Справа № 160/5986/21
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2021 року Справа № 160/5986/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗлатіна Станіслава Вікторовича
за участі секретаря судового засіданняЛісна А.М.
представника позивача представника відповідача не з`явився Никитенко Є.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
Позивач звернувся з позовом до суду, у якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 23.11.2020 року:
Позовні вимоги обґрунтовані наступним:
оскаржуваними податковими повідомленнями рішеннями нараховано грошові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017,2018 та 2019 роки;
у м. Дніпрі до 01.01.2018 року не було ставок податку для нежитлової нерухомості, а тому відповідач не мав права нараховувати податок за 2017 рік;
Дніпровська міська рада у рішенні від 06.12.2017 року № 12/27 не визначила, який саме розмір мінімальної заробітної плати (на яку дату) має застосовуватися для справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки;
Дніпровська міська рада у рішенні від 06.12.2017 року № 12/27 встановила податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на житлову нерухомість у вигляді будинків, а квартири як об`єкт оподаткування в цьому рішенні не вказані;
Дніпровська міська рада у рішенні від 06.12.2017 року № 12/27 встановила пільгу зі слати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 85 кв.м., а не 60 кв.м., як визначено Податковим кодексом України, чого не було враховано відповідачем;
відповідачем допущено порушення строків винесення оскаржуваних податкових повідомлень рішень;
відповідачем у розрахунках податкового зобов`язання, які є додатками до податкових повідомлень рішень, зроблено численні помилки;
податкові повідомлення рішення та розрахунки податкового зобов`язання підписано невідомими особами з невідомим статусом;
з податкових повідомлень рішень та розрахунків податкового зобов`язання не є зрозумілим чи враховано відповідачем норми рішення Київської міської ради № 242/5629 від 23.06.2011 року стосовно понижуючого коефіцієнту 0,75.
Ухвалою суду від 19.04.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволенні позову з наступних підстав:
порушення строків винесення податкових повідомлень рішень не є самостійною підставою для їх скасування;
під час визначення сум грошових зобов`язань відповідач керувався нормами ПК України;
ставка податку обрахована відповідно до розміру мінімальної заробітної плати встановленої станом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. бази оподаткування;
пільга зі слати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, взята відповідачем для квартири - 60 кв.м.;
оскаржувані податкові повідомлення рішення підписано начальником Соборного відділу податків і зборів з юридичних та фізичних осіб управління податкового адміністрування ГУ ДПС у Дніпропетровській області згідно наказу відповідача від 02.09.2020 року № 399 «Про делегування повноважень»;
оскільки позивач є власником житлової та нежитлової нерухомості, то останній повинен сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Ухвалою суду від 16.06.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі.
Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представника відповідача, встановив наступне.
Позивач є власником об`єктів нерухомого майна, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 29.10.2020 року № 230273490, який міститься у матеріалах справи.
Так позивач має на праві власності наступні об`єкти нерухомого майна:
квартира, об`єкт житлової нерухомості, за адресою: АДРЕСА_1 , площа 98,6 кв.м., дата набуття права 21.02.2012 року;
машиномісце, не об`єкт житлової нерухомості, за адресою: АДРЕСА_2 , площа 16,3 кв.м., дата набуття права 26.10.2013 року;
квартира, об`єкт житлової нерухомості, за адресою: АДРЕСА_3 , площа 134,7 кв.м., дата набуття права 21.03.2012 року;
нежитлове приміщення, за адресою: АДРЕСА_4 , площа 125 кв.м., дата набуття права 27.11.2006 року;
нежитлове приміщення, за адресою: АДРЕСА_5 , площа 75,8 кв.м., у спільній власності власників приміщень №№49,49а поз XII, загальною площею 10,1 кв.м., дата набуття права 08.10.2007 року.
У відповідності до п.266.1.1 ПК України платники податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Таким чином, позивач як власник нерухомого майна об`єктів нежитлової нерухомості є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п.266.2.1 ПК України).
Отже, об`єкти нерухомого майна позивача є об`єктам оподаткування.
Згідно пунктів 263.1, 263.2 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
База оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів. Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік) (п.266.4.1 ПК України).
Сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів. Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування. (п. 266.4.2 ПК України).
Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (п.266.5.1 ПК України).
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (п.266.7.2. ПК України).
Щодо доводів позивача - відповідач порушив порядок і строки складання і надсилання оскаржуваних податкових повідомлень - рішень: у 2020 році позивач нарахував грошове зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017,2018 та 2019 роки; вказані дії податкового органу позбавляють позивача можливості бути поінформованим про своє зобов`язання зі сплати податку, то суд зазначає наступне.
