Справа № 460/9217/20
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2021 року м. Рівне №460/9217/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Полюхович Роман Миколайович,

відповідача: представник Кокіль Інна Петрівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доУправління Держпраці у Рівненській області
про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування постанови, припису, -
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Управління Держпраці у Рівненській області (далі - відповідач, Управління), в якому просить суд визнати протиправними дії Управління Держпраці у Рівненській області щодо проведення інспекційного відвідування 30.09.2020 та складання за результатами його проведення акта інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю №РВ8342/1356/АВ від 09.10.2020, визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Рівненській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №РВ8342/1356/000028/ТД-ФС від 17.11.2020 та визнати протиправним та скасувати припис Управління Держпраці у Рівненській області про усунення виявлених порушень №РВ8342/1356/АВ/П від 09.10.2020.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що інспекційне відвідування позивача проведено за відсутності для цього законних підстав, а дії відповідача щодо здійснення 30.09.2020 року такого інспекційного відвідування та відповідно складання за результатами його проведення акту інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю від 09.10.2020 є протиправним. На обґрунтування вказаної обставини позивач зазначає, що направлення на інспекційне відвідування від 29.09.2020 № 709-71/09-27 не містить визначених Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ від 21.08.2019 № 823 нормативних підстав для здійснення інспекційного відвідування, а інформація Головного Управління Пенсійного фонду України у Рівненській області та доручення т.в.о. голови Державної служби з питань праці від 25.08.2020 № Д-330/1/3.1-20 не являється самостійною та достатньою підставою для проведення інспекційного відвідування діяльності позивача у справі.

Також, позивач вказує що висновки відповідача про порушення позивачем вимог трудового законодавства та використання ним найманої праці за місцем здійснення своєї підприємницької діяльності без укладення трудових договорів з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є безпідставним та необґрунтованими, оскільки ОСОБА_2 в момент проведення інспекційного відвідування ОСОБА_5 у приміщенні кафе розетки на підставі укладеної цивільно-правової угоди, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 взагалі на той момент проживали та фактично мешкають у м. Львові, де і є працевлаштовані. Позивачка обґрунтовує, що на момент інспекційного відвідування у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де позивачка здійснює свою підприємницьку діяльність, були присутніми її працівниця ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , яка була направлена до неї Зарічненською районною філією Рівненського обласного центру зайнятості, а також працівник ФОП ОСОБА_8 ОСОБА_9 , яка була направлена до неї Зарічненською районною філією Рівненського обласного центру зайнятості. Тому вважає висновки відповідача про допуск інших осіб до роботи без укладення трудового договору надуманими та безпідставними.

В обґрунтування вимоги про визнання протиправним та скасування припису позивач зазначає що така вимога є похідною від вимоги про визнання протиправними дій відповідача та скасування постанови. Окрім цього зазначає, що виконання припису є таким що суперечить Конституції України та законодавству про працю, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не мають наміру працевлаштовуватись у позивача та такого волевиявлення не надавали. Відтак позивач вважає, що дії Управління щодо проведення перевірки є протиправними, а також є протиправними постанова та винесений припис за результатами проведення інспекційного відвідування, тому звернулась з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 18.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 02.02.2021задоволено заяву ФОП ОСОБА_1 про забезпечення позову та застосовано заходи забезпечення позову у справі № 460/9217/20 шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа постанови виданої 17.11.2020 Управлінням Держпарці у Рівненській області № РВ8342/1356/000028/ТД-ФС до набрання законної сили рішенням суду по даній справі.

Управлінням Держпраці у Рівненській області, у строк встановлений судом, подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень проти задоволення позову зазначено, що спірна постанова про накладення штрафу винесена відповідно до вимог чинного законодавства, у зв`язку із встановленням під час інспекційного відвідування обставин фактичного допуску позивачем до роботи без укладення трудового договору та без належного оформлення трудових відносин з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які на кухні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » здійснювали приготування страв. Відповідач також зазначає, що доводи позивача про складення акту за результатами інспекційного відвідування та припису не за місцем здійснення підприємницької діяльності позивачем не суперечить закону, оскільки інспекційне відвідування тривало з 30.09.2020 по 09.10.2020 року. При цьому, на думку відповідача відсутність фіксування проведення інспекційного відвідування засобами аудіо-, фото-, та відеозасобами є правом Управління, а не обов`язком та не вказує на відсутність порушень трудового законодавства зі сторони позивача.

