Справа № 620/5330/21
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2021 року Чернігів Справа № 620/5330/21

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Баргаміної Н.М., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій відповідача в частині перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зі зменшенням розміру відсотків щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 86% до 56% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 86 % від суддівської винагороди судді, визначеної у довідці ТУ ДСА в Чернігівській області від 25.02.2020 за № 03/36-751, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач при перерахунку на виконання рішення суду щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці необґрунтовано зменшив відсоток грошового утримання з 86% до 56%.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що положеннями частини третьої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», які є чинними на даний час та неконституційними не визнавалися, передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. При цьому стаття 142 вказаного Закону не містить жодних відсилочних норм, а відтак відсутні і підстави для врахування в період роботи на посаді судді будь-яких інших періодів, ніж періоди роботи на посаді судді. Оскільки за матеріалами пенсійної справи стаж роботи позивача на посадах судді складає 23 повних роки, загальний відсоток розрахунку щомісячного довічного грошового утримання із заробітку складає 56%. Також зазначає, що для застосування розміру 86% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, про який просить позивач, немає правових підстав, оскільки зазначений розмір був передбачений Законом України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010, але з 18.02.2020 з моменту проголошення рішення Конституційного Суду України № 2-р/2020 від 18.02.2020, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 в частині регулювання щомісячного довічного грошового утримання, остаточно втратив чинність. Стверджує, що діючим Законом передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування щомісячного довічного грошового утримання. Вказує, що неможливо використовувати для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання одночасно складові, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання різними нормативними актами, які діють у різних часових просторах.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є суддею у відставці, з жовтня 2016 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.10.2020 по справі № 620/3955/20 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/92327313) адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено повністю, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 14.07.2020 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з заявою від 13.07.2020; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно довідки Територіального управління державної судової адміністрації України у Чернігівської області від 25.02.2020 №03-36/751, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 (а.с. 24-27).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області було здійснено перерахунок довічного грошового утримання позивача з 19.02.2020, з розрахунку 56% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (а.с. 22).

Не погоджуючись з вказаним розрахунком позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з відповідною заявою, однак листом від 11.02.2021 № 2500-0202-8/7421 позивачу повідомлено, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці перераховано у розмірі 56% суддівської винагороди з 19.02.2020 з урахуванням вимог законодавства, чинного на дату проведення перерахунку (а.с. 14).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).

За приписами частини четвертої статті 142 Закону № 1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно з частиною п`ятою статті 142 Закону № 1402-VIII пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Частиною третьою статті 135 Закону № 1402-VIII встановлено, що базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 55 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, згідно пунктів 22, 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 1 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI).

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453-VI.

Відповідно до пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90% суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16.10.2019 № 193-IX, який набрав чинності 07.11.2019, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII.

Надалі, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону № 1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні Конституційний Суд зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України). Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Чернігівським окружним адміністративним судом за наслідком розгляду справи № 620/3955/20 у рішенні від 21.10.2020 констатовано право позивача, після визнання неконституційними положень пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII, на перерахунок розміру його щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру суддівської винагороди, обчисленої відповідно до статті 135 та підпункту 4 пункту 24 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII, які визначають розмір суддівської винагороди працюючого судді.

Однак, суд вважає помилковими висновки позивача щодо наявності обґрунтованих підстав для обчислення його перерахованого довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з 86% розміру суддівської винагороди працюючого судді, з огляду на наступне.

В силу вимог частини третьої статті 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Стверджуючи про необхідність проведення перерахунку свого щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці виходячи з 86% розміру суддівської винагороди, позивач вказав на незмінність відсоткового співвідношення грошового утримання та послався на рішення Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 620/1116/20.

Відповідно до змісту вказаного рішення, предметом розгляду Верховним Судом у межах цієї справи було, зокрема, визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 05.03.2020 про відмову в перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із його заявою від 25.02.2020; зобов`язання відповідача здійснити позивачу, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Чернігівській області від 25.02.2020 № 03/36-740, з урахуванням фактично виплачених сум.

Суд зазначає, що спір в межах вказаної справи виник у правовідносинах, які виникли після дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020. Проте, у зазначеному рішенні, відсоткове відношення щодо вказаного перерахунку не розглядалось.

Зазначене, на переконання суду, свідчить про наявність очевидних відмінностей у правовому регулюванні правовідносин, що виникли в межах даного спору, та правовідносин в межах справи, розгляд якої здійснив Верховний Суд у справі № 620/1116/20 що, у свою чергу, унеможливлює застосування судом висновків, викладених у рішенні по справі № 620/1116/20 під час вирішення даного спору.

В зв`язку із вищенаведеним посилання позивача на рішення Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 620/1116/20 суд відхиляє як безпідставні.

За приписами частини четвертої статті 142 Закону № 1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Як слідує з матеріалів справи, стаж позивача на посаді судді складає 23 роки 8 місяців 18 днів, а тому загальний відсоток розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 56%.

Проаналізувавши наведені вище приписи Закону № 1402-VIII, та враховуючи висновки Конституційного Суду України у рішенні від 18.02.2020 № 2-р/2020, суд звертає увагу, що даним Законом не встановлено різних умов в частині застосування відсоткового розміру суддівської винагороди при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці при призначенні грошового утримання чи здійсненні його перерахунку.

Окрім цього, надаючи оцінку положенням пункту 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, Конституційний Суд України у рішенні від 18.02.2020 № 2-р/2020 вказав, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Суд звертає увагу позивача на те, що перерахунок грошового утримання судді у відставці в розмірі 86% від заробітної плати працюючого судді, ставить діючих суддів у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом № 2453-VI.

Встановлений Конституційним Судом України єдиний підхід до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів не передбачає вибіркового застосування правових положень, як наполягає позивач.

Право судді у відставці на здійснення перерахунку розміру довічного грошового утримання відповідно до Закону № 1402-VIII передбачає обчислення розміру такого утримання виходячи зі складових суддівської винагороди, визначених статтею 135 Закону № 1402-VIII та відсоткового розміру заробітної плати працюючого судді, встановленого цим же Законом.

Визначена пунктом 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII можливість встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на рівні 80% суддівської винагороди (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90% суддівської винагороди судді) передбачала обчислення розміру такого утримання відповідно до положень Закону № 2453-VI.

Визнання неконституційними положень пункту 25 Прикінцевих і перехідних положень Закону № 1402-VIII передбачає єдиний порядок обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що у свою чергу, виключає можливість та обґрунтовані підстави для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці виходячи зі складових суддівської винагороди, визначених статтею 135 Закону № 1402-VIII та відсоткового розміру суддівської винагороди, встановленого Законом № 2453-VI.

Таким чином, під час здійснення позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 56% суддівської винагороди, який працює на відповідній посаді, відповідач, як суб`єкт владних повноважень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо посилання представника відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду, то суд зазначає наступне.

Так, положеннями частин першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В даному випадку, перерахунок довічного грошового утримання позивачу з 19.02.2020 в розмірі 56 % було проведено 27.11.2020, а тому, враховуючи звернення до суду 20.05.2021 строк звернення до суду позивачем не пропущено.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.

У зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позову, понесені ним судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23.06.2021.

Суддя Н.М. Баргаміна