Справа № 645/492/21
Суддя: Мартинова О. М.
Дата ухвалення: 2021-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/492/21
Провадження № 2-а/645/27/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2021 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Мартинової О.М.,

секретар судових засідань Кривченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Погосяна Ваака Арутюновича, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону 3 УПП в Харківській області ДПП молодшого лейтенанта поліції Погосяна В.А, в якій просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №567947 від 18.01.2021 року за ч. 8 ст. 121 КУпАП

та закрити провадження по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 18.01.2021 року поліцейським взводу 2 роти 2 батальйону 3 УПП в Харківській області ДПП молодшим лейтенантом поліції Погосяном В.А. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18№567947 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8 500 грн. Позивач вважає, що накладене адміністративне стягнення не відповідає фактичним обставинам справи та нормам законодавства, дана постанова є незаконною та такою що підлягає скасуванню, з підстав:

- позивач не здійснював дане правопорушення, він не керував ним, а лише знаходився в автомобілі;

- відповідач виніс постанову без розгляду справи, не склав протокол про адміністративне правопорушення;

- постанова не містить відомостей щодо джерел виявлення правопорушення, якими б підтверджувалося, що позивач допустив керування транспортним засобом;

- не надано беззаперечних та допустимих доказів наявності у його діях складу адміністративного правопорушення.

Також зазначив, що негайне складання постанови без розгляду справи, без складання адміністративного протоколу чи документування у інший спосіб того, що розгляд справи відбувся з дотриманням прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ставить під сумнів правомірність винесеної постанови, що є самостійною підставою для визнання її протиправною та скасування. Доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення зазначено відеозапис з бодікамери патрульного поліцейського, проте, цей відеозапис не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови. Доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення постанови. В постанові вказується, що в якості доказу фіксації правопорушення додається відеозапис з нагрудної камери (бодікамери), але такого технічного засобу не передбачено чинним законодавством, що, відповідно, унеможливлює його використання інспектором. Натомість законодавством передбачено такий технічний засіб, як в «портативний відеореєстратор», таким чином, постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис. У разі відсутності в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, дані митної служби, які використовував інспектор, не зафіксовані належним чином, позивача з ними не ознайомлено, в постанові не вказане джерело походження цих даних. Постановою КМУ від 20 червня 2018 р. № 479 «Про реалізацію експериментального проекту щодо створення умов для унеможливлення ухилення від сплати митних платежів» установлено, що під час реалізації експериментального проекту поліцейські та службові особи Міністерства внутрішніх справ мають право доступу до автоматизованої системи митного оформлення Інспектор - 2006 (п. 2). Пунктом 1 цієї Постанови встановлений кінцевий строк реалізації проекту: з 21 червня 2018 р. до 31 грудня 2018 р. під час якого вони мали право доступу до цієї бази, який вже закінчився. Отже, використання інспектором інформації з цієї бази є неправомірним, адже здійснено не у передбачений законом спосіб, а такий доказ є недопустимим, що веде до того, що всі докази, які на ньому ґрунтуються, є недопустимим.

Щодо складання протоколу зазначено, що відповідно до частини п`ятої статті 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобі, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Позивач оспорював на місці події допущене порушення та заперечував проти притягнення до відповідальності. Позивач вказує, що не слід ототожнювати порушення правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, та порушення частини восьмої статті 121 КУпАП, посилаючись на те, що термін «у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», вжитий у частині п`ятій статті 258 КУпАП, вочевидь стосується терміну «що забезпечують безпеку руху транспорту», вжитого у частині першій статті 222 КУпАП. Таким чином, означений у частині п`ятій статті 258 КУпАП випадок як «правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» не стосується правопорушення за частиною восьмою статті 121 КУпАП. Крім того, інструкція, якою затверджено бланк оскаржуваної постанови, не регламентує процедуру оформлення та винесення постанов за ч. 8 ст. 121 КУпАП, таким чином, відповідач зобов`язаний був на виконання ч. 5 ст. 258 КУпАП скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, чого не зробив, чим порушив закон.

Також позивач зазначив, що поліції законом надано повноваження саме на вжиття заходів для виявлення неправомірного керування транспортними засобами, щодо яких порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а не притягнення до відповідальності. Законом України «Про Національну поліцію» не передбачено повноваження поліції на провадження у справах про адміністративні правопорушення цієї категорії щодо таких транспортних засобів, а також винесення рішень про застосування адміністративних стягнень.

З огляду на викладене, постанова підлягає скасуванню за недоведеністю вини позивача.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.02.2021 року відкрито провадження по справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

09.02.2021 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про заміну відповідача на Департамент патрульної поліції.

22.03.2021 року від представника УПП в Харківській області ДПП Левенцової К.Ю. надійшла заява про залучення УПП в Харківській області ДПП до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, а також пояснення третьої особи щодо справи. У поясненнях зазначається, що 18.01.2021 року о 19.45 год. за адресою: м. Харків, пр-т Науки, 15, під час виконання службових обов`язків поліцейським взводу № 2 роти № 2 батальйону № 3 УПП в Харківської області ДПП молодшим лейтенантом поліції Погосяном В.А. була винесена постанова серії ДП18 № 567947 від 18.01.2021 року відносно ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП. Відповідно до відеозаписів подій зафіксованих на портативні відеореєстратори (бодікамери) поліцейських ХА № 02040 та ВН 01345, позивач - ОСОБА_1 18.01.2021 року за адресою: м. Харків, просп. Науки, 15, керував транспортним засобом Renault Megane, н.з. НОМЕР_1 , зареєстрованим у республіці Польща. Згідно із відомостями, що містяться у базі інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», (далі - ІПНП), вищезазначений транспортний засіб було ввезено 27.07.2018 року ОСОБА_2 . На підставі вказаних відомостей, молодший лейтенант поліції ОСОБА_3 встановив, що транспортний засіб Renault Megane, н.з. НОМЕР_1 , знаходиться в Україні з порушенням строків перебування на території України в режимі тимчасового ввезення до 1-го року, передбаченого Митним кодексом України. ОСОБА_1 не поміщував транспортний засіб у митний режим «Транзит», таким чином, станом на дату 18.01.2021 року порушив вимоги ст. 380 Митного кодексу України, ст. 31 Закону України «Про дорожній рух», що утворює об`єктивну сторону адміністративного правопорушення передбаченого частиною 8 статті 121 КУпАП. Внаслідок цього, за результатом розгляду адміністративної справи за місцем вчинення адміністративного правопорушення, винесено постанову серії ДП18 № 567947, якою позивача притягнуто до відповідальності та застосовано адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 8 ст. 121 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 8500 грн. Також зазначено, що відповідно до ст. ст. 95, 381 Митного кодексу України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, з метою транзиту через митну територію України строком: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). Статтями 93, 102 Митного кодексу України передбачається, що такі транспортні засоби повинні бути до закінчення строку транзиту доставлені до митниці для подальшого вивезення за межі митної території або поміщені в митний режим. Пунктом 1 частини другої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейського зобов`язано зупиняти транспортні засоби у раз якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту. Частинами 2-4 ст. 31 Закону України «Про дорожній рух» унормовано, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Статтею 380 Митного кодексу України визначено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Абзацом 6 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» встановлено обов`язок водія не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту. Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію», визначено основні повноваження поліції. Поліція відповідно до покладених на неї завдань: виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення (пункт 2 частини 1 статті 23); вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення (пункт З частини 1 статті 23); у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання (пункт 8 частини 1 статті 23); виявляє транспортні засоби особистого користування, тимчасово ввезені на митну територію України громадянами більш як на 30 діб та не зареєстровані в Україні у встановлені законодавством строки (пункт 3 частини 1 статті 23); вживає заходів для виявлення неправомірного керування транспортними засобами, щодо яких порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки їх тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортні засоби використовуються для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортні засоби передано у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили їх на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту, а також заходів для виявлення неправомірного розкомплектування таких транспортних засобів (п. 3 ч. 1 ст. 23). Абзацами першим - другим статті 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, серед яких, передбачені ч. 8 ст. 121 КУпАП. Пунктом 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, передбачено у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Статтею 318 Митного кодексу України визначено, що для забезпечення здійснення митного контролю митними органами використовується єдина автоматизована інформаційна система митних органів України (далі - ЄАІС). Відповідно до Положення про Єдину автоматизовану інформаційну систему Держмитслужби України, затвердженого наказом ДМС України від 04.11.10 № 1341, ЄАІС створюється з метою забезпечення реалізації державної політики у митній справі. Разом з цим стаття 25 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що поліція здійснює інформаційно-аналітичну діяльність виключно для реалізації своїх повноважень, визначених цим Законом. Поліція в рамках інформаційно-аналітичної діяльності: формує бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України; користується базами (банками) даних Міністерства внутрішніх справ України та інших органів державної влади; здійснює інформаційно-пошукову та інформаційно-аналітичну роботу; здійснює інформаційну взаємодію з іншими органами державної влади України, органами правопорядку іноземних держав та міжнародними організаціями. Інформаційна взаємодія між митними органами та Національною поліцією України здійснюється відповідно до Порядку електронної інформаційної взаємодії Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства фінансів України та центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України та Міністра фінансів України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства фінансів України від 13 травня 2020 року № 386/208, зареєстрованим у Мін`юсті 15 травня 2020 року за № 446/34729.

