Справа № 520/5931/21
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

22 червня 2021 р. Справа № 520/5931/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Супрун Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві (вул. Соборності, буд. 37, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ), третя особа - Директор Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві підполковник Державного бюро розслідувань Маньковський Денис Володимирович (вул. Соборності, буд. 37, м. Полтава, Полтавська область, 36014) про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, в якому просить суд:

- стягнути з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві (вул. Соборності, буд. 37. м. Полтава. 36014, ЄДРПОУ - 42334163) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ):

- заборгованість із заробітної плати у формі премії 30 відсотків посадового окладу працівника Державного бюро розслідувань за лютий-березень 2021 року, у загальному розмірі 12612 грн. 00 коп. (розрахунок суми, що стягується, на день подання позову - 42040 грн. (2102 грн. х 20 ПМ) х 30 % посадового окладу слідчого);

- середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 01.03.2021 по дату ухвалення рішення у справі (розрахунок суми, що стягується, на день подання позову - 70368 грн. 21 коп. (54730,83 грн. (21 день х 2606,23 грн.) + 15637,38 грн. (6 днів х 2606.23 грн.));

- компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати з 01.03.2021 по дату ухвалення рішення у справі (розрахунок суми, що стягується - визначається шляхом множення місячних індексів за період з березня 2021 р. по дату ухвалення рішення у справі включно (розрахунок суми, що стягується, на день подання позову 0 грн. - ІСЦ за березень х ІСЦ за квітень ... х ІСЦ на дату ухвалення рішення у справі х 12612 грн. 00 коп.: 100).

Суд зазначає, що дана адміністративна справа не належить до переліку справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження та має незначну складність.

Відповідно до положень ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі згідно з положеннями п.10 ч.6 ст.12, ч.1 ст.257 КАС України, якою унормовано що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.ч. 2, 3, 4, 5 ст.262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що наказом ТУ ДБР у м. Полтаві №22-о від 24.02.2021 позивача було звільнено з посади слідчого третього слідчого відділу (відділу з розслідування військових злочинів) слідчого управління. Під час розрахунку з позивачем у лютому 2021 року відповідач без попередження ОСОБА_1 про нові або зміну діючих умов оплати праці виключив із законодавчо встановленої заробітної плати її складовий елемент за видом премія 30 відсотків посадового окладу. 17.03.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про досудове врегулювання встановленої законодавством України юридичної відповідальності за невиплату заробітної плати, установлених виплат та компенсації. Листом від 26.03.2021 №У-2605/15-08 відповідач фактично відмовив позивачу у виплаті премії, що зумовило звернення позивача до суду з даними позовними вимогами.

Відповідач, Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, подав до суду відзив на позовну заяву від 12.05.2021, в якому зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України "Про Державне бюро розслідувань" заробітна плата складається з: посадового окладу; доплати за вислугу років; доплати за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці; доплати за спеціальне звання або ранг державного службовця; доплати за науковий ступінь. Розмір премії не може перевищувати 30 відсотків посадового окладу працівника Державного бюро розслідувань. Крім того, згідно ч.2 ст.3 ст.50 Закону України "Про державну службу" передбачено, що заробітна плата державного службовця зокрема складається, з премії (у разі її встановлення). До премій можуть належать місячні премії відповідно до особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу. При цьому, відповідно до абзаців першого та третього частини першої статті 52 Закону України "Про державну службу", премія виплачується в межах фонду преміювання залежно від особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу. Встановлення премій державним службовцям здійснюється керівником державної служби відповідно до затвердженого ним Положення про преміювання у відповідному державному органі, погодженого з виборним органом первинної профспілкової організації (за наявності). Згідно наказом Міністерства соціальної політики від 13.06.2016 №646 (зі змінами) затверджено Типове положення про преміювання державних службовців органів державної влади, інших державних органів, їхніх апаратів (секретаріатів), пунктом 4 якого передбачено, що встановлення премій державним службовцям проводиться керівником державної служби в державному органі відповідно до затвердженого ним положення про преміювання, розробленого згідно з цим Типовим положенням і погодженого з виробним органом первинної профспілкової організації (за наявності). Наказом ТУ ДБР у м. Полтаві від 21.05.2020 №45, відповідно до Законів України "Про Державне бюро розслідувань", "Про державну службу", Типового положення про преміювання державних службовців органів державної влади, інших державних органів, їхніх апаратів (секретаріатів), затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 13.06.2016 №646, враховуючи наказ Державного бюро розслідувань від 14.05.2020 №186, затверджено Положення про преміювання працівників Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві (далі - Положення). Згідно з Положенням, встановлення премій державним службовцям здійснюється Директором ТУ ДБР у м. Полтаві або особою, яка виконує його обов`язки, шляхом видання відповідного наказу. За таких обставин відповідач вказує, що позивач жодним чином не був позбавлений премії, оскільки в даному випадку премія позивачу за лютий 2021 року не встановлювалася та керівником державного органу з цього приводу відповідного рішення не приймалося. Принагідно зауважує, що позивач в березні 2021 року працював лише один день - 01.03.2021 (останній робочий день). За наведених обставин відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, а тому у їх задоволенні просить відмовити.