Як видно з оскаржуваних податкових повідомлень рішень останні винесено відповідачем 23.11.2020 року, а грошове зобов`язання стосується податкових періодів 2017, 2018 та 2019 роки.
У відповідності до п.266.7.2 ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Згідно п.266.10 ст. 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується:
а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення;
У разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.
Податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.
У відповідності до п.102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
За вказаних обставин, податковий орган вправі в межах строків передбачених пунктом 102.1 статті 102 ПК України, тобто протягом 1095 днів, визначити грошове зобов`язання платнику податків за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки».
Порушення строків складання податкового повідомлення рішення згідно п.266.7.2 ст. 266 ПК України призводить до звільнення платника податків від відповідальності, передбаченої ПК України лише за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.
ПК України не міститься норм, які вказують про звільнення саме від сплати грошового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» у разі порушення строків складання податкового повідомлення рішення згідно п.266.7.2 ст. 266 ПК України.
Не дотримання строків передбачених п.266.7.2 ст. 266 ПК України може свідчити лише про недотримання відповідачем процедури їх направлення (вручення), яка не змінює суті спірних рішень та не повинна сприйматись як безумовна підстава для висновку щодо протиправності спірних податкових повідомлень рішень і, як наслідок, їх скасування.
Якщо податкове повідомлення рішення податкового органу прийнято ним у межах компетенції та з його форми можна чітко встановити його зміст, зокрема, порушення законодавства, згідно з яким визначено грошове зобов`язання платника податків, суму такого зобов`язання, таке рішення є правомірним, навіть у разі, коли порушено строки його надсилання (вручення), передбачені ПК України.
Згідно правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 13.02.2018 року у справі № 820/1975/17 та у постанові від 06.11.2018 року у справі № 808/144/18, у будь-якому випадку порушення строку направлення податкового повідомлення-рішення, само по собі не впливає на його законність.
Щодо доводів позивача - у м. Дніпрі до 01.01.2018 року не було ставок податку для нежитлової нерухомості, а тому відповідач не мав права нараховувати податок за 2017 рік, то суд зазначає наступне.
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п.266.2.1 ПК України).
Згідно пунктів 263.1, 263.2 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (п.266.5.1 ПК України).
Вказані норми ПК України були чинними станом на 01.01.2017 року.
Суд зазначає, що рішенням Дніпровської міської ради від 21.12.2016 року № 7/11 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 року №5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста», яке набуло чинності 01.08.2016 року, встановлено ставки податку для нежитлової нерухомості.
Також рішенням Дніпровської міської ради від 15.02.2017 року № 12/18 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 року №5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста», яке набуло чинності з першого числа місяця, який настає за датою його офіційного опублікування, встановлено ставки податку для нежитлової нерухомості.
Розмір ставок визначений у вказаних вище рішеннях Дніпровської міської ради у відсотках від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. бази оподаткування, у залежності від розташування та типів таких об`єктів нерухомості.
За вказаних обставин даний довод позивача судом відхиляється.
Щодо доводу позивача - Дніпровська міська рада у рішенні від 06.12.2017 року № 12/27 не визначила, який саме розмір мінімальної заробітної плати (на яку дату) має застосовуватися для справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, то суд зазначає наступне.
Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (п.266.5.1 ПК України).
Таким чином, саме закон Податковий кодекс України, визначає граничний розмір ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (п.266.5.1 ПК України).
У рішенні Дніпровської міської ради від 06.12.2017 року № 12/27 визначені ставки податку за 1 кв.м. (відсотків розміру мінімальної заробітної плати).
За вказаних обставин, судом встановлено, що розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, береться за основу для визначення ставки податку.
Отже, судом відхиляється даний довод позивача.
Щодо доводів позивача - Дніпровська міська рада у рішенні від 06.12.2017 року № 12/27 встановила податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на житлову нерухомість у вигляді будинків, а квартири як об`єкт оподаткування в цьому рішенні не вказані, то суд зазначає наступне.
У рішенні Дніпровської міської ради від 06.12.2017 року № 12/27 перераховано наступні будівлі житлові: будинки житлові (одноквартирні, з двома і більше квартирами, з трьома і більше квартирами, гуртожитки).
Вказана класифікація відповідає Державному класифікатору будівель і споруд ДК 018-2000, який затверджено наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.200 року № 507.
У відповідності до Державного класифікатора будівель і споруд ДК 018-2000 будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несучо-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначення для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів. До будівель відносяться в т.ч. і житлові будинки.
Житлові будинки можуть містити у собі окремі квартири.
