Справа № 380/4467/21
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2021-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа№380/4467/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сасевича О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, Зимноводівської сільської об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області про визнання дій протиправними, зобов`язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, Зимноводівської сільської об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області із вимогами:

-визнати незаконною відмову відповідача на клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області розміром 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та зобов`язати відповідача повторно розглянути клопотання позивача протягом 1 місяця з часу проголошення остаточного рішення за цим позовом та зобов`язати надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в с. Зимна Вода, Пустомитівського району Львівської області не інакше як у спосіб передбачений приписами спеціальних норм Земельного кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач звернувся до Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області із заявою від 27.07.2020 про отримання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовно площею 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Згідно відповіді Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області її заява була розглянута на сесії сільської ради 15.09.2020, за результатами голосування рішення не прийнято. Тому, на думку позивача, такі дії спрямовані на перешкоджання права на отримання дозволу на розробку проекту землеустрою та є протиправними, у зв`язку з чим звернулася з даним позовом до суду.

Ухвалою від 30.03.2021 року вказану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення її недоліків.

З метою усунення недоліків, вказаних в ухвалі судді від 30.03.2021 року, позивач, клопотанням від 07.04.2021 року, частково усунула недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 12.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі.

Ухвалою від 19.05.2021 продовжено строки розгляду справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Зимноводівської сільської об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області про визнання дій протиправними, зобов`язання до вчинення дій до шістдесяти днів з дня відкриття провадження в справі.

Ухвалою від 24.05.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівсьского окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року про відкриття провадження у справі №380/4467/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, Зимноводівської сілської об`єднаної територіальної громади Пістомитівського району Львівської області про зобов`язання вчинити певні дії повернуто заявнику.

Відповідачі правом на подання відзиву, передбаченим ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористалися, свою позицію стосовно позову не висловили.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, оскільки суб`єкт владних повноважень не подав відзиву на позов без поважних причин, суд кваліфікує це як визнання позову.

Частиною 6 ст. 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що позивачка звернулася до Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області із заявою від 27.07.2020 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовно площею до 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд . До заяви було додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Листом від 17.09.2020 №1531/-20 повідомлено, що заява була розглянута на сесії сільської ради 15.09.2020, за результатами голосування рішення не прийнято

Вважаючи дії селищної ради в частині неприйняття позитивного рішення за заявою позивачки протиправними та такими, що порушує її права, позивачка звернуласядо суду за їх захистом.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 14 Конституції України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 140 Конституції України встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно з ч. 1 ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Інші питання організації місцевого самоврядування, формування, діяльності та відповідальності органів місцевого самоврядування визначаються законом на підставі статті 146 Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі Закон №280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з ст. 25 Закону №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 вищезгаданого Закону передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до пунктів «а» та «б» ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України (далі ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно з абз. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Пунктом «в» ч. 3 ст. 116 ЗК України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Пунктом «г» ч. 1 ст. 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах не більше 0,25 гектара, в селищах не більше 0,15 гектара, в містах не більше 0,10 гектара.

Згідно з абз. 1 ч. 3 ст. 123 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України).

Частиною 10 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

При цьому земельним законодавством визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 Земельного кодексу України.

Отже, якщо особа, яка звернулася до відповідного органу виконавчої влади або місцевого самоврядування із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, виконала усі передумови для отримання відповідного дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, то відповідно підстави для відмови у наданні такого дозволу відсутні.

Як слідує з матеріалів справи, позивачка звернулася до Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, із заявою від 27.07.2020 про отримання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовно площею 0.25 га для будівництва і обслуговування. До заяви було додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Таким чином, з наведеного вбачається, що позивач виконав усі передумови для отримання відповідного дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, які визначені у ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином нормами чинного законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини чітко визначені підстави, порядок, строки, процедура надання відповідачем дозволу зацікавленим особам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а також порядок, строки, відповідна процедура та підстави для відмови у наданні такого дозволу, як і форма прийняття рішень. Слід наголосити, що рада у межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відтак лист Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 17.09.2020 яким повідомлено, що рішення про надання дозволу позивачу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами голосування не прийнято, суд не може вважати рішенням у розумінні Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

В той же час, у матеріалах справи відсутнє рішення Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області за результатами розгляду відповідної заяви позивачки щодо виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) про надання мотивованої відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до вимог частини шостої статті 118 Земельного кодексу України.

При цьому, суд зауважує, що за жодних обставин відповідний орган місцевого самоврядування не звільнений від обов`язку прийняти рішення щодо надання дозволу (або мотивовану відмову) у межах встановленого законом місячного строку.

Аналіз частини 10 статті 118 Земельного кодексу України у взаємозв`язку із положеннями КАС України і конституційним правом особи на судовий захист, свідчить про те, що не прийняття органом місцевого самоврядування одного з рішень з питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою може бути предметом судового оскарження, оскільки, фактично, створює перешкоди для подальшого позитивного вирішення питання на користь особи, яка бажає реалізувати своє право на отримання земельної ділянки безоплатно у власність.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що, не прийнявши жодного рішення з числа тих, які він був зобов`язаний ухвалити відповідно до вимог частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України відповідач допустив протиправну бездіяльність, а тому позовну вимогу про визнати незаконною відмову відповідача на клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області розміром 0,25 га. належить задовольнити у спосіб: визнати протиправною бездіяльність Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 27.07.2020 щодо виділення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Вирішуючи позовні вимоги про зобов`язання відповідача розглянути повторно заяву ОСОБА_1 та надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки до 0.25 га у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в межах населеного пункту с.Зимна Вода, Пустомитівського району, Львівської області, суд зазначає таке.

Згідно із частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє, а під ними необхідно розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

При вирішенні спору у вказаній частині позовних вимог суд також враховує правову позицію щодо ефективного способу захисту порушених прав у спірних правовідносинах, викладену у постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №420/914/19.

Застосування судом способу захисту у цій адміністративній справі, про який просить позивач, шляхом зобов`язання відповідача надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ,вимагає з`ясування того, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для надання йому такого дозволу.

На думку суду, належним способом захисту прав позивача за наявних фактичних обставин необхідно визнати саме зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача від 27.07.2020 про надання позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0.25 га у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах населеного пункту с.Зимна Вода, Пустомитівського району, Львівської області, суд вважає належним і достатнім та вважає, що вказані дії мають бути вчинені відповідачем з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, позаяк застосування обраного позивачем способу захисту порушеного права вимагає оцінки усіх визначених законом умов, необхідних для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Отже, у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення - надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею до 0.25 га у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах населеного пункту с.Зимна Вода, Пустомитівського району, Львівської області, суд зазначає таке.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Відтак, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що відповідач не довів правомірності свого рішення, а його заперечення не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та засадах верховенства права. Натомість, факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду. Таким чином, позовні вимоги належить задовольнити частково.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою від 12.04.2021 року, позивачу ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору відповідно до ст.8 Закону України «Про судовий збір» до ухвалення судового рішення у даній справі.

Враховуючи те, що позовні вимоги позивача задоволено частково, судові витрати у вигляді судового збору підлягають пропорційній сплаті відповідно до задоволеної частини позовних вимог по 454,00 грн. з обох сторін.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295, п. 3 розділу VI, пп. 15.5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 щодо виділення земельної ділянки розміром 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) на території Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Зобов`язати Зимноводівську сільську раду Пустомитівського району Львівської області (вул. Шухевича, 83, с. Зимна Вода, Пустомитівський район, Львівська область, 81110, ) розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.07.2020 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,25 га у власність, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) на території Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, із прийняттям обґрунтованого і законного рішення за результатами його розгляду в установленому порядку, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Державного бюджету України 454,00 (чотириста чотири) грн. 00 коп. судового збору .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області (вул. Шухевича, 83, с. Зимна Вода, Пустомитівський район, Львівська область, 81110, ) на користь Державного бюджету України 454,00 (чотириста чотири) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Сасевич О.М.