Справа № 200/4951/21
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2021 р. Справа№200/4951/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хохленкова О.В. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

26 квітня 2021 року на адресу Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив наступне.

З 23.05.2014 року по 31.08.2017 року позивач проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України та наказом Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Міністерства юстиції України від 29.08.2017 року №87 о/с-17 був звільнений з органів Державної кримінально - виконавчої служби України за власним бажанням, відповідно до пункту 7 частини І статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-УІІІ.

Відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції від 08.09.2017 року № 359 о/с його прийнято на службу в Національну поліцію.

На теперішній час він проходить службу на посаді інспектора взводу №2 роти №1 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції (далі - БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП).

03.03.2021 року позивач звернувся до начальника Департаменту патрульної поліції з рапортом, в якому просив зарахувати до його стажу служби в поліції, що дає право на встановлення йому як поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, за період служби в Державній кримінально - виконавчій службі України з 23.05.2014 року по 31.08.2017 року.

Листом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 30.03.2021 року №6896/41/4/03-2021 йому було повідомлено, що відповідно до статті 78 Закону України «Про Національну поліцію», до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, зараховується, зокрема, військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управління державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту.

Зазначеним листом йому було відмовлено у зарахуванні стажу служби у зв`язку з тим, що вимогами цієї статті визначено перелік органів та установ, робота в яких зараховується до стажу служби в поліції. Оскільки до переліку не включено службу в Державній кримінально-виконавчій службі України, підстави для зарахування такого періоду до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, відсутні.

Відповідно до довідки від 16.04.2021 року №2708/41/37/1/2021 виданої батальйоном патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПГІ станом на 01.04.2021 року відповідач обчислив позивачеві вислугу із розрахунку 04 роки 07 місяців 04 дні, що не узгоджується із записами його трудової книжки.

До трудової книжки серії НОМЕР_1 за попереднім місцем служби 31.08.2017 року внесено запис про період проходження мною служби в Державній кримінально-виконавчій службі України період з 23.05.2014 року по 31.08.2017 року, безперервно 03 роки 03 місяці 08 днів.

Вважає, що має право на зарахування до стажу служби в поліції період служби в Державній кримінально-виконавчій службі України, а відповідач діє в супереч вимогам статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» та відмовляється у позасудовому порядку врегулювати спір, тому змушений за захистом порушеного права звертатися до суду.

Просить суд:

Визнати протиправними дії Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо не зарахування мені до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки термін перебування на службі в Державній кримінально-виконавчій службі України з 23.05.2014 року по 31.08.2017 року;

Зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України зарахувати до мого стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки термін перебування на службі в Державній кримінально-виконавчій службі України з 23.05.2014 року по 31.08.2017 року (03 роки 03 місяці 08 днів).

18 червня 2021року відповідачем надано відзив на адміністративний позов, у якому зазначено наступне.

У відповідності до аб. 2 п. 1 розділу 1 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 р. № 114 передбачено, що до рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ належать особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством.

Однак, згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 225 «Про затвердження Положення про Державну пенітенціарну службу України», що втратила чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 294 від 26.04.2017 (проте діяла під час проходження служби позивачем в Державній пенітенціарній службі України з 23.05.2014 року по 31.08.2017 року) Державна пенітенціарна служба України (ДПтС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції і який реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, тобто особи цієї установи не перебувають в кадрах МВС України.

Отже, з цього слідує, що служба в Державній кримінально-виконавчій службі України (Державній пенітенціарній службі України) не є службою в органах внутрішніх справ, а у зв`язку із тим, що Закон України «Про міліцію» втратив чинність на підставі пункту 5 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію», питання щодо проходження служби поліцейськими, у тому числі перерахунку строку служби регулюються ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію».

Наведене узгоджується із записами у трудовій книзі позивача, копії якої додано ним до матеріалів справи, а саме з «23.05.2014 - 31.08.2017 проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України», а не в органах внутрішніх справ, де у відповідності до наступного запису - з «11.09.2017 - прийнятий на службу до Національної поліції України» по теперішній час, тобто з наведеного слідує, що стаж служби в поліції починає відраховуватися лише в період з 11.09.2017 року по теперішній час.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію» до стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Відтак, вимоги даної статті встановлюють вичерпний перелік органів та установ, періоди роботи яких зараховуються до стажу служби в поліції. Оскільки до переліку не включено службу в органах Державної кримінально - виконавчої служби України, а відтак підстави для зарахування даного періоду служби до стажу служби який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки - відсутні.

Тобто, з огляду на відсутність у вичерпному переліку ст. 78 Закону підстав на які посилається позивач як на обґрунтування заявлених позовних вимог, останні є такими, які не ґрунтуються на нормах права, є необґрунтованими, безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.

Водночас, встановлення права на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" на що посилається позивач, не передбачає перерахунок/зарахування стажу служби у Державній пенітенціарній службі України до стажу роботи у поліції.

На цих підставах в позові просить відмовити.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року позовна заява була залишена без руху у зв`язку з виявленими недоліками.

Заявою від 17.05.2021 року позивач усунув недоліки та надав квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначене судове засідання на 22 червня 2021 року.

22 червня 2021 року позивач в судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи в його відсутність.

Представник відповідача 22 червня 2021 року в судове засідання не з`явився. Був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 який є громадянином України відповідно до паспорту № НОМЕР_2 виданого 20.06.2017 року орган що видав 1420. РНОКПП НОМЕР_3 (а.с.4-6).

Відповідачем є Департамент патрульної поліції Національної поліції України який є юридичною особою .

