Справа № 420/2540/20
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/2540/20
Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Фермерського господарства «Промінь» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року у справі за позовом Фермерського господарства «Промінь» до Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2020 року фермерське господарство «ПРОМІНЬ» звернулось до суду з позовом до Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки в якому просило:

- визнати протиправною постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №190643 від 06.03.2020 року про стягнення з Фермерського господарства «Промінь» 17000,00 грн.

- скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №190643 від 06.03.2020 року про стягнення з Фермерського господарства «Промінь» 17000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначалось, що 09.01.2019 року уповноваженими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області складено акт про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. За наслідками розгляду Акту складена постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу до ФГ «Промінь» за порушення вимог ч.1 абз.16 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» в загальній сумі 17 000,00 грн. Не погоджуючись із постановою Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про накладення адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року, ухваленим в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Одеса, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, фермерське господарство «Промінь» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що оскаржувану постанову прийнято з порушенням п.25 Порядку №1567 двомісячного строку з дня виявлення порушення, оскільки в оскаржуваній постанові №190643 від 06.03.2020 року, підставою для прийняття якої є Акт від 09.01.2020 року №198648, таким чином, оскільки акт складено 09.01.2019р. постанова на підставі вказаного акту мала б бути складена не пізніше 09.03.2019 року. Також, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тому, що відповідачем так і не було надано інформацію щодо методики вимірювання яку було використано під час перевірки ФГ «ПРОМІНЬ», затверджену спеціально уповноваженим цетральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Крім того, складений акт та оскаржувана постанова не містять інформацію про здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача, вимірювальним обладнанням, яке прошло у встановленому порядку метрологічну атестацію, клеймування та видачу відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим органом. Апелянт також зазначає, що ваги під час зважування транспортного засобу експлуатувалися поза межами метрологічних характеристик, внаслідок чого отримані результати такого зважування не можуть вважатись достовірними.

Відзив на апеляційну скаргу відпвідачем до суду не надано.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, 09.01.2019 року, на підставі направлення на перевірку Управління Укртрансбезпеки в Одеській області від 28.12.2019 року № 001318, працівниками Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки в Одеській області проведено перевірку транспортного засобу Renaut державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом FRUEHAUF державний номер НОМЕР_2 , що належить Фермерському господарству «Промінь», та здійснено ваговий контроль вищезазначеного транспортного засобу.

За результатами зважування автомобіля встановлено, що його повна маса становить 43,05 тонн при нормативно допустимій - 44 тонн, навантаження на першу вісь 7,05 тон (нормативно допустиме 11,00 тон), навантаження на другу вісь 13,00 тон (нормативно допустиме 11,00 тон), навантаження на строєну вісь 23 тонн при нормативно допустимій - 24,00 тонн, що підтверджується довідкою № 025683 від 09.01.2020 року про результати здійснення габаритно-вагового контролю та квитанцією від 09.01.2020 року № 76233 про здійснення вагового зважування.

За результатами зважування співробітниками Управління Укртрансбезпеки 09.01.2019 року складено акт № 040713 про перевищення транспортними засобами нормативних вагових параметрів.

Таким чином, під час габаритно-вагового контролю встановлено перевищення навантаження на другу вісь, про що свідчить акт про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом 09.01.2019 року № 198648.

Згідно розрахунку №17/20 від 09.01.2020 року плати за проїзд великовагових та(або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 09.01.2020 року, ФГ «Промінь» нараховано плату за проїзд у розмір 494,10 євро.

06.03.2020 року постановою в.о. начальника управління Укртрансбезпеки в Одеській області про застосування адміністративно-господарського штрафу № 190643 на позивача накладено штраф в загальній сумі 17000,00 грн. за правопорушення передбачене абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. Вважаючи вказану постанову неправомірною, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова № 190643 від 06.03.2020 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в загальній сумі 17000,00 грн. прийнята органом державного контролю за вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". При цьому, підставою прийняття оскаржуваної постанови є матеріали здійснених посадовими особами Управління Укртрансбезпеки заходів державного контролю на автомобільному транспорті шляхом проведення 09.01.2020 року габаритно-вагового контролю транспортного засобу Renaut державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом FRUEHAUF державний номер НОМЕР_2 . В ході зважування встановлено перевищення вказаними транспортними засобами нормативних вагових параметрів. Викладене свідчить про те, що здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні сприяє створенню безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища та забезпечує функціонування автомобільних доріг, їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг. Крім того, недоліки в оформленні оскаржуваної постанови не спростовують обставин вчинення ним порушення п.22.5 ПДР та враховуючи предмет позову судом до уваги не приймаються як підстава для скасування постанови.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.1-2 ст.308 КАС України, в редакції Закону на момент вчинення процесуальної дії).

