Справа № 200/4451/21
Суддя: Бєломєстнов О.Ю.
Дата ухвалення: 2021-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2021 р. Справа№200/4451/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бєломєстнова О.Ю.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

14.04.2021 року позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (місцезнаходження: Донецька область, м.Краматорськ, вул. Паркова, 10), у якій просить:

- визнати протиправною відмову Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у внесенні змін до актового запису про народження ОСОБА_1 № 2728 від 04.10.1962 року;

- визнати, що у актовому запису № 2728 від 04.10.1962 року про народження ОСОБА_2 в розділі «відомості про батька» ОСОБА_3 в графі «національність» невірно зроблений запис, а саме, замість вірного « ОСОБА_4 » зазначено невірно «українець»; а у актовому записі про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зареєстрованому за № 40 22.01.1982 року у графі «національність» ОСОБА_6 невірно зроблений запис, а саме, замість вірного « ОСОБА_7 » зазначено невірно «українка»;

- зобов`язати Краматорський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) внести зміни до:

- актового запису № 2728 від 04.10.1962 року про народження ОСОБА_2 , зареєстрованої Куйбишевським районним бюро ЗАГС м. Донецьк, вказавши у графі національність батька ОСОБА_3 - « ОСОБА_4 »;

- до актового запису про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_6 № 40 від 22.01.1982 року, зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м.Донецьку, вказавши у графі національність нареченої ОСОБА_6 - « ОСОБА_7 ».

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона звернулася до відповідача із заявою про внесення змін до актового запису про народження № 2728 від 04.10.1962 року та актового запису про шлюб № 40 від 22.01.1982 року, а саме, просила вказати у графі національність батька ОСОБА_3 - « ОСОБА_4 » та у графі національність нареченої ОСОБА_6 - « ОСОБА_7 » відповідно.

05.11.2020 року позивач отримала лист від 05.11.2020 року № 20.13-25-2369 Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Щодо відмови у внесенні змін, в зв`язку з тим, що чинним законодавством України не передбачено порядку зміни національності за власним бажанням громадян. Крім того, представнику позивача рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про встановлення національності батька - « ОСОБА_4 » та національність нареченої ОСОБА_2 - « ОСОБА_7 » без подальшого внесення змін до актового запису цивільного стану про народження та шлюб.

Проте, ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 22.01.2021 року у справі № 234/17199/20 провадження по справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення; заінтересована особа Краматорський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) закрито. Ухвала мотивована тим, що справа не підлягає розгляду в порядку окремого порядку у зв`язку з неможливістю встановлення у судовому порядку фактів належності осіб до певної національності.

Вважаючи відмову Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) незаконною та такою, що порушує та обмежує її права, які передбачені ст. 11 Закону України «Про національні меншини».

Ухвалою суду від 19.04.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвала про відкриття провадження отримана відповідачем 27.04.2021 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відзив з боку відповідача на адресу суду не надходив.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши подані позивачем документи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьку, що підтверджується свідоцтвом про народження видане Куйбишевським районним бюро РАЦС у місті Донецьку, актовий запис № 2728 від 04.10.1962 року. У свідоцтві про народження зазначено, що батьком позивачки є « ОСОБА_8 » за національність «украинец», а мати « ОСОБА_9 » за національністю «украинка».

22.01.1982 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданий Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 40 від 22.01.1982 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач також посилається на те, що її батько за національністю «грек».

Згідно архівної довідки, виданої Державним архівом Херсонської області від 02.10.2020 року № 05-15/Г-937, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

У довідці Будьоневського районного РАЦС УГ № 372744 від 25.08.1945 року про народження сестри ОСОБА_3 ОСОБА_12 зазначено, що батьками ОСОБА_12 є « ОСОБА_13 , укр. И ОСОБА_11 , гречанка».

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 7, сформованого 01.12.2020 року, встановлено, що ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та її національність гречанка.

Для впорядкування своїх документів позивачка звернулася до Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) із заявою про внесення змін до актового запису про народження № 2728 від 04.10.1962 року та актового запису про шлюб № 40 від 22.01.1982 року, а саме, просила вказати у графі національність батька ОСОБА_3 - « ОСОБА_4 » та у графі національність нареченої ОСОБА_6 - « ОСОБА_7 » відповідно.