Щодо наявності правових та фактичних підстав для проведення інспекційного відвідування Відповідач посилається на наказ «Про проведення позапланового заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю у формі інспекційного відвідування у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 » від 29.09.2020 № 878 який прийнятий на підставі Окремого доручення т.в.о. Голови Державної служби України з питань праці від 25.08.2020 № 330/1/3.1-20, службової записки начальника відділу з питань здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість та інших правових актів ОСОБА_10 від 29.09.2020.

Таким чином, з урахуванням доводів відзиву відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою від 01.03.2021 суд задовольнив клопотання відповідача про виклик у судове засідання, як свідка ОСОБА_11 , закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 07.04.2021.

Протокольною ухвалою суду від 07.04.2021 задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а також задоволено клопотання позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку з її хворобою. В судовому засіданні оголошено перерву до 17.05.2021.

Протокольною ухвалою суду від 17.05.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 09.06.2021, витребувано у відповідача копії документів, на підставі яких прийнято оскаржувані рішення та викликано в судове засідання свідка ОСОБА_12 .

Судом було допитано ряд свідків, які були викликані як за клопотанням позивача так і відповідача. Зокрема свідок ОСОБА_7 , повідомила суду, що 30.09.2020 під час візиту інспекторів праці вона перебувала в приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де здійснює свою діяльність ФОП ОСОБА_1 , оскільки прибула туди на підставі направлення Зарічненської районної філії Рівненського ОЦЗ з метою працевлаштування до ФОП ОСОБА_1 . Разом з нею на працевлаштування до ФОП ОСОБА_8 , яка також здійснює підприємницьку діяльність в даному кафе, прибула ОСОБА_9 . Свідок повідомила, що під час інспекційного відвідування інспектори праці її особу не встановлювали, вона інспекторам праці взагалі не представлялась, тим паче не представлялась особами ОСОБА_3 чи ОСОБА_4 . Пояснень в неї інспектори праці не відбирали, жодних документів на місці не складали. Також повідомила, що під час інспекційного відвідування в приміщенні кафе перебували ФОП ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , яка працевлаштована у ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який перебував у кафе з метою лагодження електророзеток. Ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_3 в приміщенні кафе під час інспекційного відвідування не було.

Допитана в якості свідка ОСОБА_9 надала суду показання, що 30.09.2020 під час візиту інспекторів праці вона перебувала в приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », оскільки прибула туди на підставі направлення Зарічненської районної філії Рівненського ОЦЗ з метою працевлаштування до ФОП ОСОБА_8 . Разом з нею на працевлаштування до ФОП ОСОБА_1 , яка також здійснює підприємницьку діяльність в даному кафе, прибула ОСОБА_7 ОСОБА_9 повідомила суду, що під час інспекційного відвідування інспектора праці її особу не встановлювали, запитали лише в неї як її звати, на що вона їм повідомила, що її ім`я ОСОБА_13 , більше інспектора праці з нею не спілкувались. Вона інспекторам праці не представлялась ні ОСОБА_4 ні ОСОБА_3 . Пояснень в неї інспектори праці не відбирали, жодних документів на місці не складали. Також повідомила, що під час інспекційного відвідування в приміщенні кафе перебували ФОП ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , яка працевлаштована у ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який перебував у кафе з метою лагодження електророзеток. Ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_3 в приміщенні кафе під час інспекційного відвідування не було.

Свідок ОСОБА_6 повідомила суду, що 30.09.2020 під час візиту інспекторів праці вона перебувала в приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », оскільки працевлаштована у ФОП ОСОБА_1 на посаді бармена. Під час візиту інспекторів праці в приміщенні кафе також знаходились ОСОБА_7 , яка в цей день прибула туди на підставі направлення Зарічненської районної філії Рівненського ОЦЗ з метою працевлаштування до ФОП ОСОБА_1 , та ОСОБА_9 , яка також прибула туди в цей день на підставі направлення Зарічненської районної філії Рівненського ОЦЗ з метою працевлаштування до ФОП ОСОБА_8 , яка також здійснює підприємницьку діяльність в даному кафе. ОСОБА_9 повідомила, що під час інспекційного відвідування інспектора праці особи цих дівчат не встановлювали, запитали лише в ОСОБА_9 хто вона така, на що остання відповіла, що її ім`я ОСОБА_13 , при цьому ОСОБА_6 повідомила інспектору праці, що ці дівчата прибули в кафе з метою працевлаштування на підставі направлень із центру зайнятості. Також ОСОБА_6 повідомила, що ОСОБА_7 та ОСОБА_9 не представлялись інспекторам праці ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_3 , ні хто інший також цих дівчат таким чином не представляв. Письмових пояснень ні в неї, ні в ОСОБА_7 , ні в ОСОБА_9 інспектори праці не відбирали, жодних документів на місці не складали. Також повідомила, що під час інспекційного відвідування в приміщенні кафе перебували ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який прийшов у кафе для того, щоб полагодити електророзетки. Ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_3 в приміщенні кафе під час інспекційного відвідування не було.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 надав показання суду, що 30.09.2020 він перебував вдома та в передобідню пору прийшов в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де його дружина здійснює підприємницьку діяльність, щоб полагодити електророзетки за проханням своєї дружини. В цей час в кафе перебували його дружина ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , яка працевлаштована у ФОП ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , яка прибула туди на підставі направлення Зарічненської районної філії Рівненського ОЦЗ з метою працевлаштування до ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_9 ,, яка прибула туди на підставі направлення Зарічненської районної філії Рівненського ОЦЗ з метою працевлаштування до ФОП ОСОБА_8 , яка також здійснює підприємницьку діяльність в даному кафе.

Свідок пояснив, шо перебуваючи в кабінеті, в якому він лагодив електророзетки, він почув шум в кафе, зокрема, що його дружина когось голосно просила покинути приміщення кухні, оскільки на разі в державі встановлений карантин, а особа перебуває без маски. Оскільки для того щоб потрапити в кабінет, в якому він лагодив електророзетки, необхідно пройти через кухню, він почувши цей шум, вийшов з даного кабінету та проходив через кухню, де на вході до кухні побачив чоловіка, який сказав, що він є інспектором праці та прийшов на перевірку, та свою дружину, яка прохала інспектора праці одягнути маску та дотримуватись карантинних обмежень. Інспектор праці запитав у нього хто він є, чому перебуває тут у халаті білого кольору, на що останній відповів, що він є чоловіком ФОП ОСОБА_1 та прийшов полагодити електророзетки, а білий халат одягнув з метою дотримання санітарних вимог, оскільки для того, щоб потрапити в кабінет, в якому він лагодить електророзетки, необхідно проходити через кухню, а органи санітарно-епідеміологічного контролю, які час від часу перевіряють дотримання санітарного-епідеміологічних вимог його дружиною при здійсненні нею підприємницької діяльності, роз`яснювали його дружині, що будь-які особи, які перебувають чи переміщаються через кухню кафе повинні бути одягнуті в халати.

Також повідомив суду, що матеріали інспекційного відвідування за результатами інспекційного відвідування не складались, інспектора праці під час інспекційного відвідування не вимагали в його дружини жодних документів щодо його працевлаштування, та взагалі не висловлювали жодних претензій чи зауважень на його адресу з приводу того чи він працевлаштований чи ні на посаді кухара і не з`ясовували в нього чи він бажає працевлаштовуватись на дану посаду та чи є у його необхідні навички для цієї роботи. При цьому свідок ствердив, що навичок кухара не має. Взагалі вимоги щодо пред`явлення будь-яких документів інспектора праці не пред`являли, більш того вказує, що його дружина сама хотіла принести з кабінету всі наявні в неї документи, на що інспектора праці повідомили, що поки що нічого не потрібно. Свідок зазначив, що єдине що інспектори праці попросили написати його від імені своєї дружини, це пояснення, в яких зазначити що дві дівчини, які перебувають в приміщенні кафе є їх дочками та, які їм допомагають, оскільки інспектори праці переконували його, що за таких обставин не буде жодних порушень, так як це дозволено законодавством. Свідок вказав що не погодився на вказані прохання зазначивши, що це не відповідає дійсності, тоді йому інспектора праці сказали, щоб він написав просто, що в кафе перебували дві дівчини, що він і зробив. Зазначив що пояснення, які ним написані від імені його дружини, ФОП ОСОБА_1 не були підписані. Свідок також повідомив суд, що він не представляв ОСОБА_9 та ОСОБА_7 своїми дочками ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , також ці дівчата самостійно так не представлялися, а його дочки в день інспекційного відвідування перебували у місті Львові, оскільки там живуть і працюють тривалий час.

Свідок ОСОБА_4 не прибула в судове засідання для надання показань. Як пояснив представник позивача, ОСОБА_4 планувала прибути в судове засідання, однак не змогла оскільки її грудне немовля тяжко переносить подорожі на значні відстані. Позивач не наполягала на допиті цього свідка, тому суд продовжив розгляд справи за наявними у справі доказами.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомила суду, що в день інспекційного відвідування 30.09.2020 вона в приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не перебувала. В цей день вона знаходилась у місті Львові, де постійно проживає в найманому житлі та на даний момент є працевлаштованою у вказаному місті. До того ж саме в цей період вона занедужала та лікувалась і проходила комп`ютерну томографію органів грудної клітини та дослідження на виявлення коронавірусу COVID-19. Її сестра ОСОБА_4 також в цей день перебувала у місті Львові, де вона проживає у власному житлі та працює, а на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Також свідок повідомила суду, що не бажає працевлаштовуватись на посаді кухаря до ФОП ОСОБА_1 та не має відповідних навичок для виконання цієї роботи.

Допитана у якості свідка інспектор праці ОСОБА_11 вказала, що підстави проведення інспекційного відвідування наведені у направленні. Зазначила, що матеріали інспекційного відвідування на місці інспекційного відвідування не складались, а складались 09.10.2020 в Управлінні та були направлені позивачу поштою, що на її думку не є порушенням.

Повідомила суду, що під час інспекційного відвідування позивача 30.09.2020 в приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » перебували ФОП ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ще двоє дівчат, особи яких вона не встановлювала. Зазначила, що ОСОБА_2 під час інспекційного відвідування повідомив їм, що ці дівчатами є його дочками, а самі ці особи спочатку відмовились представитись, а потім, коли інспектори праці залишали приміщення кафе, то ці дівчата тихо їм повідомили, що вони є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Документи, що підтверджують особи цих дівчат вона не перевіряла, пояснень у них не відбирали.

Під час допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 на прохання суду повідомити чи особи, які були викликані в судове засідання свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , були присутні під час інспекційного відвідування 30.09.2020, інспектор праці повідомити не змогла, лише зазначила, що вона їх не бачила в лице під час інспекційного відвідування, а бачила їх тільки зі спини. Також свідок не змогла повідомити суду чи була під час інспекційного відвідування серед цих дівчат у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » дівчина на 9-му місяці вагітності. Зазначила, що її колега, за участі якого проводилось інспекційне відвідування, ОСОБА_12 зможе повідомити суду таку інформацію, оскільки він з цими дівчатами спілкувався.

Свідок також вказала, що фото-, відео- та аудіо- фіксація процесу інспекційного відвідування не здійснювалась. Зазначила, що самого моменту приготування страв ОСОБА_2 вона не бачила, а лише бачила що він вийшов до інспекторів у білому халаті.

Також свідок повідомила суду, що акти про перебування на робочих місцях ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не скадались на місці інспекційного відвідування, а складались в управлінні. Вказані акти для підпису чи ознайомлення зазначеним особам вона не надавала, копії цих актів позивачу також не надсилались. Вказала, що складання цих актів законодавством не передбачено, тому вона вважає, що такі акти можна складати в довільній формі.

Свідок також пояснила суду, що вона не з`ясовувала факт волевиявлення та наявність необхідних професійних навичок у ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на працевлаштування до позивача на посади кухарів перед тим як виносити припис про зобов`язання позивача укласти з даними особами трудовий договір.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 також вказав, що підстави для проведення інспекційного відвідування наведені в наказі від 29.09.2020 № 878 та направленні на інспекційне відвідування від 29.09.2020.

Свідок також підтвердив, що матеріали інспекційного відвідування на місці інспекційного відвідування не складались, а складались 09.10.2020 в управлінні, фото-, відео- та аудіо- фіксація процесу інспекційного відвідування не здійснювалась.

Повідомив суду, що під час інспекційного відвідування позивача 30.09.2020 в приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » перебували ФОП ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ще двоє дівчат, особи яких вони не встановлювали. Зазначив, що особи цих дівчат були встановлені з їхніх слів. Документи, що підтверджують особи цих дівчат вони не перевіряли. Зазначив, що коли вони прибули на інспекційне відвідування ці двоє дівчат та ОСОБА_2 виконували свої функціональні обов`язки, проте які саме не зміг повідомити. Також свідок не підтвердив факту приготування страв ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

Зазначив, що акти про перебування працівників на робочих місцях, складені відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , складались безпосередньо на місці інспекційного відвідування, однак яким чином не зміг пояснити.

На вимогу суду, позивачем було підготовлено фотокартки ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 із зазначенням на звороті їх прізвища імені та по батькові. Судом свідку було запропоновано вказати чи були ці особи присутні під час інспекційного відвідування позивача 30.09.2020, однак останній зазначив, що він цих осіб не запам`ятав.

Також свідок ствердив, що під час інспекційного відвідування позивача 30.09.2020 серед двох дівчат, які були присутні в кафе не було вагітної дівчини строком 9 місяців.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві. Просили позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність, основним видом якої є основний вид діяльності 56.10 діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування.

Свою діяльність позивач здійснює у частині приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (приміщенні їдальні), що по АДРЕСА_1 . Право власності позивача на 47/100 приміщення підтверджується договором дарування від 09.04.2002 року (а.с. 43). Частина приміщення їдальні з часткою 53/100 належить громадянці ОСОБА_8 згідно свідоцтва про право на спадщину від 03.11.2020 року (а.с. 44, 45). Також судом встановлено, що ОСОБА_8 теж здійснює підприємницьку діяльність у даному приміщенні та основний вид діяльності - 56.10 діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (а.с.46).

29.09.2020 Управлінням видано наказ про проведення позапланового заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю у формі інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1 № 878 (а.с. 134) та направлення №709-71/09-27 від 29.09.2020 на проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 щодо дотримання трудового законодавства в частині належного оформлення трудових відносин з найманими працівниками (а.с. 16).

З 30.09.2020 по 09.10.2020 посадовими особами Управління Держпраці у Рівненській області здійснено інспекційне відвідування позивача. За наслідками перевірки відповідачем складений акт № РВ8342/1356/АВ від 09.10.2020, в якому зроблений висновок про допуск позивачем до виконання робіт без оформлення трудового договору ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.17-20).

Управлінням Держпраці винесено припис про усунення виявлених порушень № РВ8342/1356/АВ/П від 09.10.2020, яким зобов`язано позивача до 28.10.2020 усунути прушення ч.ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП (а.с. 11-12).

17.11.2020 відповідачем винесено постанову № РВ8342/1356/000028/ТД-ФС про накладення на позивача штрафу у розмірі 150 000 грн. (а.с. 9-10).

Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися, а також підставам для проведення інспекційного відвідування, суд зазначає наступне.

У відповідності до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності передзаконом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 259 КЗпП України визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96, Державна служба України з питань праці (далі також - Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1986-IV, та Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначена Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 823 (надалі по тексту - Порядок №823).

Підпунктом 3 пункту 5 Порядку № 823 передбачено, що підставами для здійснення інспекційних відвідувань є рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

У свою чергу підпунктами 1, 2, 3, 4-7 пункту 5 Порядку № 823 визначено джерела інформації, а саме:

1) звернення працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю;

2) звернення фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин;

4) рішення суду;

5) повідомлення посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин;

6) інформація:

ДПС та її територіальних органів про:

- невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності;

- факти порушення законодавства про працю, виявлені в ході здійснення повноважень;

- факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом, як суб`єкта господарювання;

Пенсійного фонду України та його територіальних органів про:

- роботодавців, в яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу;

- роботодавців, в яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилася на 20 і більше відсотків;

- фізичних осіб, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року;

- роботодавців, в яких 30 і більше відсотків фізичних осіб працюють на умовах цивільно-правових договорів;

- роботодавців із чисельністю 20 і більше працівників, в яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників;

7) інформація профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлені у ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю.

Пунктом 16, 17 Порядку № 823 передбачено, що за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою.

Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

Другий примірник акта залишається в інспектора праці.

Системний аналіз наведених вище положень дає підстави дійти висновку, що інспекційне відвідування є формою державного нагляду за додержанням законодавства про працю, яке відноситься до повноважень відповідача та яке проводиться на підставі наказу та направлення. За результатами інспекційного відвідування складається акт і в разі виявлення порушень - виноситься припис. Якщо під час інспекційного відвідування встановлено факти використання праці неоформлених працівників, то вживаються заходи щодо притягнення об`єкта відвідування до відповідальності незалежно від усунення виявлених порушень.

Статтею 12 Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року «Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі», що ратифікована Законом України від 08.09.2004 №1985-ІV (далі - Конвенція) передбачено, що інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право: а) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції; b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та с) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема: і) наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм; ІІ) вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги; ІІІ) зобов`язувати вивішувати об`яви, які вимагаються згідно з правовими нормами; ІV) вилучати або брати з собою для аналізу зразки матеріалів і речовин, які використовуються або оброблюються, за умови повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що матеріали або речовини були вилучені або взяті з цією метою.

Частиною четвертою статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

У даному випадку таким нормативно-правовим актом є Порядок № 823, до якого відсилає стаття 259 КЗпП України, що визначає порядок проведення контролю за дотриманням законодавства про працю.

Як встановлено судом, підставою прийняття наказу від 29.09.2020 № 878 про проведення інспекційного відвідування у позивача стала службова записка посадової особи Управління Держпраці від 29.09.2020 та Окреме доручення т.в.о. Голови Держпраці від 25.08.2020 № 330/1/3.1-20. Крім того, відповідач у вказаному наказі вказує на положення Конвенції № 81, яка визначає право органу контролю приймати рішення щодо проведення інспектування.

Суд звертає увагу на те, що Конвенція визначає безумовне дискреційне повноваження інспектора самостійно приймати рішення щодо необхідності проведення інспектування того чи іншого роботодавця для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються.

Однак, такими повноваженнями інспектор наділений виключно в рамках здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, за наявності підстав визначених законодавством. У свою чергу, пункт 5 Порядку № 823 визначає перелік підстав для здійснення державного контролю, який є вичерпним.

Відтак, доповідна записка посадової особи органу контролю і окреме доручення вищого органу, які слугувала підставою для призначення інспекційного відвідування позивача, не є належною підставою для призначення інспекційного відвідування згідно з підпунктом 3 пункту 5 Порядку № 823, оскільки не входить до даного переліку.

Проте суд також зазначає, що службової записки від 29.09.2020, матеріали справи не містять, що унеможливлює оцінку судом змісту вказаного документу та свідчить про необґрунтованість доводів відповідача щодо належності підстав для проведення перевірки позивача.

Крім того, з огляду на положення пункту 5 Порядку № 823, на переконання суду, саме по собі Окреме доручення т.в.о. голови Державної служби України з питань праці № 330/1/3.1-20 від 25.08.2020 щодо забезпечення контролю за оформленням трудових відносин, не могло слугувати самостійною підставою для проведення Управлінням Держпраці у Рівненській області інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 .

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що інспекційне відвідування позивача здійснено відповідачем за відсутності, передбачених законом підстав, що свідчить про його незаконність та відсутності правових наслідків за результатами проведення такого інспекційного відвідування.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що наказ від 29.09.2020 №878 про проведення інспекційного відвідування прийнятий за відсутністю підстав для його прийняття.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, може бути підставою для визнання правомірними дій контролюючого органу щодо їх проведення. У свою чергу порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої. Таким чином, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №804/12558/14, де суд зазначив, що у випадку незаконності перевірки прийнятий за результатами її проведення акт індивідуальної дії автоматично підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії Управлінням Держпраці у Рівненській області щодо проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 є протиправними.

Також суд не погоджується з висновками відповідача про виявлені інспекційним відвідуванням порушення законодавства про працю, з огляду на таке.

Відповідно до опису виявлених порушень наведених в акті інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 № РВ8342/1356/АВ від 09.10.2020, позивачу ставиться у вину порушення вимог ч. 1 ст. 21 КЗпП України, а саме неукладення трудового договору з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України, здійснено допуск до роботи вказаних осіб без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника, або уповноваженого ним органу.

Так, частиною першою статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

З аналізу зазначеної норми слідує, що трудовий договір характеризується, зокрема, тим, що працівник не сам організовує роботу і виконує її не на власний ризик та розсуд, а підпорядковується відповідним посадовим особам, водночас на підприємстві має вестись табель відпрацьованого часу, що є особливістю трудових правовідносин. В трудових договорах також визначається обов`язок працівника щомісячно виконувати відповідні роботи в межах робочого процесу підприємства, а за невиконання обов`язків визначено матеріальну чи дисциплінарну відповідальність.

Відповідно до частини третьої статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1, абз. 2, 3 ч.2 ст. 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження;

вчинення порушення, передбаченого абзацом другим цієї частини, повторно протягом двох років з дня виявлення порушення - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.

Суд зазначає, що працівники реалізують своє право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою-підприємцем.

Працівника приймають на роботу (посаду) для виконання певної роботи за конкретною кваліфікацією, професією, посадою з підпорядкуванням правилам внутрішнього трудового розпорядку. Прийняття на роботу здійснюється відповідно до штатного розпису підприємства, установи чи організації - працівника приймають на роботу (посаду), яка включена до штату роботодавця, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені законодавством про працю гарантії та компенсації.

Проте, в окремих випадках робота може виконуватися не за трудовим договором, а на іншій юридичній підставі. Зокрема, можливе виконання роботи за договорами цивільно-правового характеру.

За змістом частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 Цивільного кодексу України).

Суд звертає увагу, що у випадку, коли фізичні особи не надавали замовнику трудових книжок, вони не входять до штату підприємства, не підлягають правилам внутрішнього трудового розпорядку, облік їхнього робочого часу замовником не здійснюється, заробіток осіб, з якими укладені договори, залежить виключно від кількісних показників виконання договору - кількості виконаних заявок замовника, а відносини між суб`єктом господарювання та виконавцем не передбачають заздалегідь встановлених норм виконання робіт, мінімальної плати за договором, то вказані відносини відповідають ознакам договору про надання послуг.

Так, відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, суд зауважує, що договори з громадянами на використання їхньої праці можуть укладатися відповідно до трудового або цивільно-правового законодавства, при цьому слід розрізняти особливості цих договорів.

Цивільно-правовий договір - це угода між громадянином і організацією (підприємцем, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але з цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

При цьому, за цивільно-правовим договором, укладеним між суб`єктом господарювання і громадянином, останній зобов`язується за винагороду виконувати для підприємства (підприємця) індивідуально визначену роботу. Основною ознакою, що відрізняє договірні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Виконавець, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Цивільно-правові договори застосовуються, як правило, для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення цієї мети договір вважається виконаним і дія його припиняється. Тобто, він застосовується для реалізації визначених, найчастіше разових робіт.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

За цивільним договором оплачується не процес праці, а її результат, який визначають після закінчення роботи і оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких проводиться їх оплата. Договором також може бути передбачено попередню або поетапну оплату. У трудовій книжці не робиться запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами.

Незважаючи на деякі спільні риси цивільно-правових договорів та трудового договору, вони є різними, оскільки, перш за все, підпадають під сферу дії різних законодавчих актів. Так, відносини між роботодавцем та працівником за трудовим договором регулюються КЗпП України, на нього поширюється дія Закону України «Про охорону праці» та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти з охорони праці. При укладанні цивільно-правової угоди (договору) на сторін (замовника та виконавця) поширюються норми цивільного законодавства України.

Отже, за наявності ознак, притаманних саме трудовим відносинам, укладається трудовий договір, за наявності ж ознак, притаманних цивільно-правовим відносинам, слід укладати цивільно-правовий договір.

Оскільки законодавство не містить обов`язкових приписів, у яких випадках сторони зобов`язані укладати трудові договори, а в яких цивільно-правові договори (угоди) на виконання певних робіт, суд вважає, що сторони договору (роботодавець та працівник) вільні у своєму виборі щодо форми оформлення трудових відносин, а тому на свій розсуд вправі визначати вид такого договору.

Судом встановлено, що 30.09.2020 між ОСОБА_1 (Замовник) та громадянином ОСОБА_2 (Виконавець) укладений договір про надання послуг, за умовами якого Виконавець зобов`язується за завданням Замовника здійснити ремонт розеток у частині приміщення їдальні, яке належить на праві власності Замовнику та в якому знаходиться кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а Замовник зобов`язується оплатити Виконавцеві зазначені послуги (п. 1.1. договору) (а.с. 34).

Пунктом 1.2. вказаного договору передбачено, що Виконавець надає послуги власними силами та засобами.

Згідно з п. 3.1. загальна вартість послуг становить 400,00 грн. За умовами п. 4.1. розрахунки проводяться Замовником протягом 30 днів після підписання сторонами акту наданих послуг.

Жодних відомостей про те, що громадянин-виконавець не погоджувався з укладенням відповідного договору чи його умовами, відповідачем під час інспекційного відвідування здобуто не було, в судовому засіданні протилежного не доведено, а відтак вказана угода вважається такою, що укладена за вільним волевиявленням, на розсуд сторін і в погоджений ними сапосіб.

Дослідженим судом актом наданих послуг відповідно до договору про надання послуг від 30.09.2020 підтверджується, що Виконавець ОСОБА_2 надав послуги із ремонту розеток у частині приміщення що належить на праві власності Замовнику та в якому знаходиться кафіе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », на підставі чого Замовник ФОП ОСОБА_1 сплатила виконавцю 400,00 грн. згідно квитанції 23.10.2020 (а.с.35-36).

Підписання договору надання послуг та акту наданих послуг підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 .

Правовідносини ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 документально підтверджуються також податковою декларацією про майновий стан і доходи за 2020 рік від 18.02.2021 № 144 (а.с.86).

Отже, матеріалами справи підтверджено, що оплата наданих послуг із ремонту розеток проводилась саме по факту надання послуг за актом наданих послуг, у фіксованому розмірі, а не за сам процес виконання трудових обов`язків протягом робочого дня.

Суд зауважує, що у разі надання послуг не на підставі трудового договору, а відповідно до договору про надання послуг, трудові відносини не виникають. Виконавець, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

За наведених обставин, висновки Управління про не укладення трудового договору та фактичний допуск до роботи ОСОБА_2 без укладення трудового договору не ґрунтується на обставинах даної справи та є помилковим.

Слід також зазначити, що під час інспекційного відвідування інспекторам праці було достеменно відомо про надання послуг ОСОБА_2 для ФОП ОСОБА_1 з ремонту розеток, однак відповідач без будь-якого обґрунтування такі обставини не врахував.

Щодо не укладення трудового договору та фактичного допуску до роботи ОСОБА_4 та ОСОБА_3 суд зазначає, що допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили обставини відсутності вказаних осіб у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». При цьому, матеріалами справи зокрема довідкою від 23.10.2020 № 23/10/20 підтверджується, що ОСОБА_4 з 03.02.2020 по дату видачі довідки працює на посаді кореспондента у Львівському відділенні ТОВ «Видавничий Дім «Нова інформація» та з 14.08.2020 по 10.02.2021 перебувала на лікарняному у зв`язку з вагітністю, що підтверджується листком непрацездатності серії АДЦ № 877628 (а.с. 31-32).

Згідно довідки від 15.10.2020 № 1105 виданої Зарічненською селищною радою, гр. ОСОБА_3 з 2007 року за місцем реєстрації не проживає та мешкає у м. Львові.

Судом встановлено, що матеріали інспекційного відвідування не містять жодних документально підтверджених відомостей, які дозволяли б ідентифікувати таких осіб. Будь-які пояснення відповідачем у них не відбирались, особи не встановлювались.

За встановлених судом обставин, фактичний допуск до роботи ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зі сторони позивача за місцем здійснення її діяльності в ході розгляду справи не знайшов свого підтвердження.

Суд також зазначає, що допитані як свідки в ході судового розгляду справи інспектори праці ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не підтвердили обставини перебування у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де здійснює свою діяльність позивач, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 що вказує на протиправність висновків відповідача, які наведені ним в акті щодо допуску вказаних осіб до роботи без укладення трудового договору.

Отже, з дослідження судом доказів дає підстави для висновку, що під час інспекційного відвідування уповноваженими особами відповідача не було об`єктивно встановлено всіх обставин в частині оформлення трудових відносин, як і не встановлено, що ОСОБА_2 був допущений позивачем до роботи з порушенням встановленого порядку, а також не підтверджується документально залучення до роботи громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, суд критично оцінює висновки відповідача щодо порушення ФОП ОСОБА_1 законодавства про працю, які зазначені в акті інспекційного відвідування, оскільки такі висновки не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах інспектування, а є припущеннями управління Держпраці. Відсутність належних та допустимих доказів порушення трудового законодавства позивачем виключає підстави для притягнення його до відповідальності, встановленої абз. 3 ч.2 ст.265 КзПП України у вигляді попередження, а також свідчить про відсутність підстав для внесення позивачу припису щодо усунення порушень законодавства про працю.

Таким чином, суд вважає, що постанова про накладення штрафу за порушення законодавства про працю від 17.11.2020 № РВ8342/1356/000028/ТД-ФС та припис про усунення виявлених порушень від 09.10.2020 № РВ8384/1356/АВ/П прийняті необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, за наслідками інспекційного відвідування, проведеного з порушенням встановленої законом процедури. Відтак оскаржені рішення відповідача є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Доводи відповідача не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду.

Згідно з п. 1 ч. 2ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, а суд згідно ст. 90 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

З огляду на припис наведеної норми процесуального права, при розгляді судом спору щодо правомірності рішень контролюючого органу, яким суб`єкту господарювання засновано штраф, презюмується добросовісність суб`єкта господарювання, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності винесення оскаржуваної постанови.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Таким чином, позивач довів суду обґрунтованість позовних вимог. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується його відзив, і не довів правомірність його дій.

Частиною 1ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, то поданий позов необхідно задовольнити повністю.

За правилами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивачем за подання даного позову сплачено судовий збір в сумі 6385 грн. 00 коп., що підтверджується квитанціями № 0.0..1 від 11.12.2020, № 0.0..1 від 13.01.2021 та № 0.0..1 від 29.01.2021.

Відтак, судові витрати позивача в частині сплаченого судового збору в зазначеній сумі підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Рівненській області.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління Держпраці у Рівненській області (33028, вул. Лермонтова, 7, м. Рівне, ) про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування постанови, припису, задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Управління Держпраці у Рівненській області щодо проведення інспекційного відвідування 30.09.2020 та складання за результатами його проведення акта інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю №РВ8342/1356/АВ від 09.10.2020 .

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Рівненській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №РВ8342/1356/000028/ТД-ФС від 17.11.2020.

Визнати протиправним та скасувати припис Управління Держпраці у Рівненській області про усунення виявлених порушень №РВ8342/1356/АВ/П від 09.10.2020.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Управління Держпраці у Рівненській області (33028, вул. Лермонтова, 7, м. Рівне, ) судові витрати на суму 6385 (шість тисяч триста вісімдесят п`ять) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 22 червня 2021 року

Суддя Д.П. Зозуля