Від позивача 17.05.2021 надійшла відповідь на відзив, у якому просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Від представника відповідача 24.05.2021 надійшли заперечення, у яких просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник третьої особи правом подання письмових пояснень не скористався.

Судом встановлено, що наказом ТУ ДБР у м. Полтаві №170-о від 02.12.2019 позивача призначено на посаду слідчого третього слідчого відділу (відділу з розслідування військових злочинів) слідчого управління з 03.12.2019, як такого, що пройшов за конкурсом з випробуванням 6 місяців.

Наказом ТУ ДБР у м. Полтаві №22-о від 24.02.2021 позивача було звільнено з посади слідчого третього слідчого відділу (відділу з розслідування військових злочинів) слідчого управління.

Під час розрахунку з позивачем у лютому 2021 року відповідач без попередження на думку ОСОБА_1 про нові або зміну діючих умов оплати праці виключив із законодавчо встановленої заробітної плати її складовий елемент за видом премія 30 відсотків посадового окладу.

17.03.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про досудове врегулювання встановленої законодавством України юридичної відповідальності за невиплату заробітної плати, установлених виплат та компенсації.

Листом від 26.03.2021 №У-2605/15-08 відповідач фактично відмовив позивачу у виплаті премії.

Вважаючи дії відповідача протиправними, та такими, що порушують право, гарантовано Конституцією України, позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи позову та відзиву, зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів:

Згідно статті 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Структура заробітної плати визначена у статті 2 Закону України "Про оплату праці", якою встановлено, що:

- основна заробітна плата, це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців;

- додаткова заробітна плата, це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій;

- інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Так, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначені Законом України від 10.12.2015 року № 889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон від 10.12.2015 № 889-VIII) та Закону України "Про Державне бюро розслідувань".

Відповідно до ч.2 ст.20 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» умови оплати праці працівників Державного бюро розслідувань, які є державними службовцями, визначаються законодавством про державну службу з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Частиною 3 ст. 20 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» передбачено, що заробітна плата працівників Державного бюро розслідувань складається з: 1) посадового окладу; 2) доплати за вислугу років; 3) доплати за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці; 4) доплати за спеціальне звання або ранг державного службовця; 5) доплати за науковий ступінь.

Відповідно до статті 50 Закону від 10.12.2015 № 889-VIII, держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

Заробітна плата державного службовця складається з: 1) посадового окладу; 2) надбавки за вислугу років; 3) надбавки за ранг державного службовця; 6) премії (у разі встановлення) (ч. 2 ст. 50 Закону від 10.12.2015 № 889-VIII).

За результатами роботи та щорічного оцінювання службової діяльності державним службовцям можуть встановлюватися премії. До премій державного службовця належать: 1) премія за результатами щорічного оцінювання службової діяльності; 2) місячна або квартальна премія відповідно до особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу; 3) місячна або квартальна премія за належне виконання умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення).

При цьому загальний розмір премій, передбачених пунктом 2 цієї частини, які може отримати державний службовець за рік, не може перевищувати 30 відсотків фонду його посадового окладу за рік (ч. 3 ст. 50 Закону від 10.12.2015 № 889-VIII).

Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є державний бюджет. Фонд оплати праці державних службовців формується за рахунок коштів державного бюджету, а також коштів, які надходять до державного бюджету в рамках програм допомоги Європейського Союзу, урядів іноземних держав, міжнародних організацій, донорських установ. Порядок використання таких коштів, які надходять до державного бюджету, затверджується Кабінетом Міністрів України. Скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення посадових окладів та надбавок до них. Порядок формування фонду оплати праці державних службовців у державному органі, а також порядок преміювання державних службовців затверджуються Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. 50 Закону від 10.12.2015 № 889-VIII).

Відповідно до частини шостої статті 52 Закону від 10.12.2015 № 889-VIII премії виплачуються в межах фонду преміювання залежно від особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу.

Типове положення про преміювання затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері трудових відносин, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Встановлення премій державним службовцям здійснюється керівником державної служби відповідно до затвердженого ним Положення про преміювання у відповідному державному органі, погодженого з виборним органом первинної профспілкової організації (за наявності).

Окрім наведених вище приписів статті 50, 52 Закону від 10.12.2015 № 889-VIII та Закону України "Про Державне бюро розслідувань", спірні у вказаній частині відносини регулюються Положенням про преміювання працівників Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, яке затверджене наказом ТУ ДБР у м. Полтаві від 21.05.2020 №45 (Далі - Положення №45).

Пунктами 3, 5, 6 розділу 1, пунктом 2 розділу 2 та пунктами 2,3 розділу 3 вказаного Положення №45 передбачено, що працівникам ТУ ДБР у м. Полтаві, які є державними службовцями, можуть встановлюватися тиві види преміювання: премія за результатами щорічного оцінювання; місячна або квартальна премія відповідно до особистого внеску в загальний результат роботи.

Встановлення премій державним службовцям здійснюється Директором ТУ ДБР у м. Полтаві або особою, яка виконує його обов`язки, шляхом видання відповідного наказу.

Розмір премії працівника ТУ ДБР у м. Полтаві встановлюється Директором ТУ ДБР у м. Полтаві або особою, яка виконує його обов`язки, шляхом видання відповідного наказу.

Розмір місячної або квартальної премії працівника ТУ ДБР у м. Полтаві залежить від його особистого внеску в загальний результат роботи (служби) в ТУ ДБР у м. Полтаві з урахуванням таких критеріїв: ініціативність у роботі; якість виконання завдань, визначених положенням про самостійність структурних підрозділів ТУ ДБР у м. Полтаві, у якому працює працівник, посадовою інструкцією (службовими обов`язками), а також дорученням директора ТУ ДБР у м. Полтаві та безпосереднього керівника працівника; терміновість виконання завдань; виконання додаткового обсягу завдань (участь у роботі комісії, робочих груп тощо)

До 23 числа місяця (останнього місяця кварталу) керівника самостійних структурних підрозділів або особи, які їх заміщують, на основі розрахунків (інформаційних листів), наданих фінансовим підрозділом ТУ ДБР у м. Полтаві, готують пропозиції щодо встановлення розміру місячної або квартальної премії кожному працівнику, з урахуванням пропозиції безпосередніх керівників працівників, погоджених із заступниками директора відповідно до розділу обов`язків.

Після погодження запропонованого відсотка премії директором ТУ ДБР у м. Полтаві, подання подається до кадрового підрозділу ТУ ДБР у м. Полтаві для підготовки відповідних проектів наказів.