05.11.2020 року відповідач листом № 20.13-25-2369 відмовив позивачу та роз`яснив, що чинним законодавством України не передбачено порядку зміни національності за власним бажанням громадян. Також у відповіді було рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про встановлення національності батька - « ОСОБА_4 » та національність нареченої ОСОБА_2 - « ОСОБА_7 » без подальшого внесення змін до актового запису цивільного стану про народження та шлюб.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 22.01.2021 року у справі № 234/17199/20 провадження по справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення; заінтересована особа Краматорський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) закрито. Ухвала мотивована тим, що справа не підлягає розгляду в порядку окремого порядку у зв`язку з неможливістю встановлення у судовому порядку фактів належності осіб до певної національності.

Постановою Донецького апеляційного суду від 24.03.2021 року у справі № 234/17199/20 ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 22.01.2021 року залишено без змін. Крім того, суд апеляційної інстанції роз`яснив позивачу, що отримавши відмову органу реєстрації актів цивільного стану у внесення змін до актового запису про народження, остання не позбавлена права оскаржити її в судовому порядку шляхом подачі адміністративного позову про визнання таких дій органу реєстрації актів цивільного стану неправомірними.

Вказані фактичні обставини справи сторонами не заперечуються.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд приходить до наступного висновку.

Стосовно предметної підсудності справи суд зауважує, що відповідно до приписів частини другої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 3 статті 19 КАС України адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

За визначенням статті 4 КАС України наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з частиною 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право, яке має існувати на час звернення до суду, а, по-друге, суб`єктний склад такого спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Відтак, вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17.

При цьому суд враховує, що на відміну від цієї справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 , у справі № 425/2737/17, яка була предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду, спірні правовідносини були пов`язані з відмовою відповідача внести зміни до актового запису про народження позивача через відсутність відповідних первинних документів, визнанням позивачем такої відсутності та бажанням встановити факт її народження у дату, відмінну від тієї, що вказана в актовому записі.

З наведених обставин Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року зазначила, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу (далі ЦК) України.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тому суд зауважує, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 не спрямовані на підтвердження фактів, які започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють його можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Хоча національна належність особи відноситься до особистих немайнових прав, що забезпечують соціальне буття фізичної особи, така належність не потребує спеціального встановлення, як факт, що має юридичне значення, оскільки не впливає на можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.

З наведених підстав, враховуючи, що національна належність позивача ніким не оспорюється і не тягне виникнення, зміну або припинення цивільних правовідносин, у цій справі відсутній спір про право, який вирішується в порядку цивільного судочинства, що встановлено ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 22.01.2021 року у справі № 234/17199/20 про закриття провадження.

Вказане підтверджується і позицією відповідача, який зауважив, що позивачу було відмовлено у внесенні змін до актових записів цивільного стану. В роз`яснені було зазначено, що на цей час в чинному законодавстві України не передбачено порядку зміни національності за власним бажанням громадян.

Отже, суд дійшов висновку, що цей спір не стосується встановлення факту, що має юридичне значення. Водночас у цій справі про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення.

Вирішуючи справу по суті позовних вимог в межах публічно-правових відносин суд зазначає, що позивач достатньо обґрунтував наявність в нього конкретного власного інтересу у внесенні змін до актового запису.

Також, враховуючи позицію відповідача, викладену у листі № 20.13-25-2369 від 05.11.2020 року, щодо відсутності законодавства, яке регулює документальне оформлення національної належності особи, суд зазначає наступне.

У статті 6 КАС України закріплений принцип верховенства права:

1. Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

2. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

3. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

4. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до статі 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

З огляду на наведені норми суд вважає, що нормативна дерегуляція питань державної реєстрації національної належності громадян спрямована на розширення їх прав, свобод та інтересів в цій сфері, і за будь-яких обставин не може використовуватися для обмеження можливості захисту певного обґрунтованого інтересу громадянина.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право на повагу до приватного і сімейного життя:

1. Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя [...].

2. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб

В рішенні у справі «Гарнага проти України» (Заява № 20390/07) Європейський суд з прав людини зазначив:

37. [...] Суд ще раз нагадує, що хоча мета статті 8 Конвенції головним чином стосується захисту особи від свавільного втручання державних органів, вона не лише зобов`язує державу утриматися від такого втручання, але й покладає на неї позитивні зобов`язання, властиві дієвій повазі до приватного та сімейного життя. Якщо межі між позитивними та негативними зобов`язаннями держави за статтею 8 не можна визначити з достатньою точністю, то застосовні принципи, тим не менш, є подібними. В обох контекстах слід дотримуватись справедливого балансу, який потрібно встановити між конкуруючими інтересами особи та суспільства в цілому (див. вищезазначене рішення у справі «Ст`єрна проти Фінляндії» (Stjerna v. Finland), п. 38, та рішення від 6 вересня 2007 року у справі «Юханссон проти Фінляндії» (Johansson v. Finland), заява № 10163/02, п. 29)

41. [...] За такої ситуації майже повної свободи зміни імені або прізвища особи обмеження, накладені на зміну по батькові, не видаються належним чином та достатньою мірою мотивованими національним законодавством. Крім того, державними органами не було надано жодного обґрунтування позбавлення заявниці її права приймати рішення з цього важливого аспекту її приватного та сімейного життя, і таке обґрунтування не було встановлено жодним іншим способом. Оскільки державні органи не забезпечили балансу відповідних інтересів, про які йдеться (див. пункт 38 вище), вони не виконали своє позитивне зобов`язання щодо забезпечення права заявниці на повагу до її приватного життя. Відповідно Суд вважає, що у цій справі було порушення статті 8 Конвенції.

Оскільки відповідно до глави 22 ЦК України ім`я, як і національна належність, відноситься до особистих немайнових прав, що забезпечують соціальне буття фізичної особи, суд вважає застосовними до цієї справи висновки ЄСПЛ у справі «Гарнага проти України». Адже, відмову у внесенні змін до актового запису відповідач обґрунтовує нормативною та технічною неможливістю внесення таких змін через відсутність на цей час відповідного законодавства. Проте, такі доводи не забезпечують балансу відповідних інтересів, свідчать про невиконання суб`єктом владних повноважень позитивного зобов`язання щодо забезпечення права позивача на повагу до його приватного і сімейного життя.

Суд також зауважує, що частина перша статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачає, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Отже, наведеним спеціальним Законом не передбачена можливість надання органом державної реєстрації актів цивільного стану роз`яснень чинного законодавства, замість висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому, через що суд дійшов висновку про вихід відповідача за межі наданої йому компетенції.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила), які, зокрема, містять такі норми:

1.1. Внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

1.12. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану, який одержав матеріали про внесення змін до актового запису цивільного стану, його поновлення та анулювання, не вправі відмовити в їх виконанні, якщо висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану не відповідає зібраним документам, необхідним для вирішення питання по суті, чинному законодавству чи зазначені в ньому факти не підтверджені повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копіями актових записів цивільного стану та іншими документами. У такому випадку отримані матеріали надсилаються разом із мотивованим листом керівника відділу державної реєстрації актів цивільного стану до головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі(того регіону, до якого вони надійшли). Відділ державної реєстрації актів цивільного стану вищезазначеного управління юстиції після розгляду та вивчення матеріалів справи повертає їх разом із мотивованим висновком до відділу державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (за місцем складення висновку) для його перегляду.

2.12. На підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Таким чином, наведені норми Правил також вказують на невідповідність дій відповідача, який ухилився від складення обґрунтованого висновку щодо заяви позивача.

Крім того, причинами неможливості задоволення заяви позивача відповідач називає обставини, які жодним чином не залежать від позивача, а саме, залишення паперового носія актового запису на тимчасово окупованій території та необхідність поновлення паперового носія актового запису, який зараз не містить графи про національність. Тобто, можливість задоволення заяви позивача відповідач поставив у залежність від місця зберігання паперового носія актового запису, що жодним чином не може бути підставою обмеження позивача в реалізації його прав та інтересів.

Тому суд зазначає, що відповідно до абзацу другого пункту 2.28 Правил у разі необхідності внесення змін до актового запису цивільного стану, що зберігається на тимчасово окупованій території України, цей запис попередньо поновлюється у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, до якого подано відповідну заяву громадянами України, що проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї; у відділі державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання громадянина України, яке знаходиться за межами тимчасово окупованої території України.

Пунктом 2.29 Правил прямо встановлено, що зміни до паперових носіїв актових записів цивільного стану проводяться шляхом внесення додаткових відомостей у відповідні графи актових записів або закреслення даних у цих записах та внесення нових. Закреслення здійснюється таким чином, щоб можна було прочитати закреслені слова.

Отже, посилання відповідача на технічну неможливість внесення змін до актового запису через відсутність необхідної графи не відповідають змісту пункту 2.29 Правил, який допускає внесення змін шляхом закреслення та внесення нових даних.

При цьому суд зазначає, що рішення про задоволення позову ОСОБА_1 в частині зобов`язання відповідача вчинити певні дії не є безпідставним втручанням у дискреційні повноваження відповідача, оскільки останній вже розглядав заяву позивача про внесення змін до актових записів, проте не виконав покладених на нього законом обов`язків. Через вказані обставини судове рішення у цій справі повинно бути спрямоване на реальний захист порушеного інтересу позивача. Крім того, підпунктом 2.13.2 пункту 2.13 вищенаведених Правил прямо встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану може бути постанова адміністративного суду.

Таким чином, незважаючи на необов`язковість наразі записів у актах цивільного стану про національність особи, складенні раніше записи, які містять таку інформацію, можуть бути змінені за бажанням особи. Таке можливо виключно з ініціативи самої особи, щодо якої ці записи складені, не повинно залежати від наявності будь-яких підтверджуючих документів чи перевірятися. Обрання національності є проявом індивідуальності, а тому не повинно піддаватися контролю з боку держави. Тому позивач вправі вимагати безумовного коригування вчинених раніше записів щодо неї.

Надаючи правову оцінку обраному позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. TheUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Враховуючи викладене, із урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи, суд вважає, що належним способом захисту позивачки є саме:

- визнання протиправною відмову Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), викладену у листі № 20.13-25-2369 від 05.11.2020 року, у внесенні змін до актового запису № 2728 від 04.10.1962 року про народження ОСОБА_6 , вказавши у графі національність батька ОСОБА_3 - « ОСОБА_4 »; до актового запису № 40 від 22.01.1982 року про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , вказавши у графі національність нареченої ОСОБА_6 - « ОСОБА_7 »;

- зобов`язання Краматорський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) поновити та внести зміни: до актового запису № 2728 від 04.10.1962 року про народження ОСОБА_6 , вказавши у графі національність батька ОСОБА_3 - « ОСОБА_4 »; до актового запису № 40 від 22.01.1982 року про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , вказавши у графі національність нареченої ОСОБА_6 - « ОСОБА_7 ».

З наведених підстав суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору згідно п.9. ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір, тому підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 78, 90, 139, 205, 244-246, 287, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), викладену у листі № 20.13-25-2369 від 05.11.2020 року, у внесенні змін до актового запису № 2728 від 04.10.1962 року про народження ОСОБА_6 , вказавши у графі національність батька ОСОБА_3 - « ОСОБА_4 »; до актового запису № 40 від 22.01.1982 року про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , вказавши у графі національність нареченої ОСОБА_6 - « ОСОБА_7 ».

Зобов`язати Краматорський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (місцезнаходження: Донецька область, м.Краматорськ, вул. Паркова, 10) поновити та внести зміни:

- до актового запису № 2728 від 04.10.1962 року про народження ОСОБА_6 , вказавши у графі національність батька ОСОБА_3 - « ОСОБА_4 »;

- до актового запису № 40 від 22.01.1982 року про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , вказавши у графі національність нареченої ОСОБА_6 - «гречанка».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (місцезнаходження: Донецька область, м.Краматорськ, вул. Паркова, 10) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Повний текст судового рішення складено та підписано 18 червня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Бєломєстнов О.Ю.