Справа № 953/21052/20
Суддя: Лисиченко С. М.
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2021 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючо] судді- Лисиченко С.М.,
за участю секретаря судового засідання- Медведєвої Я.А.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-
ОСОБА_1 (далі за текстом позивачка, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову серія ЕАН № 3541403 від 11.12.2020, у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.
В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 11.12.2020 інспектором 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції Зозулєю А.А. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, серія ЕАН № 3541403 про визнання ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 425 грн., відповідно до якої позивачка рухалась по вул. Бучми в м. Харкові, керуючи транспортним засобом LEXUS RX300, р.н. НОМЕР_1 , не подала сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при перестроюванні з крайньої правої полоси в ліву полосу руху та при зупинці не пред`явила для перевірки водійське посвідчення відповідної категорії, чим порушила п.2.4.а ПДР керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Ухвалою суду від 22.12.2020 адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.
Позивачка в установлений судом строк усунув недоліки позовної заяви, про що подана відповідна заява.
Ухвалою суду від 25.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Через систему «Електронний суд» подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити позов в повному обсязі.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчить розписка в матеріалах справи. Заяв, клопотань не подавав. Правом щодо надання відзиву на позов у встановлений законом строк не скористався.
Згідно ч.1 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Зі змісту оскаржуваної постанови серії ЕАН № 3541403 від 11.12.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі вбачається, що 11.12.2020 02-41 годині, в м. Харкові, по вул. Бучми, 4/29, водій керуючи ТЗ не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при перестроюванні з крайньої правої полоси в ліву полосу руху та при зупинці не пред`явив для перевірки водійське посвідчення відповідної категорії, чим порушив п.2.4.а ПДР та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Стосовно доводів позивача про скасування постанови з підстав відсутності факту та доказів вчинення нею правопорушення, суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР).
Положеннями пунктів 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до пп. «а» п.2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ч.2 ст.33 КУпАП).
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Судом встановлено, що правової підставою притягнення позивачки до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.126 КУпАП не пред`явлення у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії.
Разом з цим, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, долученого інспектором 2 батальйону 5 роти УПП в Харківській області ДПП Зозулею А.А. до матеріалів справи в судовому засіданні, призначеному на 05.04.2021, вбачається, що позивачка 28.11.2020 приблизно об 11-00 годині в м. Харкові, по вул. Бучми, 4/29, водій керуючи ТЗ не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при перестроюванні з крайньої правої полоси в ліву полосу руху, чим порушила п.9.2 б) ПДР України.
Відповідно до пп. «б» п.9.2 ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, зокрема, перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
Пунктом 2 ч.1 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав). Інших підстав для перевірки документів на право керування ТЗ, у посадової особи відповідача, в спірних правовідносинах не було.
Крім того, з вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 заявила клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку із необхідністю отримати правову допомогу. Зазначене клопотання позивачки було задоволено, розгляд справи відкладено на 11.12.2020 о 03-00 годині, що підтверджується повідомленням про запрошення до підрозділу поліції, який міститься в матеріалах справи (а.с.17).
В силу п. 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з положеннями частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Під час розгляду справи суддею встановлено, що відносно позивачки ОСОБА_1 не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП внаслідок порушення позивачкою п.9.2 б) ПДР України - на місці вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якої було відкладено за клопотанням позивачки з 28.11.2020 об 11-00 годині на 11.12.2020 на 03-00 годину.
Разом з цим, під час розгляду справи про порушення позивачкою ОСОБА_1 28.11.2020 об 11-00 годині п.9.2 б) Правил дорожнього руху України, поліцейським була винесена спірна постанова за порушення п.2.4 а) Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст.126 КУпАП України.
Будь-яких доказів вчинення позивачем вказаного правопорушення матеріали справи не містять.
Оскільки відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачкою ПДР України, суд дійшов висновку про неправомірність вимоги посадової особи - відповідача до позивача про пред`явлення документів, а саме посвідченні водія відповідної категорії, а позивачка, в свою чергу, не була зобов`язана виконувати дану вимогу, отже в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП.
Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.
Судом встановлено, оскільки не спростовано сторонами, що відповідачем, в порушення вимог ст. 77 КАС України, не підтверджено та належним чином не доведено належними та допустимими доказами факт порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України.
Крім того, щодо доводів позивачки про порушення процедури розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу.
Згідно зі ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 271 КУпАП, у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п. 5 Розділу ІІІ «Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, наказу МВС «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 року № 1395, встановлено, що поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Конституційний Суд України у своєму рішенні по справі № 13-рп/2000 від 16.11.2000 року, дійшов висновку, що закріпивши право будь-якої фізичної особи на правову допомогу, конституційний припис «кожен є вільним у виборі захисника своїх прав» (частина перша статті 59 Конституції України) за своїм змістом є загальним і стосується не лише підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного, а й інших фізичних осіб, яким гарантується право вільного вибору захисника з метою захисту своїх прав та законних інтересів, що виникають з цивільних, трудових, сімейних, адміністративних та інших правовідносин, а не тільки з кримінальних. Право на захист, зокрема, може бути реалізоване фізичною особою у цивільному, арбітражному, адміністративному і кримінальному судочинстві.
Так, під час розгляду справи 11.12.2020 о 03-00 годині про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126 КУпАП було виявлено бажання про залучення захисника, проте відповідач жодним чином не відреагував на клопотання позивачки.
З інформації, яка міститься на диску з відеозаписом розгляду справи, який відбувався за адресою: АДРЕСА_1 , який було надано та інспектором ОСОБА_2 , встановлено, що інспектором патрульної поліції взводу № 2, роти № 2, батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_3 , було зачитано позивачу його права та поставлено питання щодо того, чи бажає він скористатись будь-яким правом в рамках розгляду адміністративної справи. Позивачка висловила бажання скористатись правовою допомогою Проте, інспектор патрульної поліції жодним чином не реагував на заявлене клопотання та не надав можливості скористатися послугами фахівця в галузі права, тобто відмовив позивачу в реалізації його права на захист під час розгляду справи.
Суд зазначає, що право особи на захист та правову допомогу одна з найважливіших державних гарантій захисту прав і свобод людини та громадянина, закріплених ст. 59, ч. 2 ст. 63, п. 5 ч. 3 ст. 129 Конституції України та міжнародними актами, які становлять національне законодавство, щодо прав людини і основоположних свобод (ст. 11 Загальної декларації прав людини; ч. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права; ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), і не може бути обмежено з огляду на освіту, посаду, соціальний статус особи, яка заявляє про бажання скористатись правовою допомогою адвоката.
Суд дійшов до висновку, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідачем не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, а безпідставно відмовлено в реалізації такого права.
Таке істотне порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, є підставою для скасування постанови, незалежно від наявності чи відсутності вини позивача.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 та скасувати спірну постанову.
Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 1,7 ст.139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Керуючись ст.ст. 9, 77, 132, 139, 205, 242-244, 246, 250, 255, 286, 292- 293, 295, 297 КАС України, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.
Скасувати постанову серії ЕАН №3541403 від 11.12.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач Управління патрульної поліції в Харківській області Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: 61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-а.

Повний текст рішення складений "15" червня 2021 року.

Суддя С.М. Лисиченко