Із наведених правових приписів вбачається, що преміювання є заходом заохочення працівника та залежить від виконання завдань під час виконання обов`язків державної служби, від його вкладу в загальний результат роботи, якості роботи та результатів, оцінка щодо чого здійснюється за сукупністю вищевикладених критеріїв встановлених Положенням № 45.

Тобто, щомісячна премія державного службовця - це необов`язкова складова заробітної плати, яка встановлюється за рішенням відповідного керівника за результатами оцінки його роботи протягом відповідного місяця. По суті премія надається за визначні та суттєві досягнення, а не лише за само по собі перебування на службі. Встановлення такої надбавки (премії) як виду заохочення є правом, а не обов`язком керівника державної служби в державному органі, та застосовується ним з метою стимулювання державних службовців до результативної та ініціативної роботи.

Як встановлено судом, в матеріалах відсутні докази того, що директором ТУ ДБР у м. Полтаві приймався наказ щодо вирішення питання про преміювання за особливий внесок в загальний результат роботи за лютий 2021 року стосовно позивача.

Наведена обставина свідчить про те, що керівник державного органу не приймав рішення щодо преміювання позивача, як державного службовця, за лютий 2021 року, що не можна оцінювати як обставину позбавлення позивача премії за відповідний період.

Так, суд зауважує, що системний аналіз ст. ст. 50, 52 Закону від 10.12.2015 № 889-VII, Закону України "Про Державне бюро розслідувань" та Положення № 45 дає підстави для висновку про те, що вказаними актами не передбачено обов`язку директора ТУ ДБР у м. Полтаві безальтернативно виплачувати щомісячну премію усім державним службовцям лише за сам факт перебування на державній службі. В даному випадку керівник установи, в якій працює державний службовець, вправі визначати чи заслуговує певний службовець премію, а якщо заслуговує, то в якому розмірі з відповідним обґрунтуванням. Надання оцінки ефективності, ініціативності, якості та повноти виконаної роботи, а також дотримання трудової дисципліни (без ознак дисциплінарного правопорушення) є виключним повноваженням керівника державного службовця.

За таких обставин суд не погоджується із доводами позивача про її позбавлення місячної премії за лютий 2021 року, оскільки такі обставини не знайшли свого підтвердження. Натомість, судом з`ясовано, що по відношенню до позивача премія останній за відповідний період не встановлювалася, і будь-яких доказів про наявність відповідних передумов для прийняття керівником відповідача відповідного рішення про її виплату позивачу матеріали справи не містять. Тим більше, як уже наголошувалось судом, вирішення питання про преміювання є правом, а не обов`язком керівника відповідача.

Таким чином, оцінюючи вищенаведене у сукупності, суд не вбачає підстав для висновку про протиправність дій відповідача щодо не преміювання позивача за лютий 2021 року. Як наслідок, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Решта позовних вимог щодо стягнення з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві на користь ОСОБА_1 : середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 01.03.2021 по дату ухвалення рішення у справі (розрахунок суми, що стягується, на день подання позову - 70368 грн. 21 коп. (54730,83 грн. (21 день х 2606,23 грн.) + 15637,38 грн. (6 днів х 2606.23 грн.)) та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати з 01.03.2021 по дату ухвалення рішення у справі (розрахунок суми, що стягується - визначається шляхом множення місячних індексів за період з березня 2021 р. по дату ухвалення рішення у справі включно (розрахунок суми, що стягується, на день подання позову 0 грн. - ІСЦ за березень х ІСЦ за квітень ... х ІСЦ на дату ухвалення рішення у справі х 12612 грн. 00 коп.: 100), є похідними від первинної позовної вимоги, а отже задоволенню не підлягають.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

За змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, підстав для відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу адвоката не має.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві (вул. Соборності, буд. 37, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ), третя особа - Директор Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві підполковник Державного бюро розслідувань Маньковський Денис Володимирович (вул. Соборності, буд. 37, м. Полтава, Полтавська область, 36014) про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення складено та підписано 22.06.2021.

Суддя Ю. О. Супрун