Щодо записів бодікамер зазначено, що зазначення в графі 7 постанови назви технічного засобу у вигляді «бодікам», не є визначальною у справі характеристикою технічного засобу. До пояснення надається роздаточна відомість відеореєстраторів та рацій № 436, відповідно до якої поліцейський взводу № 2 роти № 2 батальйону № 3 УПП в Харківської області ДПП молодший лейтенант поліції ОСОБА_3 та поліцейський того ж підрозділу ОСОБА_4 отримали відеореєстратори серії ВН № 01345, серії ХА № 02040, серія та номер яких співпадають із зазначеними у постанові. За таких обставин, зазначення в постанові назви «бодікам», замість назви «відеореєстратор», не свідчить про застосування будь - якого іншого технічного засобу поліцейськими, що могло б істотно порушити права позивача.

Також у поясненні зазначено, що зі сторони позивача не надано жодних доказів, що спростовують факт скоєння ним адміністративного правопорушення, посилання позивача на порушення процедури розгляду не містить правового підґрунтя. Позивач, всупереч своїх тверджень викладених у позовній заяві, керував транспортним засобом, про що свідчить запис з нагрудного відеореєстратора, в автомобілі під час зупинки поліцейським перебував наодинці, а отже, сумніви, щодо керування транспортним засобом саме ним відсутні. Позивача на місці зупинки було ознайомлено з даними бази «ІПНП», розгляд справи проведено у відповідності до визначеної законодавством процедури притягнення до адміністративної відповідальності, надано право скористатись правовою допомогою.

До пояснень додається диск з відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів, попія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 567947 від 18.01.2021 року, витяг з інформацією щодо митного режиму ввезення транспортного засобу та копію роздаточної відомості відеореєстраторів та рацій.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.03.2021 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції.

Позивач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи сповіщався своєчасно та належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними у матеріалами справи.

Відповідачі поліцейський взводу 2 роти 2 батальйону 3 УПП в Харківській області ДПП Погосян В.А. та УПП в Харківській області ДПП у судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Від представника УПП в Харківській області ДПП Рвачова О.О. надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

В п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом встановлено, що 18.01.2021 року поліцейським взводу № 2 роти № 2 батальйону № 3 УПП в Харківської області ДПП молодшим лейтенантом поліції Погосяном В.А. винесено постанову серії ДП18 № 567947 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 18.01.2021 року о 19 год. 45 хв. по пр-ту Науки, 15, у м. Харкові керував транспортним засобом «Renault Megane», н.з. НОМЕР_1 , щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України. Транспортний засіб перебуває на території України з порушенням строків перебування в режимі тимчасового ввезення терміном до 1 року, згідно бази ІПНП (інформаційно-аналітичної системи «Інформаційний портал Національної поліції України») транспортний засіб ввезено 28.07.2018 року ОСОБА_2 та передано керування особі ОСОБА_1 , яка не поміщувала ТЗ у митний режим тимчасове ввезення, чим порушено вимогу ст. 380 Митного кодексу України та ст. 31 Закону України «Про дорожній рух», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП.

Частиною 8 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 380 Митного кодексу України, тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Частиною 5 ст. 380 Митного кодексу України передбачено, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

УПП в Харківській області ДПП до пояснень на позов додано витяг з ІПНП, згідно якого транспортний засіб «Renault Megane», н.з. НОМЕР_1 , був ввезений на територію України 28.07.2018 року, пункт пропуску «Гоптівка-Нєхотєєвка», вид: тимчасове ввезення до 1 року, ввезено особою: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух» (№3353).

Відповідно до ст.1 Закону №3353 цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Стаття 14 Закону №3353 зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч.2 ст.16 Закону №3353 водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Відповідно до п.30.1 Правил дорожнього руху власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Суд зазначає, що аналіз наведених норм у сукупності та в контексті запровадження заборони керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені МК України, та цілей Закону №3353, свідчить, що порушення вказаної заборони, посягає на безпеку дорожнього руху, отже адміністративне правопорушення передбачене ч.8 ст.121 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Таким чином, до компетенції органів Національної поліції належить розгляд справ про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені МК України, і накладати адміністративні стягнення.

За положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також засувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Викладене вище свідчить про те, що поліцейським під час розгляду адміністративної справи встановлені обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені МК України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не помішувала в митний режим транзиту.

Пунктом 10 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не помішували в митний режим транзиту, а також у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху України.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що ОСОБА_1 був зупинений поліцейським правомірно.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Частиною 1 ст. 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені частиною першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121 КУпАП.

Аналізуючи зазначені норми права, суд дійшов висновку, що у разі вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, розгляд якого відповідно до частини першої статті 222 КУпАП віднесено до компетенції Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складається і розгляд таких справ здійснюється на місці вчинення правопорушення, незалежно від того, чи оспорюватиме особа під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення допущене порушення і адміністративне стягнення.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, оспорювання особою допущеного порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не покладає на уповноважену особу обов`язку зі складення протоколу про таке правопорушення.

