Справа № 240/20495/20
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2021-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2021 року справа № 240/20495/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд в особі головуючого судді Руденко А.В., розглянувши у письмовому провадженні в загальному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, -

ВСТАНОВИВ:

26.11.2020 ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 14.08.2020 №234 о/с по особовому складу про призначення молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Бердичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області та звільнення з посади оперуповноваженого 5 відділу управління оперативної служби Головного управління Національної поліції в Житомирській області;

- поновити молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 посаді оперуповноваженого 5 відділу управління оперативної служби Головного управління Національної поліції в Житомирській області з 20.08.2020;

- допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення на посаді з 20.08.2020;

- визнати протиправним та скасувати наказ Бердичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 26.10.2020 №179 про застосування до оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Бердичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 04.03.2021 справу №240/20495/20 передано на розгляд Черкаського окружного адміністративного суду.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 ОСОБА_2 справу №240/20495/20 прийнято до свого провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 13.05.2021 витребувано у відповідача належним чином завірені копії: положення про Головне управління Національної поліції в Житомирській області; положення про Бердичівський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Ухвалою суду від 31.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у письмовому провадженні з 01.06.2021.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що проходить службу в Національній поліції України та з липня 2020 року обіймала посаду оперуповноваженого 5 відділу управління оперативної служби Головного управління Національної поліції в Житомирські області. У подальшому наказом №234 о/с від 14.08.2020 позивача було переведено на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Бердичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області. Таким чином позивач була переведена на нижчу посаду, яка не є рівнозначною посаді. З вказаних підстав позивач вважає наказ №234 о/с від 14.08.2020 протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Крім цього, наказом №179 від 26.10.2020 до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за несвоєчасне інформування керівництва про перебування на лікарняному. Позивач вважає наказ №179 від 26.10.2020 протиправним та таким, що підлягає скасуванню з тих підстав, що Бердичівським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області не було вчинено дій щодо повідомлення позивача про проведення службового розслідування та виклику позивача для надання пояснень в рамках службового розслідування. За вказаних обставин позивач була позбавлена права надати пояснення та докази правомірності своїх дій.

Відповідач проти позову заперечив. 14.05.2021 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що для посад оперуповноваженого 5 відділу управління оперативної служби ГУНП в Житомирській області і оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Бердичівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області передбачається спеціальне звання «старший лейтенант поліції», тому вказані посаді є рівнозначними. Позивач була не переведена на посаду, а переміщена, а переміщення на іншу посаду не потребує згоди позивача. Щодо застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани, то 25.08.2020, 26.08.2020 та 27.08.2020 позивач не з`явилась на службі, про причини відсутності не повідомила та на телефонні виклики не відповідала. Вказане свідчить про наявність в діях позивача складу дисциплінарного проступку, тому у відповідача були наявні підстави для застосування до позивача дисциплінарного стягнення. З вказаних підстав просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, подані письмові докази, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 з липня 2020 року проходила службу в Національній поліції України на посаді оперуповноваженого 5 відділу управління оперативної служби Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

10.08.2020 начальник УОС ГУНП в Житомирській області подав подання на ім`я т.в.о. начальника ГУНП в Житомирській області, яким на підставі пункту 8 частини 10 статті 62 та абзацу 1 пункту 1 частини 1 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» клопотав про переміщення позивача на рівнозначну посаду для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

В обгрунтування подання зазначив, що позивач в органах Національної поліції зарекомендувала себе посередньо. Допускає невпевненість під час практичного застосування вимог нормативно-правової бази; наявні випадки халатного ставлення до своїх службових обов`язків; службою в поліції не дорожить; має низьке почуття відповідальності, схильна перекладати її на інших; при виконанні вказівок може іноді допускати недбалість. У роботі над вдосконаленням своїх знань проявляє поверхневий підхід. Інколи не вистачає наполегливості перед труднощами, потребує підтримки і допомоги.

Наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області №234 від 14.08.2020 відповідно до пункту 8 частини 10 статті 62 та абзацу 1 пункту 2 частини 1 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» позивач була звільнена з посади оперуповноваженого 5 відділу управління оперативної служби Головного управління Національної поліції в Житомирській області та призначена на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Бердичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Вказаний наказ надійшов до Бердичівського відділу поліції 25.08.2020.

Позивач на службу до Бердичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області 25, 26 та 27 серпня 2020 року не з`явилась.

Наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області №149 від 27.08.2020 за фактом відсутності позивача на службі було призначено службове розслідування та утворено дисциплінарну комісію.

Позивач листом від 09.09.2020, який надійшов до ГУНП в Житомирській області 16.09.2020, повідомила, що повторно повідомляє про перебування на лікарняному з 24.07.2020.

26.09.2020 начальником Бердичівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області був складений висновок про результати службового розслідування Вказаним висновком встановлено, що позивач 25.08.2020, 26.08.2020 та 27.08.2020 не з`явилась на службі без повідомлення причин відсутності. На телефонні виклики за мобільним номером, яким користується позивач, в період з 27.08.2020 по 24.09.2020 ніхто не відповідав. За місцем проживання позивача двері до квартири ніхто не відчинив. 16.09.2020 надійшов лист позивача, в якому остання повідомила, що з 24.07.2021 перебуває на лікарняному, без зазначення медичної установи, в якій проходить лікування.

Наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області №179 від 26.10.2020 за порушення службової дисципліни, вимог п. 5 ч. 3 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», в частині неухильного дотримання обов`язку поліцейського професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, що виразилось у несвоєчасному інформуванні керівництва про перебування на лікарняному, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Вважаючи накази №234 о/с від 14.08.2020 та №179 від 26.10.2020 протиправними, позивач звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні відносини регулюються Законом України від 02 липня 2015 року №580-VIІI «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VІІІ), який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №580-VIІI Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону №580-VІІІ поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Порядок переміщення та переведення поліцейського визначено у частині першій статті 65 Закону №580-VIII.

Переміщення поліцейських здійснюється:

1) на вищу посаду - у порядку просування по службі;

2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;

3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону;

4) у зв`язку із зарахуванням на навчання до вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, на денну форму навчання, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.

Закон №580-VІІІ, який є спеціальним у спірних правовідносинах, не містить визначення поняття « рівнозначна посада». Водночас, слід враховувати положення частини першої статті 59 Закону №580-VІІІ, згідно з якою служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

При цьому, відповідно до статті 60 Закону №580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною шостою статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

В силу приписів статті 2 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі - Закон №889-VIII) рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.

Частиною першою статті 51 Закону №889-VIII передбачено, що з метою встановлення розмірів посадових окладів державні органи поділяються за такими рівнями:

1) Апарат Верховної Ради України, Секретаріат Кабінету Міністрів України, постійно діючий допоміжний, допоміжні, консультативно-дорадчі органи, утворені Президентом України, апарати (секретаріати) Ради національної безпеки і оборони України, Центральної виборчої комісії, Рахункової палати, Конституційного Суду України, Верховного Суду, Офісу Генерального прокурора;

2) міністерства, центральні органи виконавчої влади із спеціальним статусом, який встановлений законом, апарати (секретаріати) вищих спеціалізованих судів, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) інші державні органи, юрисдикція яких поширюється на всю територію України;

4) державні органи, юрисдикція яких поширюється на територію Автономної Республіки Крим, однієї або кількох областей, міст Києва та Севастополя;

5) державні органи, юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення.

З Положення про Головне управління Національної поліції в Житомирській області, затвердженого наказом Національної поліції України від 06.11.2015 №22 вбачається, що Головне управління Національної поліції в Житомирській області є територіальним відділом поліції та згідно із законодавством України реалізує повноваження поліції на території Житомирської області (п. 1) безпосередньо та через утворені в установленому порядку структурні та територіальні (відокремлені) підрозділи. Таким чином, Бердичівський відділ поліції Головного управління Національної поліції у Черкаській області здійснює свої повноваження на території Бердичівського району Житомирської області.

