Справа № 380/6329/21
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/6329/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2021 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Крутько О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дії, зобов`язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:

-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо застосування обмежень при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії (з урахуванням надбавок, цільової грошової допомоги та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) максимальним розміром;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.09.2020 (з часу призначення пенсії) нарахування та виплату щомісячного пенсійного забезпечення (з урахуванням надбавок, цільової грошової допомоги та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) ОСОБА_1 у повному обсязі без обмеження максимальним розміром, з урахуванням проведених пенсійних виплат.

Ухвалою суду від 21.04.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін та проведення судового засіданнями (за наявними матеріалами).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 01.09.2020 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Відповідно до інформації розміщеної на веб-порталі «Пенсійний фонд України» основний розмір пенсії складає 65% грошового забезпечення (вислуга років 25 років), розмір належної додаткової надбавки до пенсії, як працюючому пенсіонеру у зв`язку з перебуванням на утриманні двох неповнолітніх дітей складає 1769 грн. тобто загальний розмір належної до виплати пенсії з урахуванням вказаної надбавки складає 20139,79 грн. Однак, виплата належної пенсії на переконання позивача неправомірно обмежена розміром десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб які втратили працездатність. Позивач вважає, що наявні всі підстави для здійснення виплати належної йому пенсії без обмеження максимальним розміром, що і стало причиною звернення до суду з даним позовом.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що формування грошового забезпечення, з якого проводяться призначення (перерахунок) пенсій призначених відповідно до Закону-2262, не входить до компетенції органів Пенсійного фонду України. За матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 з 01.09.2020 призначена та виплачується пенсія за вислугу років відповідно до статті 13 Закону № 2262 у розмірі 65 % грошового забезпечення (згідно протоколу від 01.09.2020). Основний розмір пенсії з 01.09.2020 становив 18370,79 грн. З 01.09.2020 розмір пенсії становив 17120, 00 грн (з врахуванням максимального розміру пенсії, визначеного ст. 43 Закону - 2262).

З 01.01.2018 відповідно до ст.43 Закону-2262 максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Рішенням -7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону - 2262 зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Конституційний суд України ствердив, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом 2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статі 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканість України. Відтак, Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення другого речення частини сьомої статті 43 Закону України -2262 суперечать статті 17 Конституції України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.016 № 1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017, внесені зміни у частину сьому статі 43 Закону 2262 слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визначено, що положення частини 7 статті 43 Закону України № 2262 втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним судом України цього рішення, тобто з 20.12.2016, тоді як на час призначення пенсії позивачу діяла редакція ч. 7 ст. 43 Закону -2262 в редакції Закону від 06.12.2016 № 1774-VIII Про внесення змін до деяких інших законодавчих актів.

Окрім того, відповідач вважає помилковим посилання позивача на рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016. Цим рішенням Конституційним Судом України оспорюванні положення Закону -2262 обмежені конкретним часовим періодом (з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року), та не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки такі стосуються обмеження розміру пенсії позивача за період, що розпочався з 01.09.2020.

Так, відповідно до статті 2 Закону України від 8 липня 2011 року № 3668 - VI Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи (зі змінами, внесеними Законом України від 24 грудня 2015 року № 911 - VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України) (далі Закон - 3668) максимальний розмір пенсії з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону - 2262 тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року не може перевищувати 10740 гривень.

Аналогічна норма, як зазначалося вище, міститься і в ст. 43 Закону - 2262, внесена Законом України від 24 грудня 2015 року № 911 - VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України та Законом України від 6 грудня 2016 року № 1774 - VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Проте, положення статті 2 Закону - 3668 не визнавались Конституційним Судом України неконституційними. Отже, позивачу пенсія призначена та виплачується відповідно до вимог законодавства.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.09 2020 року призначену пенсію за вислугою років (25 років вислуги) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (протокол за пенсійною справою (Міноборони).

За матеріалами пенсійної справи № (Міноборони) від 01.09.2020 року встановлено, що основний розмір призначеної ОСОБА_1 пенсії становить 65 % сум грошового забезпечення 17370,79 грн.

Згідно перерахунку пенсії за пенсійною справою № (Міноборони) позивачу 01.03.2021 року проведено перерахунок пенсії з 01.09.2020 року:

основний розмір пенсії 65% грошового забезпечення (вислуга років) у розмірі 18370,79 грн.,

вид підвищення або надбавки до пенсії: непрацездатна дитина віком до 18 років ст.16 п «а» дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 884,50 грн, непрацездатна дитина віком до 18 років ст.16 п «а» дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 884,50 грн

підсумок пенсії (з надбавками) 20139,79 грн.

