Справа № 320/10789/20
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2021 року м. Київ справа №320/10789/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом за позовом Головного управління Державної податкової служби у Київській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління Державної податкової служби у Київській області з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить суд стягнути з відповідача 35505,49 грн, в рахунок погашення податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що за відповідачем рахується податковий борг, який у добровільному порядку не сплачено.

Ухвалою від 30 листопада 2020 було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання. Відповідач копію ухвали про відкриття провадження отримав 16.02.2021, заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 КАС України, до суду не надав.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено наступне.

Відповідно до відомостей, що вказані у інтегрованій картці платника за відповідачем станом на 30.04.2020 року рахується заборгованість по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 35505,49 грн (том 1 а.с. 6-7). Зазначене також підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком податкового боргу ОСОБА_1 ( том 1 а.с. 4).

Вказану заборгованість нараховано відповідачу згідно податкових повідомлень-рішень форми Ф:

- від 08.02.2019 року №0-1008, яким відповідачу визначено суму податкового зобов`язання у розмірі 15485,82 грн за 2018 рік. Податкове повідомлення-рішення належним чином надіслане та вважається врученим відповідачу ( том 1 а.с. 10);

- від 14.01.2020року №, яким відповідачу визначено суму податкового зобов`язання (штрафу) у розмірі 2662, 08 грн. Податкове повідомлення-рішення належним чином надіслане та вважається врученим відповідачу, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ( том 1 а.с. 13);

- від 14.01.2020року №0-1008, яким відповідачу визначено суму податкового зобов`язання у розмірі 17357,59 грн за 2019 рік.

Судом також встановлено, що у зв`язку із наявністю податкового боргу, що утворився внаслідок несплати відповідачем податкового зобов`язання, відповідачу надіслано на офіційну адресу податкову вимогу форми Ф від 29 травня 2019 року №52767-53.

На день розгляду справи у суді вказана податкова вимога є не відкликаною.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, слід зазначити наступне.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 року №2755- IV (далі - ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 16 ПК України визначені обов`язки платника податку, серед яких сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1).

Пункт 31.1 статті 31 ПК України визначає, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

При цьому, підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, під податковим боргом розуміють суму узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої на суму такого грошового зобов`язання.

Порядок справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, регламентований статтею 266 ПК України.

Згідно з підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до підпункту 266.5.1. пункту 266.5 статті 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України визначено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Згідно з підпункту 266.7.2. пункту 266.7 статті 266 ПК України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Податкове зобов`язання за звітний рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (пункт а) підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України).

Судом у цій справі встановлено, що позивачем як контролюючим органом складено по відношенню до відповідача податкові повідомлення-рішення форми Ф:

- від 08.02.2019 року №0-1008, яким відповідачу визначено суму податкового зобов`язання у розмірі 15485,82 грн за 2018 рік.;

- від 14.01.2020року №, яким відповідачу визначено суму податкового зобов`язання (штрафу) у розмірі 2662, 08 грн;

- від 14.01.2020року №0-1008, яким відповідачу визначено суму податкового зобов`язання у розмірі 17357,59 грн за 2019 рік.

Матеріалами справи підтверджено, що вищевказані податкові повідомлення-рішення належним чином були надіслані відповідачу, а відтак сума визначеного ними податкового зобов`язання є узгодженою та підлягає сплаті у визначений в пункті а) підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України строк.

Доказів сплати у визначений пунктом а) підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України строк визначених відповідачу сум податкового зобов`язання, суду надано не було. Окрім цього, в матеріалах справи відсутні докази того, що вказані податкові повідомлення-рішення у визначений пунктом а) підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України строк, оскаржувалися в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що сума податкового зобов`язання, визначена вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, на момент розгляду справи у суді, є узгодженою та перейшла в категорію податкового боргу. Загальний розмір не сплаченого податкового зобов`язання за досліджуваним податковими повідомленнями-рішеннями складає 35505,49 грн.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (пункт 59.5 статті 59 ПК України).

Судом встановлено, що позивачем сформовано та направлено відповідачу податкову вимогу форми Ф від 29 травня 2019 року №52767-53 на суму 15485,82 грн. Оскільки після вручення податкової вимоги сума податкового боргу у відповідача змінилася (збільшилася), але борг відповідачем не було погашено, позивачем повторно податкова вимога не надсилалася (не вручалася).

Пунктом 95.2 статті 95 ПК України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги, а відповідно до пункту 95.3 цієї ж статті ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з пункту 87.11. статті 87 ПК України, орган стягнення (у нашому разі позивач) звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Враховуючи наявність у відповідача податкового боргу, а також те, що позивачем дотримано процедуру звернення з цим позов до суду, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 заборгованість зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у сумі 35505, 49 грн.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивачем доведено суду правомірність заявлених вимог, на день розгляду справи заборгованість відповідачем не погашена, а тому зважаючи на наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини справи, а також виходячи з конституційного принципу обов`язковості сплати податків і зборів, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу на суму 35505,49 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Частиною 2 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. У матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, відтак, суд не стягує їх з відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Державного бюджету України податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки - 35505 (тридцять п`ять тисяч п`ятсот п`ять) грн 49 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Басай О.В.