Отже посада оперуповноваженого 5 відділу управління оперативної служби Головного управління Національної поліції в Житомирській області та посада оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Бердичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області за рівнем державних органів не є рівнозначною.

Суд не погоджується з доводами відповідача про те, що посади за спеціальним званням є рівнозначними.

Так, згідно з частиною другою статті 65 Закону №580 посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції. Проте, як зазначено вище, поняття рівнозначної посади Законом №580 не передбачено, у зв`язку з чим рівнозначність посади слід визначати відповідно до приписів Закону України «Про державну службу».

Вказаний висновок узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 28.11.2018 у справі №820/6677/16.

Крім цього, судом встановлено, що позивач проходила службу в Головному управлінні Національної поліції в Житомирській області, а призначена на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Бердичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, тобто в іншу місцевість без згоди позивача.

Суд зазначає, що спеціальний Закон України «Про національну поліцію» встановлює підстави переміщення, які зазначені у частині 1 статті 65 Закону № 580-VIII та порядок переміщення, який визначає за чиєю ініціативою таке переміщення відбувається. Таке переміщення може відбуватися - за ініціативою поліцейського або ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення (ч.8 ст.65 Закону № 580-VIII).

Проте, Закон 580-VIII не врегульовує випадки, коли переведення відбувається або в межах однієї місцевості або переведення до іншої місцевості, про що йдеться у статті 32 КЗоТ України.

Так стаття 32 КЗпП України встановлює можливість переведення в іншу місцевість тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Суд вважає можливим до цих правовідносин застосувати норми КЗпП України які врегульовують переведення працівника на роботу до іншої місцевості та вважає, що позивач була неправомірно переведена до іншої місцевості без її згоди.

Вказаний правовий висновок зазначений у постанові Верховного Суду від 17.10.2019 у справі №420/5192/18.

За вказаних обставин наказ від 14.08.2020 №234 о/с по особовому складу про призначення молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Бердичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області та звільнення з посади оперуповноваженого 5 відділу управління оперативної служби Головного управління Національної поліції в Житомирській області прийнятий без законних підстав, тому скасуванню підлягає скасуванню.

Щодо наказу Бердичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 26.10.2020 №179 про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 19 Закону №580 у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 №2337-V111 службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Частина 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України передбачає обов`язок поліцейського вживати заходів для негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника (пункт 5).

Згідно частини 1 статті 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Згідно статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків (ч. 1). Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (ч. 2).

Згідно ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно положень статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службовим розслідуванням є діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського (ч. 1). Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків (ч. 2). Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення (ч. 3). Підставою для призначення службового розслідування є, зокрема, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку (ч. 4). Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (ч. 10).

Судом встановлено, що згідно з рапортом заступника начальника сектору кримінальної поліції Бердичівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області Кухарчука І.В. від 27.08.2020 позивач не з`явилась на службі 25, 26 та 27 серпня 2020 року, про причини неявки не повідомила.

На підставі вказаного рапорту наказом Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області від 27.08.2020 №149 за фактом відсутності позивача на службі було призначено службове розслідування, за результатами якого складено висновок від 26.09.2020.

Під час проведення службового розслідування було встановлено, що 16.09.2020 до відділу документального забезпечення ГУНП у Житомирській області за вхідним №2794 надійшов лист позивача, згідно з яким вона повторно повідомила, що з 24.08.2020 перебуває на лікарняному, проте медичний заклад, у якому перебуває на лікуванні, не повідомила.

За висновком перевірки за порушення службової дисципліни, вимог п. 5 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції, п. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» в частині неухильного дотримання обов`язку поліцейського професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, що виразилось у несвоєчасному повідомленні керівника про перебування на лікарняному до позивача слід застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Оскаржуючи наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності, позивач посилається на порушення порядку проведення службового розслідування, передбаченого щодо її письмового повідомлення про проведення службового розслідування, а саме: порушення частин 6-10 статті 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно частини 1 статті 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою (ч. 2).

Згідно частини 6 статті 18 Дисциплінарного статуту у разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

Згідно частини 8 статті 18 Дисциплінарного статуту фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику про надання пояснень, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Судом встановлено, що листом від 14.08.2020 №2910/12/01-2020, направленим позивачу згідно фіскального чека АТ «Укрпошта» №8739 від 14.08.2020 відповідач повідомив позивача про прийняття наказу від 14.08.2020 №234 про переведення до Бердичівського відділу поліції та надіслав копію вказаного наказу.

Згідно наданих копій листків непрацездатності позивач перебувала на амбулаторному лікуванні з 14.08.2020 року, тобто на службі не перебувала.

Отже позивач зобов`язана була повідомити про перебування на лікуванні керівника Бердичівського відділу поліції, однак вказаний обов`язок не виконала.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не надав доказів письмового повідомлення позивача про виклик для надання пояснень, що є порушенням частини 6 статті 18 Дисциплінарного статуту.

Проте позивач у позовній заяві не зазначила обставин, внаслідок повідомлення яких під час проведення службового розслідування було спростовано невиконання нею обов`язку щодо повідомлення керівника Бердичівського відділу поліції про причини відсутності на службі. Водночас сам факт перебування на лікарняному не є такою обставиною.

За вказаних обставин суд вважає, що порушення порядку службового розслідування є формальним і не призвело до прийняття незаконного наказу, тому не вбачає підстав для скасування наказу про оголошення догани від 26.10.2020 №179.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищезазначене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже позивач підлягає негайному поновленню на посаді оперуповноваженого 5 відділу управління оперативної служби Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Згідно ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивач просить стягнути на її користь 11681,60 грн витрат на професійну правничу допомогу та судовий збір у сумі 1681,60 грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Згідно частини 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, Кодексом адміністративного судочинства України передбачені витрати на правничу допомогу адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу.

Згідно частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження витрат на професійну допомогу позивач надала копію договору про надання правової допомоги від 23.12.2020, укладений з адвокатським бюро «Дяченко і партнери», згідно з пунктом 5.2 якого сторони попередньо узгоджують розмір та порядок оплати гонорару та фіксують його в акті приймання-передачі наданих послуг.

Також позивачем надані акт приймання-передачі послуг №1 до договору №23/2020 про надання правової допомоги від 23.12.2020 про участь адвоката у судовому засіданні Житомирського окружного адміністративного суду 23.12.2020, яким визначено вартість участі адвоката в одному судовому засіданні у сумі 1000 грн і квитанцію №30206537 від 30.12.2020 про оплату 1000 грн, та акт приймання-передачі послуг №2 до договору №23/2020 про надання правової допомоги від 27.01.2021 про участь адвоката у судових засіданнях Житомирського окружного адміністративного суду 12.01.2021, 21.01.2021, 26.01.2021, яким визначено вартість участі адвоката в одному судовому засіданні у сумі 1000 грн, всього 3000 грн, і квитанцію №30648695 від 01.02.2021 про оплату 3000 грн.

Отже підтверджені доказами витрати на надання правової допомоги складають 4 000 грн і підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 2000 грн.

Також стягненню з відповідача підлягає судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп.

Керуючись ст. 139, 194, 205, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Житомирській області від 14 серпня 2020 року №234о/с про призначення молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Бердичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області та звільнення з посади оперуповноваженого 5 відділу управління оперативної служби Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді оперуповноваженого 5 відділу управління оперативної служби Головного управління Національної поліції в Житомирській області (вул. Старий бульвар, 5/37, м. Житомир, 10008, ) з 15 серпня 2020 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді оперуповноваженого 5 відділу управління оперативної служби Головного управління Національної поліції в Житомирській області (вул. Старий бульвар, 5/37, м. Житомир, 10008, ) з 15 серпня 2020 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Житомирській області (вул. Старий бульвар, 5/37, м. Житомир, 10008, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на оплату професійної правничої допомоги у сумі 2 (дві) тисячі гривень та 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Головуючий А.В. Руденко