Справа № 640/2778/21
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2021 року м. Київ № 640/2778/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у

місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства

юстиції (м. Київ)

про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Шевченківський РВ ДВС у м. Києві або Відділ, відповідач), з вимогами (з урахуванням уточненого позову):

- визнати протиправною і скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калюжного Євгена Дмитровича від 24.09.2020 по виконавчому провадженню №63127376 в частині стягнення виконавчого збору у розмірі 9446 грн;

- визнати протиправною і скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калюжного Євгена Дмитровича від 24.09.2020 по виконавчому провадженню №63128375 в частині стягнення виконавчого збору у розмірі 9446 грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги представник позивача вказує на те, що 24.09.2020 старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС у м. Києві районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калюжним Євгеном Дмитровичем (далі по тексту - старший державний виконавець Шевченківського РВ ДВС у м. Києві або державний виконавець Калюжний Є.Д.) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63128375 щодо ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа №761/46053/19 виданого 08.09.2020, якою було зобов`язано ОСОБА_1 протягом 10 днів вселити ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_1 та стягнути з неї виконавчий збір у розмірі 9446 грн та витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 195,30 грн. Вказаною постановою було надано 10 днів на добровільне виконання судового рішення, тобто строк до 08.10.2020. Також 24.09.2020 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калюжним Євгеном Дмитровичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63127376 щодо ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа №761/46053/19 виданого 08.09.2020. Вказаною постановою було зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 в повноцінному користуванні своєю власністю та стягнути з неї виконавчий збір у розмірі 9446 грн. та витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 195,30 грн. Однак, у визначений державним виконавцем Калюжним Є.Д. термін вимоги щодо вселення ОСОБА_2 не була виконання позивачем з незалежних від неї причин, а саме - у зв`язку з відсутністю звернень ОСОБА_2 у визначений виконавцем десятиденний термін (до 08.10.2020) з проханням вселити його до спірної квартири. Представник позивача зазначає, що позивач ні до відкриття виконавчого провадження, ні після його відкриття не чинила перешкод ОСОБА_2 в повноцінному користуванні своєю власністю. При цьому, самим державним виконавцем не вчинялись дії для з`ясування причин невиконання судового рішення. Як вказує представник позивача, оскільки державним виконавцем не було вчинено жодних дій для виконання такого рішення суду, то немає і підстав для стягнення виконавчого збору.

Заперечуючи проти задоволення вимог позивача представник відповідача у відзиві на позовну заяву стверджує про відповідність постанови старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС у м. Києві вимогам чинного законодавства та наголошує на тому, що державний виконавець безумовно зобов`язаний одночасно із постановою про відкриття виконавчого провадження винести постанову про стягнення виконавчого збору. Жодних винятків (крім відкриття провадження по стягненню аліментів) з цього правила не передбачено, а отже спір про законність винесення постанови про стягнення виконавчого збору зводиться до з`ясування законності прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.02.2021 позовну заяву залишено без руху та визначено позивачу строк для усунення виявлених судом недоліків.

23.02.2021 на виконання вимог ухвали суду представник позивача через канцелярію суду надіслав уточнену позовну заяву та додаткові документи по справі.

15.03.2021 судом постановлена ухвала про відкриття провадження в адміністративній справі і призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Також вказаною ухвалою, за результатами розгляду відповідних клопотань представника позивача відмовлено у залученні до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_2 та про витребування доказів.

Цією ж ухвалою від відповідача витребувані матеріали виконавчих проваджень №63127376 та №63128375.

На виконання вимог ухвали суду відповідачем 05.05.2021 направлені витребувані документи (отримані судом 07.05.2021.

Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали, суд встановив такі обставини справи.

На виконанні у Шевченківському РВ ДВС у м. Києві перебуває виконавчий лист № 761/46053/19 від 08.09.2020 Шевченківського районного суду міста Києва про вселення ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_1 .

Також у Відділі перебував виконавчий лист № 761/46053/19 від 08.09.2020 Шевченківського районного суду міста Києва про зобов`язання ОСОБА_1 (боржник) та ОСОБА_1 і ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_2 у повноцінному користуванні своєю власністю.

24.09.2020 старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС у м. Києві за наведеними виконавчими листами прийнято постанови про відкриття виконавчого провадження № 63128375 і № 63127376 відповідно.

Згідно постанов від 24.09.2020 у цих виконавчих провадженнях з боржника постановлено стягнути по 9446,00 грн виконавчого збору.

Не погоджуючись з постановами державного виконавця Калюжного Є.Д. у виконавчих провадженнях № 63128375 і № 63127376 в частині стягнення з позивача виконавчого збору, остання через свого представника звернулась до суду з цим позовом.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, судом при вирішенні спору по суті враховується таке.

Спеціальним законом який регулює спірні відносини, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ до виконавчих документів, що підлягають примусовому виконанню відповідно до цього Закону належать такі рішення, як виконавчі листів та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частина перша статті 5 Закону №1404-VІІІ передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Частиною п`ятою статі 26 Закону №1404-VІІІ передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Умови стягнення виконавчого збору врегульовані статтею 27 Закону №1404-VІІІ.

Так, відповідно до частини першої вказаної статті виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (частина друга статті 27 Закону №1404-VІІІ).

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (частина третя статті 27 Закону №1404-VІІІ).

В частині четвертій статті 27 Закону №1404-VІІІ закріплено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Обставини, за наявності яких виконавчий збір не стягується, визначаються частиною п`ятою статті 27 Закону №1404-VІІІ, а саме:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також, відповідно до частини дев`ятої цієї ж норми Закону №1404-VІІІ виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Приписами пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VІІІ зазначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Як свідчать матеріали справи, оскаржувані позивачем у відповідній частині постанови винесені старшим державним виконавцем Шевченківського РВДВС у м. Києві на підставі виконавчих листів Шевченківського районного суду міста Києва і виконавчий збір у ВП № 63128375 і №63127376 цими постановами стягнуто за виконання рішення суду немайнового характеру у розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати.

Порядок виконання рішень немайнового характеру врегульовано Розділом VIII Закону №1404-VІІІ.

Так, згідно з частиною першою статті 63 Розділу VIII Закону №1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Отже, Закон №1404-VІІІ відносить рішення, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, до рішень немайнового характеру.

При цьому, законодавець не пов`язує виникнення для виконавця законних підстав для стягнення виконавчого збору з наявністю або відсутністю поважних причин для невиконання боржником виконавчого документа у термін, визначений у поставні про відкриття виконавчого провадження, та / або з вчиненням виконавцем дій для перевірки факту виконання рішення боржником.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону № 1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 17.09.2020 у справі №640/16620/19 (http://reestr.court.gov.ua/Review/91603402) зміст викладених правових норм дає підстави для висновку про те, що умовою для стягнення виконавчого збору (за виключенням визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) є початок примусового виконання, відкриття якого здійснюється з огляду на відповідний виконавчий документ. При цьому виконавець одночасно із відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

Стягнення з боржника виконавчого збору є обов`язком виконавця, спрямованим на перерахування цих коштів до Державного бюджету України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що старший державний виконавець Шевченківського РВДВС у м. Києві діяв відповідно до вимог Закону, тому постанови про стягнення виконавчого збору від 24.09.2020 у ВП №63128375 і №63127375 є обґрунтованими і скасуванню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 5-11, 72-77, 139, 143, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено у визначені частиною шостою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України строки до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному ст.ст.293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_1 )

Відповідач - Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (04032, місто Київ, вул. Саксаганського, 110; ЄДРПОУ - 34967593)

Суддя Н.А. Добрівська