Справа № 640/8277/21
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року м. Київ № 640/8277/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер»

до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої

служби Міністерства юстиції України

про визнання протиправним та скасування рішення від 12 березня 2021 року

№ 64764343/20.1/22, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

Науково-виробниче Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» (далі по тексту - позивач) звернулось до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач) в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашової А.М. у вигляді повідомлення від 12 березня 2021 року № 64764343/20.1/22 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання;

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повторно розглянути заяву Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» про примусове виконання рішення від 25 лютого 2021 року з примусового виконання листа № 640/9272/20, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 19 лютого 2021 року.

Позивачем, також, заявлено вимогу про визнання причин пропуску строку поважними, в обґрунтування зазначено, що спірне повідомлення отримано скаржником 22 березня 2021 року на підтвердження чого надано копію конверту та витяг з сайту АТ «Укрпошта».

Згідно статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

В даному випадку позивач звернувся до суду 26 березня 2021 року (відповідно до відмітки вхідної кореспонденції суду), після отримання 22 березня 2021 року повідомлення про повернення виконавчого документу, тобто, в межах десятиденного строку з розрахунку робочих днів після отримання інформації про оскаржувані дії.

Інформація про дату отримання поштового відправлення з органу стягнення підтверджується інформацією з сайту "Укрпошти", і у суду немає підстав ставити вказану інформацію під сумнів.

З врахуванням викладеного суд вважає дотриманим передбачений строк звернення до суду та розглядає спір по суті.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем неправомірно повернуто виконавчий лист, оскільки згідно частини 4 глави 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року N 512/5 виконавчий лист Окружного адміністративного суду міста Києва підлягає виконанню Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Відзиву від відповідача до суду не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено наступне.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 січня 2021 року у справі № 640/9272/20 адміністративний позов Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" задоволено. Визнано протиправною бездіяльність заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Квашенка Сергія Сергійовича, яка полягає у не вчиненні дій щодо надсилання постанови про повернення виконавчого документа стягувану від 26.11.2019 у виконавчому провадженні № 37674119 на адресу Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер". зобов`язано заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Квашенка Сергія Сергійовича надіслати на адресу Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" (01133, м. Київ, вул. Леоніда Первомайського, буд. 11) постанову про повернення виконавчого документа стягувану від 26.11.2019 у виконавчому провадженні № 37674119.

19 лютого 2021 року Окружним адміністративним судом міста Києва за вищезазначеним рішення виданий виконавчий лист № 640/9272/20 про зобов`язання заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Квашенка Сергія Сергійовича надіслати на адресу Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" (01133, м. Київ, вул. Леоніда Первомайського, буд. 11) постанову про повернення виконавчого документа стягувану від 26.11.2019 у виконавчому провадженні № 37674119.

25 лютого 2021 року позивачем вищенаведений виконавчий лист поданий до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на виконання.

Повідомленням Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 12 березня 2021 року № 64764343/20.1/22 виконавчий лист повернуто Стягувачу у зв`язку з порушенням підвідомчості його виконання.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернуся до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Згідно частини 1, 3 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.16 р. №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Приватний виконавець має право повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання: 2) в інших випадках, передбачених законом.

При поверненні виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією частиною, приватний виконавець зобов`язаний письмово зазначити підстави повернення, право стягувача оскаржити рішення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, а також право стягувача подати виконавчий документ на виконання іншого приватного виконавця або до органу державної виконавчої служби.

Згідно п. 10 ст. 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Згідно п. 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. №512/5 (в редакції станом на 14.05.2018 р.) органами державної виконавчої служби є:

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень;

управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції.

Згідно п. 4 Інструкції відділу примусового виконання рішень Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими:

боржниками є Апарат Верховної Ради України, Офіс Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Офіс Генерального прокурора, обласні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада правосуддя, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи;

сума зобов`язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Відділу примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими:

боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, окружні прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи;

сума зобов`язання становить від десяти до двадцяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Згідно вказаного положення розмежування у підвідомчості між Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Відділом примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі полягає у особі боржника та сумі зобов`язання.

Відповідно до пункту 1 Типового положення про управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 20 квітня 2016 року N 1183/5 Управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - Управління) є територіальним органом державної виконавчої служби, входить до системи органів Міністерства юстиції України як структурний підрозділ міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - міжрегіональне управління юстиції) та є підзвітним і підконтрольним Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент).

Боржником у даному випадку є Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що є територіальним органом державної виконавчої служби.

Відповідно, позивач в даному випадку мав звернутись до Відділу примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, натомість останній звернувся до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

З огляду на викладене, повідомлення про повернення виконавчого листа є правомірним.

Щодо суми зобов`язання як критерію визначення підвідомчості виконавчого провадження суд зазначає наступне.

Згідно статті 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ст. 63 Закону №1404-VIII передбачено виконання рішень немайнового характеру, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

В даному випадку Боржника за виконавчим листом Окружного адміністративного суду міста Києва № 640/9272/20 зобов`язано надіслати на адресу Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" (01133, м. Київ, вул. Леоніда Первомайського, буд. 11) постанову про повернення виконавчого документа стягувану від 26.11.2019 у виконавчому провадженні № 37674119.

Тобто, вказаний виконавчий документ передбачає захід виконання немайнового характеру, тому положення п. 4 Інструкції щодо критерію - "сума зобов`язання" - в даному випадку не підлягає до застосування, оскільки стосується виключно виконання рішень майнового характеру.

З врахуванням викладеного суд вважає висновок органу стягнення про повернення виконавчого документу з вказаних підстав обґрунтованим.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» - відмовити.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова