового акта, не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту "обмеження максимального розміру пенсії" за колом осіб в момент набуття чинності Закону №3668-VI та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів у сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до вступу в силу даного Закону.

Разом з тим, з часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону №3668-VI).

Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону №3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений цим Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

У спірних правовідносинах обчислена позивачу відповідно до статті 86 Закону №1697-VII пенсія перевищила її максимальний розмір лише після здійснення перерахунку на виконання рішення суду у справі №440/2678/20.

А оскільки перевищення максимального розміру пенсії позивача у спірних відносинах стало результатом перерахунку в період дії загальної норми частини першої статті 2 Закону № 3668-VI, то до регулювання цих правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, саме з дати проведення такого перерахунку.

Суд вкотре зауважує, що зазначені положення Закону №3668-VI та абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що обмеження максимального розміру пенсії прокурорських працівників десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність передбачене чинними нормативно-правовими актами, тобто ґрунтується на вимогах закону. Відповідне обмеження не призвело до звуження права позивача на належний соціальний захист, адже суду не надано доказів, що внаслідок перерахунку пенсії її розмір зменшився.

Суд не приймає посилання позивача на позицію Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладену в постанові від 04.03.2021 у справі №589/3997/16-а, оскільки така стосується правовідносин з приводу перерахунку вже призначеної пенсії по втраті годувальника.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та приймаючи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд визнає заявлений позов необґрунтованим, у зв`язку з чим відмовляє у його задоволенні у повному обсязі.

Факт сплати позивачем судового збору у розмірі 908,00 грн підтверджується квитанцією АТ КБ "Приватбанк" за №0.0..1 від 22.03.2021 (а.с. 18).

Зважаючи на обставини відмови у задоволенні позову, відсутні й підстави для відшкодування судових витрат.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення

Суддя Є.Б. Супрун