Відповідно до трудової книжки серія НОМЕР_1 з 23.05.2014 року по 31.08.20217 року позивач ОСОБА_1 проходив службу в органах Державної кримінально виконавчої служби України в державній установі «Бахмутська установа виконання покарань» №6 (а.с.8-9).

Згідно з наказом № 87/ОС-17 від 29.08.2017 року ОСОБА_1 був звільнений з органів Державної кримінально виконавчої служби України в державній установі «Бахмутська установа виконання покарань» №6 з 31 серпня 2017 року (а.с.11).

Довідкою № 5/62 від 15.03.2021 року виданої Департаментом патрульної поліції управлінням патрульної поліції в Донецькій області державною установою «Бахмутська установа виконання покарань» №6, на момент звільнення стаж служби в ДКВС 03 роки 03 місяці 08 днів (а.с.10).

Відповідно до Довідки № 2708/41/37/1/2021 від 16.04.2021 року виданої Департаментом патрульної поліції управлінням патрульної поліції в Донецькій області, стаж служби в поліції ОСОБА_1 , який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки станом на 01 квітня 2021 року складає 04 роки 07 місяців 04 дні (а.с.12).

Листом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 30.03.2021 року №6896/41/4/03-2021 позивачу було повідомлено, що відповідно до статті 78 Закону України «Про Національну поліцію», до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, зараховується, зокрема, військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управління державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту.

Зазначеним листом йому було відмовлено у зарахуванні стажу служби у зв`язку з тим, що вимогами цієї статті визначено перелік органів та установ, робота в яких зараховується до стажу служби в поліції. Оскільки до переліку не включено службу в Державній кримінально-виконавчій службі України, підстави для зарахування такого періоду до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, відсутні (а.с.7).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Приписами статті 78 Закону №580-VIII передбачено, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Частиною другою статті 78 Закону №580-VIII визначено, що до стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Отже, до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Як встановлено статтею 130 Виправно-трудового кодексу України, який діяв до 01.01.2004 року на працівників рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюється дія статей 22 і 23 Закону України "Про міліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. На спеціалістів кримінально-виконавчої системи, які не мають спеціальних звань, поширюється дія закону України "Про державну службу".

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України від 11.07.2003 року № 1129-IV визначено, що до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України "Про міліцію", а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

Частиною п`ятою статті 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 року № 2713-IV передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

У попередніх редакціях даного Закону визначено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист, визначений Законом України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Закону №580-VIII порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 затверджений Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, відповідно до пункту 1 якого до вислуги років особам, які мають право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" зараховуються, зокрема, служба в органах внутрішніх справ.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №154 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України» від 17.07.1992 року за №393 поширено дію постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей" на поліцейських.

Відповідно до вказаної Постанови до вислуги років, які дають право на отримання пенсії за вислуги років поліцейським згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зараховується служба в Державній кримінально-виконавчій службі.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа як працівників органів внутрішніх справ, поліцейських, Державної кримінально-виконавчої служби.

З аналізу вказаної норми слідує, що служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, тобто має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, тому повинна зараховуватись до стажу служби в поліції на підставі пункту 3 частини другої статті 78 Закону України "Про Національну поліцію".

На підтвердження вказано також свідчить, те, що при звільненні позивача зі служби з Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань №6 керувались нормами Закону України «Про Національну поліцію».

Як уже було встановлено судом та не ставиться під сумнів відповідачем, позивач з 23.05.2014 року по 31.08.2017 року проходив службу в Державній кримінально - виконавчій службі України безперервно та набув стаж служби в ДКВС 03 роки 03 місяці 08 днів.

Із вказаного періоду йому ничого не було зараховано до стажу служби в поліції, яка дає право на надбавку поліцейським за вислугу років.

Отже, під час проходження позивачем служби в Державній кримінально-виконавчій службі України на нього відповідно до вищевказаних нормативних актів поширювались гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України "Про міліцію".

Враховуючи вищезазначене, суд погоджується з доводами позивача, що його служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України має такий же правовий статус як і служба в органах внутрішніх справ на посадах начальницького та рядового складу, тому така служба підлягає зарахуванню до вислуги років в поліції на підставі пункту 3 частини другої статті 78 Закону №580-VIII.

Обов`язкам органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб кореспондує право фізичних та юридичних осіб очікувати що ці органи та посадові особи будуть діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принцип юридичної визначеності в свою чергу, є складовій принципу верховенства права.

Тому, правомірні очікування позивача на те, що орган державної влади буде діяти тільки на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, не здійснилися.

І таким чином, його право було порушено.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач вказаного обов`язку не виконав, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо правомірності відмови позивачу у зарахуванні стажу служби в органах кримінально-виконавчої служби до стажу служби в поліції

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші протии Україн від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з квитанцією № 52 від 17.05.2021 року позивач сплатив судовий збір в розмірі 908 гривень (а.с.18).

Саме ця сума судового збору підлягає стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати протиправними дії Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо не зарахування мені до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки термін перебування на службі в Державній кримінально-виконавчій службі України з 23.05.2014 року по 31.08.2017 року;

Зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України зарахувати до мого стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки термін перебування на службі в Державній кримінально-виконавчій службі України з 23.05.2014 року по 31.08.2017 року (03 роки 03 місяці 08 днів);

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департамента патрульної поліції Національної поліції України (03048, м.Київ, вул..Федоро Ернста, 3 КОД ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

В повному обсязі рішення складене в нарадчій кімнаті та підписано суддею головуючим 22 червня 2021 року.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Хохленков