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України (в цьому випадку й далі - у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду і розгляду справи), встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про дорожній рух", Законом України "Про автомобільний транспорт", Законом України "Про автомобільні дороги" та Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному КМУ.

Згідно частини 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух" з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м..

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 затверджений Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (надалі - Порядок № 879).

Відповідно до пп.2, 3, 4 п.2 Порядку № 879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології; великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 .

При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки; габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; пересувний пункт габаритно-вагового контролю (далі - пересувний пункт) - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю.

Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками.

Згідно п.28 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту визначено пунктом 30 Порядку № 879.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 879 місце та режим роботи пересувного пункту встановлюється Укртрансбезпекою за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції. Забороняється експлуатація пересувних пунктів у темну пору доби, крім випадків, коли такий пункт розташовано на освітлених ділянках автомобільних доріг, у морських, річкових портах, вантажних терміналах, місцях формування вантажопотоків.

Пунктом 12, 13 Порядку № 879 передбачено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Відповідно до п.18 Порядку № 879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Згідно абзацу 15 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами здійснення габаритно-вагового контролю було складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №025683 від 09.01.2020 р. та акт про перевищення транспортним засобом нормативно-габаритних параметрів №040713 від 09.01.2020 р., якими зафіксовано наступне (а.с.60-63):

- повна маса 43,05 тонн.,

- навантаження на осі 7.05; 13.00; 8.15; 7.5; 7.35 тонн.

Враховуючи, що вага на одиничну вісь причепу НОМЕР_2 складає 13 тонн, що на 2 тонни більше від нормативно допустимої ваги на одиничну вісь 11 тонн, встановленою пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, відхилення складає 18.18% поценту перевищення вагового параметру при нормовано-допустимому відхиленні у 2%.

Проаналізувавши доводи апелянта про те, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови став акт від 09.01.2020 року №198648, який відсутній в матеріалах справи, а оскаржувану постанову прийнято з порушенням п.25 Порядку №1567 двомісячного строку з дня виявлення порушення, оскільки акт складено 09.01.2019 року, тому постанова на підставі вказаного акту мала б бути складена не пізніше 09.03.2019 року, судова колегія дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, акт від 09.01.2019 року № 198648 фактично було складено 09.01.2020 року.

На підтвердження помилковості у зазначенні інспектором дати складання акту слід зазначити, що в матеріалах справи наявна Товарно-транспортна накладна № 00077 від 09.01.2020 року, яка надавалась позивачем під час здійснення перевірки транспортного засобу інспекторами відповідача (а.с.68).

Враховуючи, що акт № 198648 містить відомості щодо перевезення які співпадають з данними зазначеними позивачем у товарно-транспортій накладній, в свою чергу свідчить про безпосередню приналежність даних документів один до одного.

Також, зі змісту самого акту вбачається, що в графі «направлення на перевірку» наявне посилання на направлення, яке датоване 28.12.2019 року № 001318, що також свідчить про помилковість у зазначені дати інспектором під час складання акту від 09.01.2020 року №198648, а тому цей недолік враховуються судом під час оцінки наявних доказів у справі.

Крім того, судом першої інстанції надано оцінку вищезазначеному акту та зазначених в ньому недоліків в оформленні, які, в свою чергу, не спростовують обставин вчинення позивачем порушень п.22.5 Правил дорожнього руху, а тому не можуть вважатись належною підставою для скасування оскаржуваної постанови .

Надаючи оцінку доводам апелянта стосовно того, що відповідачем не було надано інформацію про вимірювальне обладнання, яким здійснено вимірювання ТЗ позивача, та не встановлено чи прошли ці пристрої у встановленому порядку метрологічну атестацію, клеймування та видачу відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим органом, судова колегія звертає увагу, що вищезазначені доводи спростовуються наданими відповідачем свідоцтвом про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки № 908/М, яке було видане 03.07.2019 року та є чинним до 03.07.2020 року. Зі змісту свідоцтва вбачається, що за результатами перевірки - засіб вимірювальної техніки відповідає законодавчо встановленим вимогам стандартизації, метрології та сертифікації (а.с.64).

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення. Отже, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Обов`язковим документом для руху автомобільними дорогами мав бути відповідний дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції перевізнику після внесення ним плати за проїзд у розмірі, визначеному за ставками, затвердженими постановою КМУ № 879 від 27.06.2007 року.

Проте, в матеріалах справи відсутні та позивачем не надані суду підтвердження наявності вказаного дозволу, а тому судова колегія вважає правомірними дії відповідача щодо винесення спірної постанови за порушення позивачем ч.1 абз. 15 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Враховуючи вищезазначене, оскаржувана постанова № 190643 від 06.03.2020 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в загальній сумі 17000,00 грн., за вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", прийнята у відповідності до вимог законодавства, а тому скасуванню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 262, 263, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «ПРОМІНЬ» залишити без задоволення.

Рішення Одеського оркужного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець