Справа № 297/593/21
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 297/593/21 пров. № А/857/11214/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Большакової О.О., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Юник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 18 травня 2021 року (головуючий суддя Ільтьо І.І., м. Берегово) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з позовом до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області в якому просив скасувати постанову серії ДПО18 №796079 від 01.03.2021 та провадження у справі закрити.

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 18 травня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку та просить таке скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

При цьому, ст. 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Конкретизується ця норма у ст. 21.2 вказаного закону, відповідно до якої, контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Тобто, тільки у двох випадках працівник Нацполіції може контролювати наявність договору страхування відповідальності. Однозначно у даному випадку не оформлялись матеріали ДТП. Так само працівником поліції і не складались у момент вимагання ним поліса страхування будь-які протоколи щодо порушень правил дорожнього руху.

ПДР тільки вимагають, щоб у водія був наявний відповідний поліс, а згідно вимог вищевказаної норми закону поліцейський може контролювати наявність полісу у даному випадку тільки у разі, коли вже складає адмінпротокол за інше порушення ПДР.

Будь-який протокол про порушення ПДР до та в момент вимагання полісу страхування відповідальності не складався відносно ОСОБА_1 . Копія будь-якого протоколу відносно нього не долучена до матеріалів відзиву.

Навіть якщо вести мову про складання постанови (хоча закон чітко говорить про протокол), як видно навіть із фрагментованого відеозапису, і навіть постанова про порушення ПДР до моменту та в момент спілкування поліцейського з позивачем не виносилась.

Це підтверджується і самою оскаржуваною постановою, де у полі «скоїв правопорушення, передбачене ... зазначена саме ч. 1 ст. 126 КУпАП», а ч. 5 ст. 121 КУпАП вказана нижче, хоча як вбачається з вищеописаного, первинним повинен був бути протокол, зокрема, за ч. 5 ст. 121 КУпАП, і тільки після цього інспектор міг вимагати поліс страхування.

Тобто, апелянт вважає, що вимога поліцейського пред`явити поліс страхування була взагалі незаконною.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.03.2021 інспектором УПП в Закарпатській області Сенько О. винесено постанову серії ДПО18 №796079 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 та ч. 5 ст. 121 КУпАП та із застосуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн., за те, що водій ОСОБА_1 цього дня, близько 18 год. 05 хв. керував транспортним засобом Mercedes-Benz 316CDI, номерний знак « НОМЕР_1 » по а/д Київ - Чоп (блокпост) на 717+500 м км. не був пристебнутий ременем безпеки та не пред`явив поліс обов`язкового страхування наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.3 «в» та п. 2.1 «г» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 126 та ч. 5 ст. 121 КУпАП. Доводи позивача про те, що він був пристебнутий та мав при собі поліс обов`язкового страхування наземних транспортних засобів та надав їх на перевірку не заслуговують на увагу та спростовуються поясненнями позивача зафіксованими на нагрудну відеокамеру. Водієві було повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення, оголошено особу, яка проводить розгляд справи, роз`яснено вимоги ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, право знайомитися з матеріалами справи, надавати докази, клопотання, пояснення, користуватися юридичною допомогою, порядок оскарження постанови про адміністративне правопорушення, строки та порядок сплати адміністративного штрафу. Було прийнято до уваги факт порушення водієм ПДР України, усні пояснення водія, що відповідно до ст. 251 КУпАП є належними, допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення, з`ясовано фактичні обставини справи, дотримано порядок розгляду справи та прийнято правомірне рішення про накладення адміністративного стягнення на водія в розмірі 425 грн.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції вірно врахував, що відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є лише одним із можливих видів доказів наряду зокрема і з протоколом про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Пунктом 2.1 «г» ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п. 2.3 «в» для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремні безпеки) користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки

Також, суд першої інстанції вірно зазначив, що згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом першої інстанції встановлено, з відтвореного у судовому засіданні відеозапису з нагрудного реєстратору патрульного, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mercedes-Benz 316CDI, номерний знак « НОМЕР_1 », був зупинений інспектором УПП в Закарпатській області Сенько О., який запропонував йому пред`явити поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів. При цьому, позивачем такий пред`явлено не було.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно цього ж відеозапису водій не був пристебнутий ременем безпеки.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що поліцейський діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, у зв`язку з чим підстави для скасування постанови відсутні, а відтак, підставно відмовив у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 18 травня 2021 року по справі № 297/593/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді О. О. Большакова
В. В. Ніколін