Справа № 420/12605/20
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 червня 2021 року

м. Київ

справа № 420/12605/20

адміністративне провадження № К/9901/12226/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів - Мацедонської В.Е., Кашпур О.В.,

перевіривши касаційну скаргу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року в справі №420/12605/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльності щодо невчинення дій з організації проведення спеціальної перевірки ОСОБА_1 як переможця конкурсного відбору на посаду директора Національного природного парку " Білобережжя Святослава " (далі - НПП "Білобережжя Святослава") та невчинення дій щодо укладення трудового договору та видання наказу про призначення на посаду директора НПП " Білобережжя Святослава ";

- зобов`язати укласти з ОСОБА_1 трудовий договір строком на п`ять років і видати наказ про призначення на посаду директора НПП " Білобережжя Святослава ".

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року позов задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України щодо невчинення дій з організації проведення спеціальної перевірки ОСОБА_1 як переможця конкурсного відбору на посаду директора НПП " Білобережжя Святослава " та в частині невчинення дій щодо укладення трудового договору та видання наказу про призначення ОСОБА_1 на посаду директора НПП "Білобережжя Святослава".

- зобов`язано Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України здійснити дії щодо вирішення питання про укладення з ОСОБА_1 трудового договору строком на п`ять років та видання наказу про призначення ОСОБА_1 на посаду директора НПП " Білобережжя Святослава ".

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року змінено, виклавши третій абзац резолютивної частини у наступній редакції: «Зобов`язати Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України укласти з ОСОБА_1 трудовий договір строком на п`ять років та видати наказ про призначення ОСОБА_1 на посаду директора Національного природного парку «Білобережжя Святослава».

05 квітня 2021 року до Верховного Суду надіслано касаційну скаргу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року в справі №420/12605/20.

Ухвалою Верховного Суду від 28 квітня 2021 року касаційну скаргу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року в справі №420/12605/20 залишено без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліку, а саме: надіслання належним чином засвідченої копії постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року.

На виконання вимог Суду скаржником надіслано засвідчену копію постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII.

Частиною першою статті 13 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 КАС України регламентовано перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини (частина третя статті 12 КАС України).

Аналіз зазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмета доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

Статтею 257 КАС України визначено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження. Такими справами є: справи незначної складності, а також будь-які інші, за винятком тих, що зазначені у частині четвертій цієї статті, а саме: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

У цій справі суд першої інстанції, урахувавши вимоги статті 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Водночас передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини, які виключають відмову у відкритті касаційного оскарження у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, Судом не встановлені та скаржник на такі не посилається.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За змістом частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставою перегляду оскаржуваних судових рішень Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України зазначає відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Водночас скаржником не наведено, щодо якої саме норми права відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Оскільки скаржник, оскаржуючи судові рішення у справі, розглянутій в порядку спрощеного позовного провадження, не зазначив випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження цих рішень, встановлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 169, 328, 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року в справі №420/12605/20.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська

Судді: В.Е. Мацедонська

О.В. Кашпур