Щодо посилань позивача на використання поліцейським інформації з митних баз даних стосовно ввезення транспортних засобів, використання якої позивач вважає неправомірним та з якими позивач не був ознайомлений, суд зазначає наступне.

Відповідно до Положення про Єдину автоматизовану інформаційну систему Держмитслужби України Основними завданнями ЄАІС Держмитслужби є: зокрема забезпечення інформаційної взаємодії з центральними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та недержавними установами - суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності, митними та правоохоронними органами інших країн.

Разом з тим, ст. 25 ЗУ «Про Національну поліцію» передбачено, що Поліція здійснює інформаційно-аналітичну діяльність виключно для реалізації своїх повноважень, визначених цим Законом. Поліція в рамках інформаційно-аналітичної діяльності:

1) формує бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України;

2) користується базами (банками) даних Міністерства внутрішніх справ України та інших органів державної влади;

3) здійснює інформаційно-пошукову та інформаційно-аналітичну роботу;

4) здійснює інформаційну взаємодію з іншими органами державної влади України, органами правопорядку іноземних держав та міжнародними організаціями.

Частино 1 ст. 27 ЗУ «Про Національну поліції» передбачено, що поліція має безпосередній оперативний доступ до інформації та інформаційних ресурсів інших органів державної влади за обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних".

Отже інспектор патрульної поліції мав законне право при розгляді справи користуватись відомостями в базах даних державних органі влади, які стосуються обставин ввезення, митного оформлення та перебування на території України транспортного засобу.

Таким чином, при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо доводів позивача про неналежність відеозапису з нагрудної камери поліцейського як доказу суд, з посиланням на правову позицію Верховного Суду в постанові від 14.02.2018 року у справі №536/583/17, зазначає про наступне.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною 1 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Приписами частини 3 статті 283 КУпАП передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржений постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис саме події порушення Правил дорожнього руху, наданий відповідачем відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

При цьому, суд зазначає, що в спірній постанові міститься графа: «до постанови додається», у якій зазначено про наявність відеозапису з бодікамери ХА 02040 та бодікамери ВН 01345.

Отже, наданий відповідачем відеозапис може слугувати доказом в справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КАС України.

Суд також зазначає, що позивач заперечує факт керування транспортним засобом, проте жодних доводів з боку позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.8 ст.121 КУпАП, за яке на нього накладено адміністративне стягнення, він не навів.

З наданих УПП в Харківській області ДПП відеозаписів вбачається, що автомобіль «Renault Megane», н.з. НОМЕР_1 , рухався по пр-ту Науки у м. Харкові, перетинав перехрестя доріг та був зупинений працівниками поліції. ОСОБА_1 , який перебував за кермом вказаного автомобілю, не заперечував проти керування ним, особисто зазначив інспектору, що він тривалий час їздить за кермом вказаного автомобілю, проте вперше зупинений працівниками поліції. Також зазначив, що це не його автомобіль, він не знає хто є власником автомобілю, хто його ввозив на територію України та термін його ввезення. ОСОБА_1 працівниками поліції були роз`яснені його права, порядок розгляду адміністративного правопорушення, інспектором була зачитана постанова.

Таким чином, посилання позивача на те, що він не здійснював керування автомобілем, а лише знаходився в автомобілі, суперечать наданими ним поясненнями, зафіксованими відеозаписом бодікамер працівників патрульної поліції та доданими до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

За нормами ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Матеріалами справи підтверджено, що з доказами скоєння адміністративного порушення позивача було ознайомлено на місці зупинки, про що свідчить підпис позивача в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Наявні в матеріалах відео докази також підтверджують факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відтак, адміністративне стягнення застосовано відповідачем у відповідності до вимог закону, у межах санкцій статті, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано, а судом таких обставин не встановлено. При цьому, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.8 ст. 121 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах доказами.

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлені процесуальні рішення загального місцевого суду за результатами розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладені приписи процесуального законодавства, висновки, яких суд дійшов за результатами розгляду справи, в задоволенні вимог позивача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 5, 8, 14, 22, 72-79, 211, 220, 241-246, 250 КАС України, ст.ст.121, 126, 222, 257, 268, 277, 278, 279, 280, 286 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Погосяна Ваака Арутюновича, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у встановленому законом порядку протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач Поліцейський взводу 2 роти 2 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції молодший лейтенант поліції Погосян Ваак Арутюнович, адреса: 61033, м. Харків, вул. Шевченка, буд.315-А.

Відповідач - Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, адреса: 61033, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 315-А.

Повний текст рішення виготовлено 17.06.2021 року.

Суддя - О. М. Мартинова