Справа № 120/1649/21-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

Справа № 120/1649/21-а

22 червня 2021 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Курка О. П.

перевіривши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства "Вінницька транспортна компанія" на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства "Вінницька транспортна компанія" до Центрального відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання дій протиправними, скасування постанов,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2021 року визнано неповажними причини пропуску Комунальним підприємством "Вінницька транспортна компанія" строку подання апеляційної скарги та залишено останню без руху. При цьому, особі, яка подала апеляційну скаргу, запропоновано в строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку, вказавши інші підстави для поновлення строку.

На виконання вимог вказаної ухвали, 11 червня 2021 року до суду надійшла заява Комунального підприємством "Вінницька транспортна компанія" про поновлення строку оскарження рішення суду першої інстанції, в якій відзначено про незгоду апелянта з неможливістю застосування до даних правовідносин ст. 295 КАС України. Так, на переконання апелянта, оскільки ним не було отримано копію повного тексту рішення у день його оголошення, він має право на подання апеляційної скарги в межах тридцятиденного строку, встановленого приписами ст. 295 КАС України, яка не містить жодних особливостей щодо застосування до справ, що віднесені до категорії термінових.

Надаючи оцінку доводам апелянта, суд враховує, що для поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, необхідно встановити наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які об`єктивно перешкоджали особі вчасно подати апеляційну скаргу.

В розрізі розгляду питання про поновлення процесуальних строків, слід звернути увагу на те, що особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати належні і допустимі, у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України, докази на підтвердження того, що наведені нею обставини дійсно перешкоджали їй вчасно скористатись наданим їй правом звернення до суду апеляційної інстанції.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Згідно з частиною 2 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до пункту 6 частини 5 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

У пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини "Лелас проти Хорватії" суд звертав увагу на те, що "держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу".

У справі "Рисовський проти України" Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Тобто, виходячи з принципу "належного урядування", державні органи загалом, зобов`язані діяти вчасно та в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд, надавши оцінку доводам апелянта, відзначає, що останні фактично дублюють доводи наведені апелянтом у попередньому клопотанні про поновлення процесуального строку, яке за наслідками його розгляду судом залишено без задоволення.

Окрім того, представник апелянта допустив неправильне тлумачення норм чинного законодавства, якими врегульоване питання обрахунку процесуальних строків в адміністративному судочинстві.

Так, зокрема, в ухвалі від 31 травня 2021 року апелянту було чітко роз`яснено, що спеціальний порядок оскарження судових рішень у даній категорії справ визначено приписами ст. 287 КАС України, а тому твердження апелянта про наявність у нього права на подання апеляційної скарги в межах тридцятиденного строку, встановленого приписами ст. 295 КАС України є безпідставними та необгрунтованими.

До того ж, суд апеляційної інстанції наголошував на обізнаності представника позивача про факт ухвалення рішення у даній справі саме 02.04.2021 року, повний текст якого було оголошено в судовому засіданні у цей же день, що засвідчується матеріалами справи. При чому, твердження апелянта про оголошення судом першої інстанції в судовому засіданні 02.04.2021 року лише вступної та резолютивної частини оскаржуваного рішення свого підтвердження не знайшли, оскільки в матеріалах справи наявний лише примірник повного тексту рішення, який виготовлено саме 02.04.2021 року та цього ж дня надіслано до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Також, надаючи оцінку доводам апелянта, судова колегія звертає увагу на обізнаність представника позивача з фактом відсутності фінансування послуг поштового зв`язку в судовій системі, та відповідно, з фактом надіслання всієї судової кореспонденції (повістки, повідомлення, копії документів, судові рішення тощо) за допомогою електронних засобів зв`язку.

В поданій позовній заяві та в апеляційній скарзі представником позивача зазначено електронну адресу, на яку здійснювалось надсилання всієї судової кореспонденцій як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції. При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів наявності у представника позивача з даного приводу будь-яких заперечень чи зауважень, або ж клопотань про необхідність надіслання процесуальних документів на його адресу, виключно засобами поштового зв`язку у паперовій формі.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що при зверненні до суду з апеляційною скаргою апелянт реалізує своє право, а не обов`язок та є найбільш зацікавленою особою.

Враховуючи обставини відсутності фінансування для можливості направлення судової кореспонденції засобами поштового зв`язку, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вчинено все можливе для належного повідомлення апелянта щодо стану розгляду справи та відповідно результатів її розгляду.

За вказаних обставин, суд доходить до переконання, що представник апелянта не був позбавлений можливості своєчасно скористатись наявним у нього правом на апеляційний захист його прав.

Таким чином, оскільки скаржник не навів поважних підстав для пропуску строку на апеляційне оскарження, матеріали справи не містять доказів, які підтверджують, що причина пропуску процесуального строку має об`єктивний і незалежний від скаржника характер, скаржником додатково такі докази не подано, обставини, на які покликається скаржник у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, на переконання суду апеляційної інстанції, не є непереборними чи такими, що унеможливлювали реалізацію права на апеляційне оскарження.

Згідно з ч.3 ст.298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи вказані обставини, у відкритті провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Вінницька транспортна компанія" слід відмовити.

Керуючись ч.3 ст.298, п.4 ч.1 ст.299 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Вінницька транспортна компанія" на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства "Вінницька транспортна компанія" до Центрального відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання дій протиправними, скасування постанов.

2. Копію ухвали разом з апеляційною скаргою надіслати скаржнику.

3. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Курко О. П.