Справа № 360/1098/21
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

15 червня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1098/21

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Басової Н.М.

при секретарі судового засідання: Бутенко К.В.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Григоренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Луганській області про скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Управління поліції охорони в Луганській області (далі відповідач), в якому позивач просив суд:

-скасувати наказ начальника Управління поліції охорони в Луганській області №32 від 01.02.2021 про покарання ОСОБА_1 ;

-стягнути з Управління поліції охорони в Луганській області на його користь суму відшкодування витрат, пов`язаних із наданням йому правової допомоги в сумі 4000,00 грн та 908,00 грн суми сплаченого судового збору за подання позову (а.с.1-5).

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідно до наказу №32 від 01.02.2021 про покарання начальником поліції охорони в Луганській області Врадієм О.А. за порушення вимог наказу Національної поліції України від 23.09.2016 №920 «Про заходи щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції України», а саме надання недостовірної інформації в частині складання довідки відвідування за місцем мешкання, на підставі ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, заступнику командира взводу Сєвєродонецького МВ Управління поліції охорони в Луганській області молодшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 оголошено сувору догану. Підставами прийняття такого рішення слугував факт скоєння ДТП за участю охоронника третього розряду Лисичанського МВ Управління поліції охорони в Луганській області ОСОБА_2 , яка відбулась 24.01.2021. Відповідно до наказу начальника поліції охорони Луганської області Врадія О.А. №18 від 25.01.2021 призначено службове розслідування за фактом ДТП за участю охоронника третього розряду Лисичанського МВ Управління поліції охорони в Луганській області ОСОБА_2 та надання недостовірної інформації керівництву Управління поліції охорони в Луганській області керівниками Лисичанського міського відділу. Наказ начальника Управління поліції охорони в Луганській області №32 від 01.02.2021 про покарання ОСОБА_1 позивач вважає протиправним, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відповідач позовні вимоги не визнав, до канцелярії суду 07.04.2021 надав відзив від 02.04.2021 №712/43/32/7/01-2021, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.31-34). В обґрунтування відзиву зазначив, що молодший лейтенант ОСОБА_1 не здійснив виконання вимог наказу Національної поліції України від 23.09.2016 № 920 «Про заходи щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції України» та вказівки керівництва Управління поліції охорони в Луганській області від 06.01.2021 №25/43/34/4/01-2021, а саме: надав недостовірну інформацію при складанні довідки відвідування за місцем мешкання охоронника третього розряду ОСОБА_2 щодо можливості останнім користуватися транспортним засобом «Лада Гранта» д.н.з. НОМЕР_1 . Не виконання вимог вищезазначеного наказу та вказівки керівництва щодо складання повної та об`єктивної довідки про відвідування за місцем мешкання працівника є фальсифікацією відповідної службової документації. Цим самим молодший лейтенант ОСОБА_1 порушив Присягу поліцейського, ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, тому до молодшого лейтенанту ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення - сувора догана. 17.03.2021 молодший лейтенант ОСОБА_1 звільнений з посади заступника командира взводу реагування Сєвєродонецького міжрайонного відділу УПО Луганської області у зв`язку з переведення для подальшого проходження служби в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області з 18.03.2021. На підставі викладеного, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

19.04.2021 до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній, серед іншого, зазначив, що службове розслідування проведено з порушенням Дисциплінарного статуту, оскільки його взагалі не повідомили, що проводиться службове розслідування стосовно нього, чим позбавили можливості реалізувати свої права, в тому числі і на юридичну допомогу під час службового розслідування та надання більш детальних пояснень. Окрім того, зазначив, що ОСОБА_2 є вільнонайманим працівником, службу в Національній поліції не проходив, а перевірка, яка ним проводилась відносно ОСОБА_2 , була здійснена на підставі вказівки керівництва УПО Луганської області (а.с.51).

Правом на подачу заперечень на відповідь на відзив відповідач не скористався.

Судом по справі вчинені такі процесуальні дії.

Ухвалою суду від 12.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі (а.с.25-26).

Ухвалою суду від 25.05.2021 витребовано від відповідача докази по справі (а.с.85-86).

Ухвалами суду від 25.05.2021 продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів та закрито підготовче провадження у справі з визначення дати судового засідання (а.с.87,89).

Протокольною ухвалою від 15.06.2021 залишено без розгляду клопотання відповідача про виклик свідків (а.с.121-122).

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив суд задовольнити позов з підстав зазначених у позові та відповіді на відзив, надав суду пояснення аналогічні позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79,90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с.10,11).

Відповідно до відомостей зазначених у трудовій книжці позивача НОМЕР_3 та послужному списку ОСОБА_1 з 17.08.2018 проходив службу в Національній поліції в Управлінні охорони в Луганській області (а.с.76-77,78-84).

З 06.05.2020 займав посаду заступника командира взводу реагування Сєвєродонецького міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Луганській області (а.с.78-84).

У зв`язку з службовою необхідністю наказом Управління поліції охорони в Луганській області від 18.11.2020 №96 о/с був відряджений до Лисичанського міського відділу Управління поліції охорони в Луганській області (а.с.119).

Судом також встановлено, що відповідно до наказу від 01.06.2018 №39 в/с по вільнонайманому складу з 01.06.2018 у взводі охорони об`єктів та публічної безпеки Лисичанського міського відділу Управління поліції охорони в Луганській області охоронником 3-го розряду працював ОСОБА_2 (а.с.104).

24.01.2020 за участю ОСОБА_2 сталася ДТП.

25.01.2021 ОСОБА_1 було проведено окрім інших вільнонайманих працівників і відвідування ОСОБА_2 за адресою його проживання з метою вивчення морально-психологічного клімату в родинах та попередження надзвичайних пригод на службі та в побуті, про що був складений рапорт на ім`я начальника Лисичанського МВ УПО Луганської області від 25.01.2021 та додано фотознімки побутових умов родини (а.с.100-101).

У строчці щодо наявності в родині автотранспорту, кому належить, хто з членів родини керує транспортом за дорученням зазначено власноручно ОСОБА_1 «відсутній».

25.01.2021 начальником Управлінням поліції охорони в Луганській області винесено наказ №18 про проведення службового розслідування за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю охоронника третього розряду Лисичанського відділу Управління поліції охорони в Луганській області ОСОБА_2 , яка відбулась 24.01.2021, та надання недостовірної інформації керівництву Управління поліції охорони в Луганській області керівниками Лисичанського міського відділу, відповідно до вимог статей 14 та 15 Закону України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України» та Кодексу законів про працю (а.с.36).

26.01.2021 позивачем самостійно надано пояснення, в яких зазначив, що виконувавши вказівку 25/43/32/4/01-2021 від 06.01.2021 СКЗ УПО, проводив відвідування за місцем мешкання вільнонайманого особового складу. Проводив роз`яснювальну роботу щодо огляду стану дисципліни та законності. Профілактику корупційних проявів серед особового складу підрозділів поліції охорони. Довідки про відвідування та фотозображення побутових умов надав до СКЗ УПО. В рапортах відвідування за місцем мешкання не вказав автотранспорт, на якому приїжджали деякі співробітники до підрозділу Лисичанського МВ УПО, тому що автотранспорт зареєстрований на інших фізичних осіб без доручення на право керування автотранспортом співробітникам (а.с.67).

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарною комісією Управлінням поліції охорони в Луганській області 01.02.2021 складено висновок за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю охоронника третього розряду Лисичанського відділу Управління поліції охорони в Луганській області ОСОБА_2 , яка відбулась 24.01.2021, та надання недостовірної інформації керівництву Управління поліції охорони в Луганській області керівниками Лисичанського міського відділу (а.с.37-40). Висновок затверджено начальником УПО Луганської області 01.02.2021.

З вищевказаного висновку вбачається, що серед іншого під час проведення службового розслідування встановлено факт порушення вимог наказу Національної поліції України від 23.09.2016 № 920 «Про заходи щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції України», а саме: надання недостовірної інформації заступником командира взводу молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 в частині складання довідки відвідування за місцем мешкання, та зазначення в ній можливості користуватися сім`єю ОСОБА_2 транспортним засобом "Лада Гранта" д.н.з. НОМЕР_1 , на якому відбулась дорожньо-транспортна пригода, а також вказівки №1343/43/32/4/02-2017 Управлінням поліції охорони в Луганській області «Про організацію заходів щодо вивчення працівників органів поліції охорони за місцем мешкання». ОСОБА_1 пояснив, що відповідно до вказівки керівництва Управління поліції охорони в Луганській області від 06.01.2021 №25/43/34/4/01-2021 проводив відвідування за місцем мешкання охоронників третього розряду. В рапортах відвідування за місцем мешкання він не вказав автотранспорт, на якому пересуваються деякі співробітники, так як автотранспорт зареєстрований на інших фізичних осіб без оформлення на них доручення на право керування. Даний факт свідчить про неналежне виконання вимог наказу Національної поліції України від 23.09.2016 № 920 «Про заходи щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції України» розділу 3, п.15, листа №1343/43/32/4/02-2017 від 01.06.2017 Управління поліції охорони в Луганській області «Про організацію заходів щодо вивчення працівників органів поліції охорони за місцем мешкання», а також листа №25/43/34/4/01-2021 «Про здійснення відвідування за місцем мешкання підпорядкованого особового складу» з боку заступника командира взводу Сєвєродонецького МВ УПО Луганської області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

У висновку дисциплінарна комісія серед іншого вважає, що за порушення вимог наказу Національної поліції України від 23.09.2016 №920 «Про заходи щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції України» розділу 3, п.15, листа №1343/43/32/4/02-2017 від 01.06.2017 Управління поліції охорони в Луганській області «Про організацію заходів щодо вивчення працівників органів поліції охорони за місцем мешкання», а також листа №25/43/34/4/01-2021 «Про здійснення відвідування за місцем мешкання підпорядкованого особового складу» на підставі статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, заступнику командира взводу Сєвєродонецького МВ УПО Луганської області молодшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 оголосити сувору догану.

При цьому Управлінням поліції охорони в Луганській області 01.02.2021 видано наказ №32, у пункті другому якого лише за порушення вимог наказу Національної поліції України від 23.09.2016 №920 «Про заходи щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції України», а саме надання недостовірної інформації в частині складання довідки відвідування за місце мешкання, на підставі статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, заступнику командира взводу Сєвєродонецького МВ УПО Луганської області, молодшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 оголосити сувору догану (а.с.41).

З вказаним наказом позивач був ознайомлений під підпис 08.02.2021 (а.с.41-зворотній бік).

Також судом встановлено, що відповідно до наказу Управління поліції охорони в Луганській області від 17.03.2021 №19 о/с позивача переведено для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Луганській області з 18.03.2021 (а.с.42).

Жодних дисциплінарних стягнень, окрім оскаржуваного, за час служби в поліції позивач не має.

Позивач не погоджується з наказом відповідача від 01.02.2021 №32 в частині притягнення його дисциплінарної відповідальності, тому за захистом порушених прав звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII з відповідними змінами чинними на час спірних правовідносин (далі Закон № 580-VIII).

Статтею 18 Закону № 580-VIII закріплено основні обов`язки поліцейського, зокрема, поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Статтею 19 Закону № 580-VIII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

В силу частини першої статті 64 Закону № 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові наступного змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

07.10.2018 набув чинності Закон України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» від 15.03.2018 № 2337-VIII, яким затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції (далі Дисциплінарний статут).

Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Згідно частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (частина перша статті 11 Дисциплінарного статуту).

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).

За приписами частин першої-третьої статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну службову відповідність;

5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;

6) звільнення з посади;

7) звільнення із служби в поліції.

Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку (частини перша- четверта статті 14 Дисциплінарного статуту).

За приписами частин першої-другої статті 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;

3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами;

4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;

5) користуватися правничою допомогою.

Проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії (частина перша статті 15 Дисциплінарного статуту).

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку (частина п`ятнадцята статті 15 Дисциплінарного статуту).

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції (частина сьома статті 19 Дисциплінарного статуту).

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби (частина восьма статті 19 Дисциплінарного статуту).

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (частина десята статті 14 Дисциплінарного статуту).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 р. за № 1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі Порядок № 893).

Цей Порядок визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку (пункт 1 розділу II Порядку № 893).

У наказі про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначається підстава проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно проводитиметься (у разі якщо на час призначення службового розслідування це відомо) (пункт 4 розділу II Порядку № 893).

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право:

надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи;

ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами;

подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;

брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії;

користуватися правничою допомогою, послугами представника.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має інші права, визначені статтею 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (пункти 2, 3, 5 розділу IV Порядку № 893).

Проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування має встановити:

наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;

наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;

ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;

обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;

відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

вид і розмір заподіяної шкоди;

причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування.

Під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі.

У письмовому поясненні поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб зазначаються посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, що одержує пояснення; прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце роботи, посада, адреса проживання особи, що надає пояснення, а якщо пояснення надається поліцейським, додатково зазначаються відомості про освіту, час служби в поліції та на займаній посаді; попередження особи про право відмовитися надавати пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; надання особою, що надає пояснення, згоди на обробку та використання в службових документах поліції її персональних даних.

Пояснення поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб може фіксуватися на бланку пояснення, зразок якого наведена в додатку до цього Порядку.

Письмове пояснення підписують особа, яка отримувала пояснення, та особа, яка надала пояснення, із зазначенням дати його надання (пункти 1, 4, 13, 14 розділу V Порядку № 893).

Зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника (пункти 1, 2, 9 розділу VІ Порядку № 893).

У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення в порядку та строки, визначені статтею 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (пункти 1, 4 розділу VІІ Порядку № 893).

Поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення протягом місяця з дня його виконання (реалізації) шляхом подання рапорту до прямого керівника особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, а також шляхом звернення до суду в установленому порядку (частина перша статті 24 Дисциплінарного статуту).

Аналізуючи у сукупності фактичні обставини справи та вказані норми матеріального права, суд дійшов висновку про те, що прийняттю рішення про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення передує процедура проведення службового розслідування. Службове розслідування має бути проведено стосовно конкретного поліцейського, який вчинив дисциплінарний проступок. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має визначені вказаними нормативно-правовими актами права, які забезпечують своєчасне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин вчинення дисциплінарного проступку, установлення причин і умов його вчинення, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку та інше. Кожне з вміняємих порушень повинно бути доведено та підкріплено відповідними доказами. До поліцейського застосовується дисциплінарне стягнення лише при доведенні його вини у вчиненні дисциплінарного проступку.

Дослідженням наданих відповідачем матеріалів службового розслідування, судом встановлено, що відповідач допустив порушення під час його проведення, а саме:

- об`єднав в одне провадження проведення службового розслідування стосовно вільнонайманого правника та поліцейських;

- не вказав конкретних поліцейський, стосовно яких проводиться службове розслідування, зазначивши їх лише як керівники Лисичанського міського відділу, тим самим позбавив позивача взагалі можливості бути обізнаним, що саме відносно нього проводиться службове розслідування, а також реалізувати передбачені статтею 18 Дисциплінарного статуту та розділу IV Порядку № 893 права, в тому числі право на захист;

- не відібрав у встановленому законом порядку пояснення від позивача стосовного інкримінуємого дисциплінарного проступку. Наявні в матеріалах справи пояснення ОСОБА_1 від 26.01.2021 неможливо розцінювати як пояснення відібрані під час проведення службового розслідування, оскільки вони не відбирались особою, яка проводить службове розслідування, не містить в собі обов`язкових відомостей, які визначені розділом V Порядку № 893;

Що стосується безпосередньо вчиненого позивачем проступку, то відповідач спірним наказом притягнув позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог наказу Національної поліції України від 23.09.2016 №920 «Про заходи щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції», а саме розділу 3 пункту 15.

Пунктом 15 розділу 3 наказу Національної поліції України від 23.09.2016 №920 «Про заходи щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції» наказано керівникам ГУНП, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції в межах компетенції щокварталу, дотримуючись вимог розділу ІІ Конституції України, здійснювати вивчення керівниками всіх рівнів побутових умов поліцейських, їх соціальної захищеності як складових, що впливають на морально-психологічний стан підлеглих та їх ставлення до виконання службових обов`язків.

Таким чином вказана норма стосується вивчення рівня побутових умов виключно поліцейських. А отже виконання даної вказівки не може розповсюджуватись на відвідування та вивченням побутових умов вільнонайманих працівників, які працюють в Національній поліції на умовах трудового законодавства.

Як було вже встановлено судом, ОСОБА_2 працював у взводі охорони об`єктів та публічної безпеки Лисичанського міського відділу Управління поліції охорони в Луганській області охоронником 3-го розряду, є вільнонайманим працівником та не відноситься до особового складу Національної поліції.

Отже не зазначення ОСОБА_1 в довідці про відвідування за місцем проживання ОСОБА_2 наявності в родині вільнонайманого працівника автомобіля, не є порушенням позивачем пункту 15 розділу 3 наказу Національної поліції України від 23.09.2016 №920 «Про заходи щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції».

Як наслідок, в діях позивача відсутнє порушення службової дисципліни та склад дисциплінарного проступку.

Суд не надає оцінку доводам відповідача про те, що позивачем під час складання довідки відвідування за місцем мешкання ОСОБА_3 порушено ще й вказівки Управління поліції охорони в Луганській області №1343/43/32/4/02-2017 від 01.06.2017 «Про організацію заходів щодо вивчення працівників органів поліції охорони за місцем мешкання» та №25/43/32/4/01-2021 від 06.01.2021 «Про здійснення відвідування за місцем мешкання підпорядкованого особового складу», стаття 1 Дисциплінарного статуту та Присяга поліцейського, оскільки в спірному наказі про покарання позивачу не ставиться в провину порушення вказаних вище вказівок керівництва, а також статті 1 Дисциплінарного статуту та Присяги поліцейського.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи у сукупності фактичні обставини справи та вказані вище норми права, суд дійшов висновку про те, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не доказав в суді правомірність прийняття наказу від 01.02.2021 №32 «Про покарання» в частині оголошення ОСОБА_1 суворої догани, як наслідок, наказ в цій частині є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4000 грн, та судового збору - 908,00 грн, суд зазначає наступне.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що компенсація таких витрат здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі №814/698/16.

Судом встановлено, що 09 лютого 2021 року ОСОБА_1 та адвокат Христенко М.С., що діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю ЛГ №000130 від 24.05.2019 уклали договір про надання правової допомоги (а.с.9).

Згідно пункту 1.1 вказаного договору адвокат бере на себе зобов`язання надавати адвокатські послуги щодо представлення та захисту інтересів ОСОБА_1 при підготовці та подачі позову до Луганського окружного адміністративного суду стосовно скасування наказу про покарання від 01.02.2021.

Відповідно до підпункту 2.2.6 замовник зобов`язаний своєчасно сплатити послуги у відповідності до розділу 4 вказаного договору.

Вартість послуг виконавця визначається співмірно виконаним діям, необхідним для позитивного вирішення справ для клієнта, про що укладається додатковий договір (розділ 4 договору).

Згідно розрахунку судових витрат №01 до договору про надання правової допомоги з представництва інтересів в суді №02/21/03 від 28.02.2021 вартість послуг за цим розрахунком складає 4000, 00 грн, які замовник зобов`язується перерахувати на особистий рахунок виконавця (а.с.20).

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг №01 до договору про надання правової допомоги з представництва інтересів в суді №02/21/03 від 06.03.2021 адвокат надав клієнту такі послуги: підготовлення до подання до Луганського окружного адміністративного суду позовної заяви про скасування наказу про покарання від 01.02.2021; надання консультації щодо незаконності наказу; складання та відправка адвокатського запиту до УПО в Луганській області. Вартість послуг виконавця за цим актом складає

4000,00 грн (а.с.21).

Факт виконання вказаних послуг адвокатом також підтверджуються копією адвокатського запиту від 18.02.2021, позовною заявою від 08.03.2021 (а.с.1-5,18).

Зазначену суму позивач сплатив адвокату, що підтверджується квитанцією від 02.03.2021 (а.с.120).

Також позивачем за подачу позовної заяви по справі було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією про сплату №51855 від 08.03.2021 ( а.с.6).

Таким чином, суд зазначає, що наданими позивачем документами, фактичний обсяг витрат, які сторона сплатила у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги та сплати судового збору підтверджено належними та допустимими доказами, а тому суд приходить до висновку, що всі судові витрати, які поніс позивач по даній справі підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із статтею 139 КАС України судові витрати позивача підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 296, пунктом 15.5 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Луганській області про скасування наказу задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт другий наказу Управління поліції охорони в Луганській області від 01.02.2021 №32 «Про покарання» в частині оголошення ОСОБА_1 суворої догани.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління поліції охорони в Луганській області (, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул.Партизанська, буд.27) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) судові витрати, що складаються зі сплати судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст повного судового рішення складено 23 червня 2021 року.

Суддя Н.М. Басова