Справа № 160/3542/21
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2021 року Справа № 160/3542/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» до Державної казначейської служби України, Державної податкової служби України, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача - Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
11.03.2021 представник позивача - Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод», адвокат Кривошеїна І.О. звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної казначейської служби України, Державної податкової служби України, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача - Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 19.05.2021, просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.03.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
25.05.2021 представником Державної податкової служби України надано відзив на позов, у якому у задоволенні позову просив відмовити повністю, посилаючись на те, що сума ПДВ, яка зазначена ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» не була погашена, а була зарахована у сплату самостійно визначених платником податку поточних зобов`язань зі сплати ПДВ. Станом на теперішній час в ІКП ПрАТ «Дніпропетровський металургійний завод» відсутні переплата сформована за рахунок невідшкодованих сум ПДВ у т.ч. за період листопад 2014 року. Наданий позивачем розрахунок пені передбаченої п. 200.23 статті 200 ПК України до 15.03.2021 є некоректним та таким, що не відповідає обставинам справи.
У судовому засіданні призначене на 10.06.2021 представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача у судове засідання з`явився, представник третьої особи у судове засідання призначене на 10.06.2021 не з`явився, належним чином повідомлений, причини неявки суду не відомі.
Згідно частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З урахуванням відсутності представника позивача та представника третьої особи, з огляду на заяву позивача про розгляд справи без його участі, наявності достатніх доказів у матеріалах справи для вирішення справи, суд ухвалив здійснити розгляд справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний завод» є юридичною особою, яка зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та перебуває на обліку у Офісі великих платників податків ДПС.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 року у справі № 804/3995/19, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» задоволено, визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення рішення, у тому числі форми «В1» від 11.03.2015 № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 800622,00 грн. та нараховані штрафні (фінансові) санкції в розмірі - 400311,00 грн.

02.07.2019 року Третім апеляційним адміністративним судом прийнято ухвалу по справі № 804/3995/16 апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС повернуто заявнику. Отже рішення суду № 804/3995/19 є таким, що набрало законної сили.

Судом встановлено, що 28.08.2020 року ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» звернувся до Державної податкової служби України, Офісу великих платників податків ДПС із заявою № 1517 про внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку за листопад 2014 року в розмірі 800622,00грн.

18.09.2020 на адресу Позивача надійшов лист Державної податкової службі України № 27664/6/99-00-04-01-02-06 від 10.09.2020 в якому зазначено, що на сьогоднішній день відсутній дієвий механізм роботи Тимчасового реєстру. Крім того зазначено, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» не передбачено фінансового ресурсу державного бюджету для бюджетного відшкодуванні податку на додану вартість за заявами, включеними до Тимчасового реєстру.

18.09.2020 на адресу позивача надійшов лист Офісу великих платників податків ДПС № 30494/10/28-10-50-10-07 від 11.09.2020, в якому зазначено, що станом на 02.09.2020 по особовому рахунку ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» відсутня заборгованість по невідшкодованим сумам ПДВ у т.ч. п податковій декларації за листопад 2014 року, у зв`язку з декларуванням позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредит поточного звітного (податкового) періоду (декларації з ПДВ за березень - червень 2020 року).

Неможливість отримання ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» бюджетного відшкодування, внаслідок невиконання контролюючим органом свого обов`язку щодо внесення до Реєстру заяви позивача відносно узгодженої суми ПДВ за листопад 2014 року у розмірі 800622,00 грн., стало підставою звернення ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» із позовом до суду.

Оскільки сума бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 800622,00 грн., не внесена до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та не відшкодована ПрАТ «Дніпровський металургійний завод», товариство звернулось до суду з даним позовом щодо стягнення пені за порушення Офісом великих платників податків ДПС строків відшкодування податку на додану вартість за період листопада 2014 року, а також 3 % річних та інфляційних витрат.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - це відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначено статтею 200 ПК України.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України (в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України передбачено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200.1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.7 статті 200 ПК України (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

На підставі пункту 200.8 статті 200 ПК України до податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.

Пунктом 200.10 статті 200 ПК України визначено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки (пункт 200.11 статті 200 ПК України).

Відповідно до пункту 200.12 статті 200 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Згідно із пунктом 200.13 статті 200 ПК України на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Наведені норми пунктів 200.12 та 200.13 статті 200 ПК України узгоджуються з пунктами 6 та 9 Порядку № 39.

Пунктом 200.14 статті 200 ПК України визначено, що якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов`язань з цього податку в наступних податкових періодах;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин ПК України було визначено, що в разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування з ПДВ, вимог, передбачених пунктами 200.7 та 200.8 статті 200 цього Кодексу, та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування контролюючим органом за результатами проведення камеральної чи документальної перевірки, цей орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, який протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку.

При цьому, якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган надсилає платнику податку відповідне податкове повідомлення.

