Справа № 200/3116/21-а
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А
про залишення позову без розгляду

22 червня 2021 р. Справа №200/3116/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стойки В.В. розглянувши в порядку спрощеного провадження питання про дотримання строків звернення до суду по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області про визнання дій неправомірними, стягнення коштів в частині позовних вимог про нарахування і виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку з 01.09.2020 року по день фактичного розрахунку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області про визнання дій неправомірними, стягнення коштів. У тому числі позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку.

Ухвалою суду від 29.03.2021 року провадження по справі було відкрито.

Ухвалою суду від 27.05.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області про визнання дій неправомірними, стягнення коштів,- залишено без руху і встановлено позивачеві п`ятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк позивачеві необхідно надати до Донецького окружного адміністративного суду письмову заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним позовом в частині позовних вимог про стягнення з відповідача середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні та докази поважності причин його пропуску. На обґрунтування вказаної ухвали зазначено у тому числі вищевикладене.

25.02.2021 року Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду було розглянуто касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року в справі №240/5092/20

Згідно описової частини вказаної постанови Верховного Суду, у справі № 240/5092/20 розглядалися правовідносини щодо визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати всіх сум належних ОСОБА_1 у день звільнення (невиплати грошової компенсації за невикористані відпустки учасника бойових дій у сумі 7191,80 гривень та частини одноразової грошової допомоги при звільненні в сумі 22517,13 гривень) та стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку повного розрахунку при звільненні (невиплати грошової компенсації за невикористані відпустки учасника бойових дій у сумі 7186,84 гривень та частини одноразової грошової допомоги при звільненні в сумі 35420,81 гривень) за період з 8 вересня 2017 року по 21 лютого 2020 року в сумі 264320 гривень.

Тобто основна сума боргу була сплачена відповідачем, а спір стосувався лише середнього заробітку за час розрахунку при звільненні. Суд враховує, що у правовідносинах по справі № 200/3116/21-а основна сума боргу не є сплаченою, на відміну від правовідносин, які розглядалися у справі № 240/5092/20 проте бере до уваги, що в абз. 32 постанови від 25.02.2021 року Верховним судом акцентовано, що частиною першою статті 233 КЗпП України, яка регулює строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, встановлено норму про те, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Тобто Верховний суд звертає увагу, що сплив строку звернення починається саме з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно змісту резолютивної частини постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року по справі № 240/5092/20, касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року в справі №240/5092/20 - без змін. При прийнятті даної постанови колегія суддів Касаційного адміністративного суду застосувала до вимог про стягнення середнього заробітку місячний строк звернення до суду тощо.

Визначаючись з питанням додержання строків по справі № 200/3116/21-а, суд вважає, що інститут строків в адміністративному судочинстві сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах і стимулює суд та учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Дотримання строків розгляду адміністративних справ - одна з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки результат правозастосовної діяльності безпосередньо залежить від часових меж їх реалізації. Будь-який вид адміністративного провадження базується на процесуальних принципах, серед яких оперативність і швидкість, що забезпечується чітко регламентованими строками, закріпленими в законах та підзаконних актах.

Загальна правова доктрина полягає у тому, що питання дотримання стороною строку звернення до суду вирішується судом первинно, спір по суті позовних вимог вирішується лише після встановлення факту, що позов подано у встановлені строки (п. 5 ч. 1 ст. 171, ч. 3 ст. 123 КАС України) або після поновлення строку звернення до суду, якщо такі строки пропущені.

Керуючись правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладену в постанові від 25 лютого 2021 року по справі № 240/5092/20, 01.03.2021 року та вищезазначеними висновками з придоду інституту строків звернення до суду в адміністратвиному судочинстві, суд прийняв ухвалу про залишення без руху позовної заяви, встановив позивачеві п`ятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви. Ухвалив надати до Донецького окружного адміністративного суду письмову заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним позовом в частині зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток та докази поважності причин його пропуску.

03.06.2021 року позивачем було подано заяву, згідно змісту якої позивач наголошує, що середнє грошове забезпечення за затримку розрахунку при звільненні входить до структури заробітної плати, а тому, згідно ст. 233 КЗпП України, строк звернення до суду у даному питанні застосуванню не підлягає. Також позивач в якості обґрунтування такої позиції посилається на рішення Верховного Суду від 13.05.2020 року по справі № 810/451/17.

Відповідно до частини 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія стосовно якої пропущено строк.

Аналізуючи заяву, отриману судом 03.06.2021 року, суд констатує, що така заява не містить жодної обставини, яка б вказувала причини пропуску строку з позовною вимогою про стягнення середнього заробітку та обґрунтовувала б їх поважність. Концепція клопотання вказує на те, що, на думку позивача, строки звернення до суду не підлягають застосуванню в частині даних позовних вимог. Проте в ухвалі від 01.03.2021 року судом зазначено зворотнє.

З приводу посилання на рішення Верховного Суду від 13.05.2020 року по справі № 810/451/17, суд зазначає, що відповідно абзацу 1 описової частини вказаного рішення у січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС), у якому просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 57 919,68 грн. за період з 25 березня 2016 року по 28 грудня 2016 року.

Тобто згідно постанови від 13.05.2020 року по справі № 810/451/17 сума боргу була виплачена позивачу у грудні 2016 року, а з позовними вимогами про стягнення середнього заробітку позивач звернувся у січні 2017 року. Таким чином суд вважає, що посилання позивача на вказану постанову Верховного Суду від 13.05.2020 року по справі № 810/451/17 є недоречними з огляду на те, що строк звернення в цій справі порушений не був.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. У Рішенні у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 ЄСПЛ констатує, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Таким чином суд зауважує, що позивачем не наведено достатніх причин, які свідчасть про поважність пропустку строку звернення до суду в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку, а задоволенні клопотання про поновлення строку звернення взагалі не заявлено.

Частино 13 статті 171 КАС України визначено, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Відповідно ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 8 ч. 1, ч. 3 ст. 240 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу. Про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та позиції Першого апеляційного адміністративного суду по справі 200/12052/20-а, Верховного Суду по справі № 300/2781/20, суд приходить до висновку про залишення позовної заяви в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку без розгляду.

Керуючись положеннями КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області про визнання дій неправомірними, стягнення коштів в частині позовних вимог про нарахування і виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку з 01.09.2020 року по день фактичного розрахунку,- залишити без розгляду.

Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Стойка