Справа № 160/5947/21
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2021 року Справа № 160/5947/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-
16 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в якій просить:
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в кінці грудня 2020 року Позивач в черговий раз звернувся до Відповідача щодо вирішення свого питання та отримав письмову відмову у вигляді наказу від 28.01.2020 №332-УБД у затвердженні проекту землеустрою земельної ділянки, на яку він претендує. В наказі зазначена підстава відмови : відомості про земельну ділянку перенесені до архівного шару ДЗК на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного суду від 23.04.2019 року по справі №2-175/312/17-ц. Позивач не погоджується з наказом Відповідача № 333-УБД від 28.01.2021 р. у зв`язку з тим, що відповідач залишив поза увагою те, що із норм Земельного Кодексу України вбачається, що єдиною підставою для відмови в затверджені проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому ст. 186-1 ЗК України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.
Ухвалою від 21 квітня 2021 року позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 (далі позивач), користуючись правом безоплатної приватизації земельної ділянки для індивідуального садівництва неодноразово звертався на підставі наданого дозволу на розроблення проектів землеустрою до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (далі відповідач) із заявою про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки площею 0,10 га на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області.
Спірна земельна ділянка фактично є такою, що перебуває у постійному користуванні Комунального закладу м. Дніпропетровська Обласна клінічна лікарня імені І. І. Мечникова департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації, має цільове призначення під індивідуальне будівництво, знаходиться у с. Дороге з 1992 року.
У подальшому, постановою Дніпровського апеляційного суду від 23.04.2019 року по справі № 175/312/17 рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12.04.2017 скасовано.
Проте, враховуючи отриманий дозвіл на розроблення проекту землеустрою, позивач звертався до ГУ Держгеокадастру із заявою від 03.09.2018 щодо затвердження вказаного проекту декілька разів, та отримував відмови, які оскаржував у суді.
У грудні 2020 року позивач у черговий раз звернувся до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою вказаної земельної ділянки, проте отримав письмові відмову у вигляді наказу від 28.01.2020 року №332-УБД. У вказаному наказі зазначено причину відмови: «відомості про земельну ділянку перенесено до архівного шару Державного земельного кадастру на підставі Постанови Дніпропетровського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року по справі 2-175/312/17-ц» (а.с.5).
Вважаючи відмову ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 28.01.2021 №332-УБД, видану у формі наказу, протиправною, позивач звернувся із позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.(ч. 1 ст. 78 Земельного кодексу України)
Приписами ч. 2 ст. 78 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Відповідно до ч. 3ст. 78 Земельного кодексу України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.
Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено нормами ст. 118 Земельного кодексу України.
Згідно з ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Приписами ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Судом встановлено, що дозвіл на розробку проекту землеустрою ОСОБА_1 було отримано після набрання законної сили рішенням Дніпровського районного суду Дніпропетровської області 12.04.2017 року у справі № 175/312/17, на підставі якого було скасовано державний акт Б № 009254 та припинено постійне користування земельною ділянкою площею 4 га Комунальним закладом «Обласна клінічна лікарня імені І. І. Мечникова», до складу якої входила земельна ділянка, яку мав намір отримати позивач. Крім того, вказаним рішенням було зобов`язано Управління Держгеокадастру у Дніпровському районі Дніпропетровської області внести зміни до державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, щодо припинення постійного користування земельною ділянкою площею 4 га Комунальним закладом «Обласна клінічна лікарня імені І. І. Мечникова». Отже, у той час позивач мав відповідне право на отримання дозволу на розробку проекту землеустрою.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав.
Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).
Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється відповідно до ч. 5 ст. 79-1 Земельного кодексу України за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються згідно із ч.ч. 6, 7 ст. 79-1 Земельного кодексу України за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.
Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.
Земельна ділянка відповідно до ч.ч. 9, 10 ст. 79-1 Земельного кодексу України може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.
Проект землеустрою відповідно до ст. 1 Закону України «Про землеустрій» - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.
Документація із землеустрою відповідно до ст. 25 Закону України «Про землеустрій» розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Видами документації із землеустрою є, зокрема: й) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що підставою для формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, є технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.
Суд звертає увагу позивача, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою виконання цієї документації.
Аналогічна правова позиція викладену у постанові Верховного Суду від 04.05.2020 у справі № 802/1539/17-а.