За вказаних обставин рішення Дніпровської міської ради від 06.12.2017 року № 12/27 встановлює податок на нерухоме майно і для квартир в тому числі.
Отже, судом відхиляється даний довод позивача.
Стосовно доводу позивача - Дніпровська міська рада у рішенні від 06.12.2017 року № 12/27 встановила пільгу зі слати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 85 кв.м., а не 60 кв.м., як визначено Податковим кодексом України, чого не було враховано відповідачем, то суд зазначає наступне.
У додатку 2 до рішення Дніпровської міської ради від 06.12.2017 року № 12/27 встановлено пільгу для фізичних осіб із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме: для квартири 60 кв.м. незалежно від кількості квартир.
У додатку 1 до рішення Дніпровської міської ради від 06.12.2017 року № 12/27 міститься примітка 2, у відповідності до якої житлова нерухомість, що перебуває у власності фізичних осіб, а саме: квартира незалежно від їх кількості з площею від 60 кв.м. до 85 кв.м. оподатковуються податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за нульовою ставкою (оподатковується на загальних підставах площа, що перевищує 85 кв.м.).
Таким чином, Дніпровська міська рада встановила пільгу для квартир з площею від 60 кв.м. до 85 кв.м. у розмірі нульовою ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Для квартир з площею більше 85 кв.м. оподаткування здійснюється на загальних підставах.
Позивач у місті Дніпрі має у власності квартиру площею 134,7 кв.м., а тому оподаткування такої квартири здійснюється на загальних підставах із застосуванням пільги 60 кв.м. згідно додатку 2 до рішення Дніпровської міської ради від 06.12.2017 року № 12/27.
За вказаних обставин судом відхиляється даних довод позивача.
Стосовно доводу позивача - податкові повідомлення рішення та розрахунки податкового зобов`язання підписано невідомими особами з невідомим статусом, то суд зазначає наступне.
Оскаржувані податкові повідомлення рішення підписано начальником Соборного відділу податків і зборів з юридичних та фізичних осіб управління податкового адміністрування ГУ ДПС у Дніпропетровській області згідно наказу відповідача від 02.09.2020 року № 399 «Про делегування повноважень», а тому суд відхиляє даний довод позивача.
Стосовно доводу позивача - з податкових повідомлень рішень та розрахунків податкового зобов`язання не є зрозумілим чи враховано відповідачем норми рішення Київської міської ради № 242/5629 від 23.06.2011 року стосовно понижуючого коефіцієнту 0,75, то суд зазначає наступне.
Приміткою 3 до Таблиці № 1 додатка 1 до рішення Київської міської ради № 242/5629 від 23.06.2011 року визначено, що з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року до ставки податку об`єктів нерухомості, що класифікуються за цією групою, застосовується понижуючий коефіцієнт 0,75.
Приміткою 4 до Таблиці № 1 додатка 1 до рішення Київської міської ради № 242/5629 від 23.06.2011 року визначено, що з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року до ставки податку об`єктів нерухомості, що класифікуються за цими підкласами, для фізичних осіб застосовується понижуючий коефіцієнт 0,75.
За приміткою 3 у Таблиці № 1 додатка 1 до рішення Київської міської ради № 242/5629 від 23.06.2011 року класифіковано лише будівлі торговельні (код класифікації будівель і споруд 123).
За приміткою 4 Таблиці № 1 додатка 1 до рішення Київської міської ради № 242/5629 від 23.06.2011 року класифіковано будинки багатоквартирні масової забудови, будинки одноквартирні масової забудови, будинки двоквартирні масової забудови ставка 1,5000 для фізичних осіб.
Оскільки позивач має у місті Києві квартиру площею 98,6 кв.м., то відповідач повинен був застосувати до ставки податку об`єктів нерухомості понижуючий коефіцієнт 0,75 однак лише з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року. В інші періоди часу (2017, 2018 роки) вказаний понижуючий коефіцієнт до житлової нерухомості позивача не застосовується.
З пояснень відповідача судом встановлено, що понижуючий коефіцієнт 0,75 до квартири позивача у місті Києві площею 96 кв.м. у 2019 році не застосовувався.
Всі інші оскаржувані податкові повідомлення рішення винесені відповідачем правомірно.
Судові витрати розподіляються між сторонами у відповідності до вимог ч.3 ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 241-246 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремлений підрозділ за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 49,70 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 22 червня 2021 року.

Суддя (підпис) С.В. Златін

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Помічник судді Лісна А.М.

Рішення не набрало законної сили станом на 22.06.2021 року

Помічник судді Лісна А.М.