Справа № 487/485/21
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2021-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 р.м.ОдесаСправа № 487/485/21
Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.,

за участю апелянтів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року, постановлену в м. Миколаєві, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2021 року позивачі звернулись до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просили (мовою оригіналу):

« 1. Признать бездействие ответчика неправомерным, нарушающим наши права и законные интересы в части

А) = не соблюдения ответчиком своих прямых обязанностей вручить нам это постановление следователя ТУ ДБР г. Николаева (с 30.01.2020г, - по настоящее время), для его обжалования в десятидневный срок после вручения, в суде и в прокуратуре (в нарушение ст. 303-304, ст. 284, ст. 110, ст. 55-ст. 56 УПКУ, ст. 19, 55 Конституции)

Б) лишением нас ответчиком права на доступ в суд, в связи с истечением срока давности на привлечение к уголовной ответственности по нашим девяти сообщениям «о совершении уголовного преступления»

2. Обязать ответчика «совершить определенные действия»: вручить нам это постановление следователя ТУ ДБР г. Николаева «о закрытии уголовного производства» № 000000 от 30.01.2020г. для его обжалования в суде и в прокуратуре под роспись.

3. Истребовать у прокуратуры одесской области это письмо от 22.07.2020г. № 15/1-1646-вих.2020, вместе с вытягами (№1-№9), так как эти письменные доказательства предоставлены нам прокуратурой одесской области (г. Одесса, ул. Пушкинская 3 (65000) в нечитаемом виде, - и их невозможно предоставить Заводскому районному суду г. Николаева, так как их : невозможно ксерокопировать, сканировать, или фотографировать»

4. Истребовать у ответчика расписку «о вручении нам постановления следователя ТУ ДБР г. Николаева «о закрытии уголовного производства», как доказательство вручения нам этого постановления от 30.01.2020г. Данной расписки у ответчика нет, так как нам ответчик ТУ ДБР г. Николаева и прокуратура одесской области не вручали это постановление от 30.01.20 «о закрытии уголовного производства» по настоящее время.

5. В связи с тем, что в Заводском райсуде г. Николаева не работают городские телефоны (в связи с неуплатой) просим уведомить нам по нашей электронной почте какие процессуальные действия осуществит суд с момента регистрации этого админиска в Заводском райсуде г. Николаева

6. Просим так же сообщить мобильные телефоны канцелярии суда, так как городские телефоны не работают».

В обгрунтування позовних вимог позивачі послались на статті 55, 56, 110, 214, 284 Кримінального процесуального кодексу України та зазначили, що слідчий відповідача не вручив їм постанову про закриття кримінального провадження. Мотивуючи подання позову саме до адміністративного суду, позивачі вказали, що оскарження бездіяльності слідчого чи прокурора в частині невручення постанови про закриття кримінального провадження не передбачене Кримінальним процесуальним кодексом України.

Ухвалою від 29.01.2021 р. Заводський районний суд м. Миколаєва передав справу № 487/485/21 на розгляд Миколаївському окружному адміністративному суду, зазначивши, що частиною першою статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України визначено перелік справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам; справи з приводу здійснення органом державної влади реєстраційних функцій у цьому переліку відсутні.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду, позивачі надали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції і справу направити до суду першої інстанції для розгляду по суті заявлених вимог. Доводами апеляційної скарги зазначено, що позивача правильно просили визнати в КАСУ бездіяльність слідчого в частині умисного невручення постанови, так як воно призвело до незаконного позбавлення доступу до правосуддя 0 тобто позбавлення позивачів доступу до суду, з вини слідчого Попазогло В.С. Оскаржуваною ухвалою позбавлено доступу до суду. Висновки суду не відповідають обставинам справи не підлягає розгляду в КПК справа, в якій термін притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 закінчився 01.07.2020 р.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства. Позивачі фактично оскаржують бездіяльність слідчого, що полягає у нездійсненні процесуальної дії. Відповідач вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що у спірних правовідносинах позивач (або були) учасниками кримінального провадження, а відповідач виконує функції, покладені на нього КПК України, а тому здійснює не управлінські функції, а професійні повноваження в межах кримінального провадження, відтак оскарження таких діянь має відбуватись виключно за правилами, встановленими КПК України. З огляду на зазначене, відповідач просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки спір у цій справі виник у зв`язку з протиправною, на переконання позивачів, бездіяльністю слідчого, допущеною останнім у рамках кримінального провадження № 0000006, перевірка правомірності такої бездіяльності, з огляду на положення пункту 2 частини другої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, знаходиться поза межами юрисдикції адміністративного суду, адже їх оскарження має здійснюватися у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За визначеннями пунктів 1, 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку з порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України,).

Згідно із частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у передбачені цією нормою способи.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Згідно із частиною першою статті 1 Кримінального процесуального кодексу України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (пункт 10 частини першої статті 3 Кримінального процесуального кодексу України).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Системний аналіз положень Кримінального процесуального кодексу України дозволяє дійти висновку, що процесуальні дії це дії, спрямовані на виконання завдань кримінального провадження на різних стадіях кримінального процесу, проведення яких забезпечується силами, засобами кримінального провадження на підставах і в порядку, передбачених кримінальним процесуальним законодавством.

У частині шостій статті 284 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що копія постанови слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява мотивована невиконанням слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві такого обов`язку, отже, позивачі оскаржують бездіяльність слідчого, що полягає у нездійсненні процесуальної дії.

Позивачі посилаються на статті 55, 56 Кримінального процесуального кодексу України, які регулюють статус потерпілого та визначають його права, а також статтю 110 цього Кодексу, яка містить поняття процесуальних рішень, зокрема, слідчого.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у спірних правовідносинах позивачі є (або були) учасниками кримінального провадження, а відповідач виконує функції, покладені на нього Кримінальним процесуальним кодексом України, а тому здійснює не управлінські функції, а професійні повноваження в межах кримінального провадження.

За приписами статті 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У Рішенні Конституційного Суду України від 23.05.2001 № 6рп/2001 роз`яснено, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду та вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод і законних інтересів. Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості під час розслідування кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства та прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватися в порядку, встановленому згаданим вище Кодексом, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості та не належить до управлінської сфери. Із цього слідує, що органи дізнання, слідства та прокуратури під час здійснення ними досудового розслідування виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції.

Такі дії не є способом реалізації посадовими особами органів прокуратури та досудового розслідування своїх владних управлінських функцій, а є наслідком виконання ними функцій, обумовлених завданнями кримінального судочинства.

З огляду на вищезазначене, вірним є висновок суду першої інстанції, що у спірних правовідносинах слідчий під час вчинення дій, пов`язаних із досудовим розслідуванням кримінального правопорушення, не здійснював публічно-владних управлінських функцій, а тому оскарження таких діянь має відбуватися виключно за правилами, встановленими Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній ухвалі, у зв`язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року - залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22.06.2021 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик