Справа № 440/1500/21
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 р.Справа № 440/1500/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: П`янової Я.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 р. (постановлену суддею Головко А.Б.) по справі № 440/1500/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

25.02.2021 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому в нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати держаної пенсії, та зобов`язати нарахувати та виплатити за період із 01.01.2014 р. по 16.07.2019 р. компенсацію втрати частини доходів з огляду на порушення термінів виплати державної пенсії (основної та додаткової), донарахованої на підставі постанови Глобинського районного суду Полтавської області від 10.07.2014 р. у справі № 527/1467/14-а, з врахуванням постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2014 р.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 р. позов залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду з даним адміністративним позовом та доказів поважності причин його пропуску.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 р. адміністративний позов залишено без розгляду, оскільки ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 р. позивач не виконав, не довів поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Позивач, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 р. та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме: Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки відповідачем позивачу пенсія не нараховувалась та не виплачувалась в повному обсязі тривалий час з вини відповідача, у зв`язку з чим позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходів, яка виникла у зв`язку з несвоєчасним отриманням пенсійних виплат, без обмеження строку.

Відповідач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Згідно із ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконано ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 р., так як не надано до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з даним адміністративним позовом та доказів поважності причин його пропуску.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів; компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Судовим розглядом встановлено, що на виконання постанови Глобинського районного суду Полтавської області від 10.07.2014 р., яка залишена без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2014 р., по справі № 527/1467/14-а ОСОБА_1 нараховано пенсію, згідно із ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян. які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.01.2014 р. по 02.08.2014 р. в сумі 30408,36 грн. Вказана заборгованість виплачена позивачу 16.07.2019 р.

29.01.2021 р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з заявою, в якій просив повідомити про нарахування та виплату йому компенсації частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати державної пенсії, а в разі не проведення таких дій вчинити дії з нарахування та виплати такої компенсації за період з 01.01.2014 р. по 16.07.2020 р.

За результатами розгляду вищевказаної заяви листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 1114-840/Б-02/8-1600/21 від 15.02.2021 р. позивачу повідомлено, що його пенсія перерахована та виплачена 16.07.2019 р. на виконання постанови Глобинського районного суду Полтавської області від 10.07.2014 р. по справі № 527/1467/14-а, якою відповідача не зобов`язано нарахувати та виплатити позивачу компенсацію частини втрати доходів, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для нарахування та виплати позивачу компенсаційних виплат.

Таким чином, про порушення свої прав позивач дізнався або повинен був дізнатися під час отримання пенсії 16.07.2019 р. без врахування компенсаційних виплат, проте, до суду з вказаним адміністративним позовом про нарахування та виплату за період із 01.01.2014 р. по 16.07.2019 р. компенсації втрати частини доходів позивач звернувся лише 25.02.2021 р., тобто, з порушенням, встановленого ч. 3 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України шестимісячного строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Проте, позивачем не подано заяви про поновлення строку звернення до суду.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 , яка подана ним на виконання ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 р. про залишення його позовної заяви без руху, позивач вважає, що ним не пропущено строк звернення до суду із цим позовом, так як відповідачем протиправно при виплаті 16.07.2019 р. заборгованості пенсії за період з 01.01.2014 р. по 20.08.2014 р. не була нарахована та виплачена компенсація втрати частини пенсії, у зв`язку із порушенням строків її виплати, яка є невід`ємною складовою частиною пенсії та є правовим наслідком невиконання обов`язку пенсійного органу щодо своєчасного нарахування та виплати пенсії. Таким чином, позивач вважає, що, звертаючись 23.02.2021 р. із позовною заявою в частині нарахування та виплати відповідної компенсації, він не пропустив встановлених законом строків на звернення до суду, так як він має право на таку компенсацію без обмеження строку звернення.

Доводи апелянта, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати норми статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суд апеляційної інстанції вважає помилковими, оскільки відповідно до змісту цієї статті, строк давності не застосовується лише до вимог щодо нарахованих сум, а в спірних правовідносинах суми компенсації не були нараховані пенсійним органом.

Крім того, стаття 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягає застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 31.03.2021 р. (справа № 240/12017/19).

Таким чином, отримання позивачем листа відповідача від 15.02.2021 р. у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більш ніж через півтора року після отримання пенсії 16.07.2019 р.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалою залишає позовну заяву без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

В справі Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії Європейським судом з прав людини зроблено висновок, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Поновлення строку звернення до суду може здійснюватися з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, або хибна помилка про не пропуск строку, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Крім того, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 , оскільки позивачем не подано заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності пропуску шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Згідно із п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 169, 229, 240, 243, 308, 313, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 по справі № 440/1500/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. .

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Я.В. П`янова О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 22.06.2021 року