з урахуванням максимального розміру пенсії 17690,00 грн.

Позивач вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області суми щомісячних пенсійних виплат позивача протиправно обмежуються максимальним розміром та становлять десять прожиткових мінімумів установлених для осіб, які втратили працездатність у розмірі 17 690,00 грн., а відтак, звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За правилами статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 08.07.2011 № 3668-VІ (далі Закон №3668-VI), який набрав чинності 01.10.2011, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до частини 3 статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі Закон №1788-XII) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно абзацом 1 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцевих та перехідних положення" Закону №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Аналізуючи норми абзаців 1, 2 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцевих та перехідних положення" Закону №3668-VI, слід вказати, що вказані норми Закону №3668-VI стосуються виплат пенсії, призначеної до 01.10.2011, та розмір якої на час призначення перевищував встановлений цим Законом її максимальний розмір. Виплата таких пенсій здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків до того моменту, коли встановлений максимальний розмір пенсії відповідатиме розміру відповідної пенсії.

Таким чином, вказану норму не можна тлумачити як підставу для скасування обмеження максимального розміру пенсій, призначених до набрання чинності Законом №3668-VI. В даному випадку ця норма не скасовує обмеження розміру пенсії, а лише визначає, що до моменту, коли розмір пенсії не відповідатиме встановленому максимальному розміру, виплата такої пенсії здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків.

Подібні правовідносини були предметом розгляду у Верховному Суді. Так, у постанові від 24.06.2020 (справа №580/234/19) Верховний Суд у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду на підставі аналізу зазначених вище норм чинного законодавства дійшов таких висновків:

«Тлумачення пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI в контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії: 1) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений Законом № 3668-VI, 2) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.

Виокремлення осіб другої вказаної групи, без застосування до них положень пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI, може призвести до здійснення їм подальших перерахунків (підвищень, індексацій, тощо) пенсій з можливим перевищенням встановленого статтею 2 даного Закону обмеження максимального розміру пенсії, що ставить у нерівне становище з пенсіонерами першої виділеної вище групи.

Такий підхід відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" від 06 вересня 2012 року №5207-VI вважається непрямою дискримінацією - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Суд не знаходить у такому різному ставленні правомірної, об`єктивно обґрунтованої мети.

При цьому, звертає на себе увагу факт, що норми пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI є лише частиною вказаного нормативно-правового акта, не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту "обмеження максимального розміру пенсії" за колом осіб в момент набуття чинності Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VI та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу даного Закону.

Разом з тим, з часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI).

Норми статті 2 Закону № 3668-VI кореспондуються з положеннями частини третьої статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

Наведений правовий висновок щодо застосування норм Закону № 3668-VІ викладений Верховним Судом у постанові від 10 вересня 2020 у справі № 280/5154/19.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосування норми до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Підстави для відступу від правової позиції щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеної в зазначених постановах, відсутні.

Як вбачається зі встановлених у справі обставин, ОСОБА_1 , 1977 р.н. є пенсіонером Міністерства оборони України із 01.09.2020 та отримує пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

За матеріалами пенсійної справи № (Міноборони) від 01.09.2020 року встановлено, що основний розмір призначеної ОСОБА_1 пенсії становить 65 % сум грошового забезпечення 17370,79 грн.

Згідно перерахунку пенсії за пенсійною справою № (Міноборони) позивачу 01.03.2021 року проведено перерахунок пенсії з 01.09.2020 року:

основний розмір пенсії 65% грошового забезпечення (вислуга років) у розмірі 18370,79 грн.,

вид підвищення або надбавки до пенсії: непрацездатна дитина віком до 18 років ст.16 п «а» дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 884,50 грн, непрацездатна дитина віком до 18 років ст.16 п «а» дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 884,50 грн

підсумок пенсії (з надбавками) 20139,79 грн.

з урахуванням максимального розміру пенсії 17690,00 грн.

Оскільки позивачу пенсія призначена в період дії загальної норми частини першої статті 2 Закону № 3668-VI, то до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Зазначені положення Закону № 3668-VI та частини третьої статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.

За наведених доводів та обґрунтувань, в задоволенні позовних вимог належить відмовити повністю.

Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 6, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дії, зобов`язання до вчинення дій.

Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 22.06.2021.

Суддя Крутько О.В.