Згідно з положеннями Земельного кодексу України способами формування земельної ділянки є, у порядку відведення земельної ділянки із земель державної, комунальної власності (за відсутності на даній частині земної поверхні сформованих та зареєстрованих земельних ділянок), шляхом поділу раніше сформованої земельної ділянки. На одній частині земної поверхні неможливим є існування двох одночасно зареєстрованих земельних ділянок, координати яких перетинаються, адже ч. 2 ст. 79 Земельного кодексу України встановлює, що право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий шар.
Суд зазначає, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. Натомість, коли йдеться про формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.
Однак, постановою Дніпровського апеляційного суду від 23.04.2019 року у справі №2-175/312/17-ц (а.с. 6), зазначене рішення було скасовано, у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування зазначеного державного акту, скасування реєстрації державного акту відмовлено. Вказане судове рішення не оскаржено та набрало законної сили.
Таким чином, станом на день видання спірного у цій справі наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 332-УБД від 28.01.2021 року щодо відмови позивачу в затвердженні проекту землеустрою, відведення земельної ділянки у власність, вказана земельна ділянка належала на праві користування Комунального закладу м. Дніпропетровська Обласна клінічна лікарня імені І. І. Мечникова департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 затверджено «Порядок ведення Державного земельного кадастру» (далі Порядок). Пунктом 1 визначено, що Цей Порядок визначає процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру.
Відповідно до п. 138 Порядку Помилками у Державному земельному кадастрі є: 1) технічна помилка (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущена органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру; 2) технічна помилка (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущена не з вини органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру (в тому числі технічна помилка у документах, на підставі яких внесені відомості до Державного земельного кадастру); 3) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою та оцінки земель щодо визначення характеристик об`єктів Державного земельного кадастру в натурі (на місцевості) із порушенням (зміною) їх значень внутрішніх кутів та мір ліній між поворотними точками меж земельних ділянок та/або площі (в тому числі виявлена під час або після перенесення інформації про земельні ділянки з державного реєстру земель та відомостей про земельні ділянки та інші об`єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженій та переданій до 1 січня 2013 р. до Державного фонду документації із землеустрою); 4) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру, внесених до нього з інших кадастрів та інформаційних систем у порядку інформаційної взаємодії; 5) технічна помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок перенесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку, яка не була зареєстрована в державному реєстрі земель; 6) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру під час державної реєстрації земельної ділянки; 7) помилка у застосуванні систем координат земельних ділянок (в тому числі помилка, що виникає під час перерахунку із однієї системи координат в іншу), які були сформовані до 1 січня 2013 р. та відомості про які були перенесені до Державного земельного кадастру, та помилка у відомостях щодо місця розташування земельних ділянок (зміщення, розворот, віддзеркалювання) з урахуванням суміжних землеволодінь та землекористувань.
Відомості про земельну ділянку та інші об`єкти Державного земельного кадастру у разі виправлення помилки щодо реєстрації земельної ділянки або виправлення помилкового перенесення відомостей про земельну ділянку з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру та у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки або виправлення помилки щодо інших об`єктів Державного земельного кадастру зберігаються в Державному земельному кадастрі постійно разом з відомостями про відповідного Державного кадастрового реєстратора, дату та час набуття статусу архівних такими відомостями.
Відповідно до п.114 Порядку Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: 1) поділу чи об`єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об`єднання; 2) коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до зазначеного Реєстру; 3) ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку.
Відомості про земельну ділянку у разі скасування її державної реєстрації набувають статусу архівних за рішенням Державного кадастрового реєстратора; відображаються на кадастровій карті в архівному шарі даних геоінформаційної системи; зберігаються в Державному земельному кадастрі постійно разом з відомостями про відповідного Державного кадастрового реєстратора, дату та час набуття статусу архівних такими відомостями.
Відповідно до ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
Земельна ділянка, яку позивач планує для ведення садівництва належить на праві постійного користування у комунальному закладі Дніпропетровська клінічна лікарня імені І. І. Мечникова Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації під індивідуальну житлову забудову.
Таким чином, законні підстави для надання позивачу у власність земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні Обласної лікарні ім. І.І.Мечникова, відсутні.
Наведені обставини у сукупності є такими, що за загальними вимогами визначені у якості відмови в затвердженні проекту землеустрою положеннями ч. 13 ст. 123 Земельного кодексу Україна, а саме невідповідність вимогам законодавства, адже факт перенесення земельноъ ділянки до архівного шару засвідчує скасування її реєстрації, а отже відсутні законні підстави для її відведення позивачу. Таким чином доводи позивача про необґрунтованість спірного наказу є безпідставними.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Розподіл судових витрат у даній справі не здійснюється.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. ст. 77, 78, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев