Справа № 308/3646/21
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 308/3646/21 пров. № А/857/10909/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.

з участю секретаря судового засідання Максим Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу громадянина Домініканської Республіки Самуеля ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 березня 2021 року, ухвалене суддею Деметрадзе Т.Р. у м. Ужгороді о 13 год. 29 хв. у справі № 308/3646/21 за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Домініканської Республіки ОСОБА_2 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд затримати відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 23 березня 2021 року, в порядку Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, позивач переданий на територію України з Словаччини, оскільки 19 березня 2021 був виявлений та затриманий прикордонною поліцією Словацької Республіки в районі 306 прикордонного знаку на відстані 300 м. від словацько-українського кордону, за незаконне перетинання державного кордону. поза встановленими пунктами пропуску з України в Словацьку Республіку, в складі групи осіб.

Позивач вказує, що оригінали документів, що посвідчують особу та законність перебування на території України у відповідача відсутні. Отже, на думку позивача, відповідач підлягає ідентифікації та примусовому видворенню, у зв`язку із чим позивач звернувся із цим позовом до суду.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 березня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Затримано громадянина Домініканської Республіки Самуеля ОСОБА_1 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, на строк шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, неповно з`ясував обставини справи та зробив помилковий висновок про задоволення позову.

Таку позицію відповідач обґрунтовує тим, що має документ, який засвідчує його особу, а тому немає необхідності його затримання з метою ідентифікації. Крім цього, відповідач вказав, що позивач не надав доказів притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за незаконний перетин кордону.

Тому відповідач вважає, що підстав для звернення із цим позовом позивач немає.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що відповідач 19 березня 2021 року, поза пунктами пропуску, перетнув державний кордон з України в Словацьку Республіку, однак був затриманий прикордонною поліцією Словацької Республіки в районі 306 прикордонного знаку на відстані 300 м. від словацько-українського кордону та 23 березня 2021 року о 15 год. 00 хв. в порядку Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб був переданий на територію України.

25 березня 2021 року відповідач притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки, відповідач неідентифікований, то є необхідність затримати відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства врегульовані приписами ст. 289 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Виходячи з цієї норми, законодавцем фактично виділено окремий випадок звернення із позовною заявою - про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації; фактичною підставою для такого звернення є відсутність в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, який його ідентифікує, як громадянина певної держави.

При цьому, можливість звернення із таким позовом не пов`язана законодавцем саме із процедурою видворення іноземця чи особи без громадянства.

Відповідно до частини 11 статті 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Отже, відповідно до наведеної норми, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. Цей строк може бути продовжений, але не більше як на вісімнадцять місяців.

Водночас, неможливість ідентифікації відповідача є перешкодою для початку процедури його примусового повернення чи видворення, оскільки питання країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства залишається не з`ясованим.

Зважаючи на те, що відповідач не має документів, які ідентифікують його приналежність до громадянства певної країни, то позивач, на думку апеляційного суду, підставно звернувся із цим позовом.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу громадянина Домініканської Республіки Самуеля ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 березня 2021 року в справі № 308/3646/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк
Повний текст постанови складений 23.06.2021 року