Згідно з пп. 200.7.1 п. 200.7 статті 200 Податкового кодексу України (в чинній редакції) формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до пп. 200.7.2 п. 200.7 ст. 200 ПК України заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Порядок узгодження зазначеної у заяві суми бюджетного відшкодування закріплений в пункті 200.12 статті 200 Податкового кодексу України.

Так, зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат:

а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки;

б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);

в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки;

г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення;

ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами «а», «г» і «ґ» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (п. 200.13 ст. 200 ПК України).

При цьому, пунктами 52 та 56 підрозділу 2 Розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, якими цей підрозділ був доповнений Законом № 1797, визначено, що до 10 січня 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, зобов`язаний на підставі реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 статті 200 цього Кодексу, в редакції, що діяла до 1 січня 2017 року, сформувати єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування у хронологічному порядку їх надходження.

Формування, ведення, бюджетне відшкодування та офіційне публікування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

До 1 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 № 26 був затверджений Порядок ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (надалі по тексту - Порядок № 26), який, згідно з пунктом 3 Постанови, набирає чинності з 1 квітня 2017 року.

При цьому, Постановою встановлено, що до набрання чинності Порядком бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість за заявами, включеними до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, сформованого згідно з пунктом 52 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, здійснюється у порядку, що діяв до 1 січня 2017 року.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 26 орган ДФС вносить до Реєстру, зокрема, такі дані:

- дату подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - заява) на рахунок платника податку у банку, поданої у складі податкової декларації з податку на додану вартість (далі - податкова декларація) або уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість (далі - уточнюючий розрахунок) (в разі їх подання);

- суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначену в кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов`язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

- дату початку та закінчення проведення перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), в складі яких подана заява, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);

- суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, та дату поданої до органу ДФС заяви у разі виникнення у платника податку необхідності змінити напрям узгодженого бюджетного відшкодування;

- дату складення та вручення платнику податку акта перевірки;

- узгодженого органом ДФС бюджетного відшкодування за кожною заявою та дату її узгодження.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 26 інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі органом ДФС на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Пунктом 12 Порядку № 26 передбачено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу Казначейства для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі та перераховується органом Казначейства у строки, передбачені пунктом 200.13 статті 200 Податкового кодексу України, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

При цьому, органу Казначейства стають доступними для виконання узгоджені суми бюджетного відшкодування, зазначені в Реєстрі, які підлягають поверненню.

Під час розгляду справи судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 року у справі № 804/3995/19, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення, форми «В1» від 11.03.2015 № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 800622,00 грн., визнано протиправним та скасовано нараховані штрафні (фінансові) санкції в розмірі - 400311,00 грн.

Отже, судовими рішеннями було підтверджено достовірність заявленої позивачем суми бюджетного відшкодування ПДВ за листопад 2014 року у розмірі 800622,00 грн., у зв`язку з чим така сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою.

Доказів внесення ДПС України до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних про повернення позивачу узгодженої суми бюджетного відшкодування в розмірі 800622,00 грн., відповідачами в ході розгляду справи суду не надано.

Відповідно до пункту 200.23 статті 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Отже, оскільки протягом визначеного ст. 200 ПК України строку узгоджена сума бюджетного відшкодування в розмірі 800622,00 грн. не відшкодована з незалежних від платника податків причин, відповідно до положень п. 200.23 ст. 200 ПК України утворилась заборгованість бюджету з відшкодування ПДВ, за несвоєчасну виплату якої позивач вправі нарахувати пеню.

Відповідно до проведеного позивачем розрахунку сума пені за період з 03.07.2019 року по 15.03.2021 року становить 165103,61 грн.

Суд зазначає, що розрахунок пені в сумі 165103,61 грн. проведений відповідно до положень пункту 200.23 статті 200 ПК України, що не ставилось під сумнів і відповідачами в ході розгляду справи.

Окрім того, позивач за період з 03.07.2019 року по 15.03.2021 року, посилаючись на положення частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, навів розрахунки інфляційних втрат, що складають 77500, 21 грн. та 3% річних, що складають 41588,44 грн. грн.

Так з 03.07.2019 по 15.03.2021 - 632 днів, облікова ставка з 07.2019 по 18.07.2019 - 17,50%; з 19.07.2019 по 05.09.2019 - 17,00%; з 06.09.2019 по 24.10.2019 - 16,50%; з 25.10.2019 по 12.12.2019 - 15,50%; з 12.12.2019 по 30.01.2019 - 13,50%; з 31.01.2020 по 12.03.2020 - 11,00%; з 13.03.2020 по 13.04.2020 - 10,00%; з 24.04.2020 по 11.06.2020 - 8,00%; з 12.06.2020 по 04.03.2021 - 6%; з 05.03.2021 по 15,03.2021 - 6,50%, відповідно до даних Національного Банку України.

Відповідно до розрахунку 3% річних за період з 03.07.2019 по 15.03.2021 становить 41588,44грн. (800 622,00 грн. сума бюджетного відшкодування * 3% : 100% : 365 днів в році * 632 прострочених днів).

Індекс інфляції за період з 03.07.2019 по 15.03.2021 становить 77 500,21грн. (800 622,00грн. сума бюджетного відшкодування * 109,680% сукупний індекс інфляції за період з 03.07.2019 по 15.03.2021 та - 800 622,00грн. = 77 500,21грн.).

Індекс інфляції публікується Державною службою статистики України.

Датою початку нарахування 3% річних та інфляційних витрат від знецінення суми бюджетного відшкодування є дата 03.07.2019 - наступний день після прийняття Третім апеляційним адміністративним судом ухвали від 02.07.2019 по справі № 804/3995/15.

Датою закінчення нарахування 3% річних та інфляційних витрат від знецінення суми бюджетного відшкодування - день повернення коштів на електронний рахунок Позивача в системі електронного адміністрування ПДВ, а саме 15.03.2021 було грошові кошти відправлено, 16.03.2021 відбулось зарахування, 17.03.2021 відобразилось на електронному рахунку.

Суд також зазначає, що у постанові Великої Палати Верховного суду від 07 квітня 2020 року у справі №910/4590/19, Велика Палата Верховного Суду не погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про те, що звернення позивача до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення інфляційних нарахувань та суми 3% річних є видом відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. За змістом статті 1192, частини другої статті 22 Цивільного кодексу України відшкодування шкоди здійснюється лише за умови доведення розміру заподіяної шкоди. Натомість відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України кредитор вправі вимагати сплати суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також процентів річних від простроченої суми. Ці правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника в певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно з відшкодуванням шкоди (зокрема, зі стягненням збитків) порядку. Така спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру заподіяної шкоди (розміру збитків). Отже, стягнення інфляційних і процентів річних, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, є способом компенсації майнових втрат кредитора, а не способом відшкодування шкоди. Таку ж природу має і неустойка. Зокрема, пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки НБУ, що нараховується на суму заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ відповідно до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, є способом компенсації майнових втрат кредитора, а не способом відшкодування шкоди.

Водночас інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимогою.

Далі Велика Палата Верховного Суду вказала: «…У справі, що розглядається, вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою, а основною - вимога про сплату заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ. При вирішенні спору про стягнення з бюджету інфляційних та річних процентів перед судом обов`язково постане питання про наявність заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ, суму такої заборгованості, строк сплати такої заборгованості та тривалість прострочення, тобто питання, спір щодо яких підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. Тому Велика Палата Верховного Суду вважає, що спір щодо вимоги про стягнення з бюджету інфляційних та річних процентів, нарахованих на прострочену суму заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ, належить розглядати за правилами адміністративного судочинства незалежно від того, чи поєднана така вимога з однією з вимог, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 5 КАС України, чи поєднана вона з вимогою про стягнення заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ та чи розглянуті такі вимоги в іншій справі.

Ураховуючи зазначене вище, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що цей спір відноситься до юрисдикції адміністративних судів.».

Враховуючи наведену вище позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №910/4590/19, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з Державного бюджету України на користь приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» () 3% річних за прострочення строку бюджетного відшкодування податку на додану вартість за період липень 2016 року та стягнення з Державного бюджету України на користь приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» () інфляційних витрат за знецінення узгодженої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за період липень 2016 року.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що сума пені, 3 % річних та інфляційних витрат за підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь позивача.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача щодо стягнення пені, 3 % річних та інфляційних витрат за порушення строків відшкодування податку на додану вартість за період листопад 2014 року, а тому дані позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ціна позову, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог складає 284192, 26 грн.

За приписами ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлені ставки судового збору, зокрема, за подання адміністративного позову майнового характеру юридичною особою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, сума судового збору повинна складати 284192, 26 грн. * 0, 015 = 4262,88 грн.

За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Офісу великих платників податків,Державної податкової служби на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 4262,88 грн., понесені позивачем.

Керуючись ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» (49064, м. Дніпро, вул. Маяковського, 3, ) до Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, ), Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8) третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача - Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби (49600, м. Дніпро, пр. О. Поля, 57, ) про стягнення пені - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Державної податкової служби України () щодо не внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» () в розмірі 800622,00 грн. за звітний період листопад 2014 року, після набрання рішення по справі № 804/3995/15 законної сили.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» () пеню в розмірі 165103,61 грн. за порушення строків відшкодування податку на додану вартість за період листопад 2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» () 3% річних в розмірі 51588,44 грн. за прострочення строку бюджетного відшкодування податку на додану вартість за період листопад 2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» () інфляційних витрат в розмірі 77500,21 грн. за знецінення узгодженої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за період листопад 2014 року.

Стягнути на користь приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» () судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4262,88 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України ().

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко