Справа № 380/7564/20
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/7564/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2021 року м. Львів

12 год. 35 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Гулкевича В.О., представниці відповідача Кухар Н.М. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Львівській області (далі - відповідач), у якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Львівській області щодо збільшення грошового зобов`язання ОСОБА_1 згідно з податковими повідомленнями-рішеннями № , № та № від 13.03.2020;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № від 13.03.2020;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № від 13.03.2020;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № від 13.03.2020.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що при проведенні перевірки та обчисленні податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб податковим органом проведено розрахунок, виходячи із загальної суми анульованої заборгованості, а не лише з основної суми кредиту. Відтак вважає, що у зв`язку з неправильним обчисленням податкового зобов`язання податковим повідомленням-рішенням безпідставно встановлено суму грошового зобов`язання у розмірі 50303,00 грн, що призвело до протиправного винесення і інших податкових-рішень. Вказала, що згідно з довідкою-розрахунком заборгованості за кредитом станом на 19.09.2016 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 23.08.2007 становить 10609,92 швейцарських франки. З метою мирного врегулювання спору між банком та ОСОБА_1 досягнуто згоду про одноразове часткове погашення кредитної заборгованості, відтак 10.10.2018 ОСОБА_1 сплачено банку суму основного боргу - 5000 швейцарських франків, 330 швейцарських франків відсотків та 4384,79 грн пені. Проте із повідомлення про анулювання боргу АТ «УкрСиббанк», надісланого ОСОБА_1 за вих. № 24-2-03-04/353 від 10.10.2018, слідує, що станом на 10.10.2018 за останньою обліковується кредитна заборгованість у сумі 13323,06 швейцарських франків. При цьому банком прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості за кредитним договором, а саме: суми основного боргу (кредиту) - 7923,85 швейцарських франків, що складає 223568,88 грн по курсу НБУ станом на 10.10.2018. Вважає, що банком в повідомленні про анулювання неправильно відображено суму прощеної заборгованості, оскільки позивачкою у 2018 році сплачено 5000 швейцарських франків на погашення основного боргу. А непогашеною, на думку позивачки, залишилася сума 5609,92 швейцарських франків, а не 7923,85, як зазначав у повідомленні банк. З огляду на вказане податковим органом при проведенні перевірки та обчисленні податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб проведено розрахунок, виходячи із загальної суми анульованої кредитної заборгованості, а не лише з суми основного боргу.

Ухвалою від 22.09.2020 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою від 16.10.2020 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 16.11.2020 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про перехід зі спрощеного до загального провадження в адміністративній справі.

Ухвалою суду від 15.12.2020 суд перейшов із спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - третя особа, АТ «УкрСиббанк»).

У судове засідання позивачка не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 310 від 25.05.2021. Причини неявки не повідомила, клопотань процесуального характеру чи іншого змісту не подала.

Представниця відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила повністю з підстав, викладених у відзиві на позов (вх. № 60173 від 13.11.2020). В обґрунтування такого зазначено, що відповідачем правильно обраховано податок на доходи фізичних осіб, оскільки банк у своєму повідомленні про анулювання боргу № 24-2-03-04/353 від 10.10.2018 підтверджено прощення суми основного боргу 223568,88 грн. Крім цього, у повідомленні зазначено про прийняття рішення про анулювання основної суми боргу та додатково зазначено про анулювання суми процентів та суми штрафних санкцій і нічого не зазначено про анулювання курсової різниці відповідно розрахованої. Також вказав на те, що банком самостійно визначено грошовий еквівалент суми прощеного боргу за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу (день прощення (анулювання) боргу) та включено її до податкового розрахунку за формою 1ДФ Вважає, що прийняті податкові повідомлення-рішення є законними, а викладені у позовній заяві обставини не спростовують встановлених порушень. Надала аналогічні усні пояснення, просила відмовити у задоволенні позову.

Третя особа повноважного представника в судове засідання не скерувала, просила розгляд справи здійснювати за відсутності повноважного представника. Проти позову заперечила з підстав, викладених у надісланих суду пояснення (вх. № 10424 від 16.02.2021). В обґрунтування також зазначено, що відповідно до повідомлення про анулювання боргу вих. № 24-2-03-04/353 від 10.10.2018, яке отримала позивачка, третя особа зазначила заборгованість 13323,06 швейцарських франків, з яких: 10693,46 швейцарських франків - заборгованість за кредитом, 2629,60 швейцарських франків - заборгованість зі сплати процентів. 10 жовтня 2018 року позивачкою сплачено 5330 швейцарських франків, які згідно з призначення платежу були спрямовані на погашення кредиторської заборгованості згідно з кредитним договором № 0. Відповідно до п. 1.6 кредитного договору сторони погодили таку черговість погашення заборгованості договору № :

1) заборгованість за простроченими процентами (якщо буде мати місце прострочення);

2) строкова заборгованість за нарахованими до сплати процентами;

3) прострочена заборгованість за сумою основного боргу (якщо буде мати місце прострочення);

4) строкова сума основного боргу;

5) сплати пені та штрафних санкцій за Договором.

У випадку перерахування коштів на погашення кредиту та/або процентів з порушенням вищевказаної черговості з вини позичальника банк має право самостійно перерозподілити кошти позичальника, що надійшли, відповідно до черговості викладеної в цьому пункті Договору, шляхом проведення відповідних бухгалтерських проводок. Просила відмовити у задоволенні позову.

Суд заслухав пояснення представниці відповідача, дослідив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності та встановив таке.

Головним управлінням ДФС у Львівській області на підставі наказу «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 » № 201 від 10.01.2020 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів фізичною особою ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2018 по 31.12.2018, за результатами якої складено акт перевірки № 180/33.6-03/ НОМЕР_1 від 14.02.2020.

За результатами проведеної перевірки контролюючим органом прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 13.03.2020: № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму основного платежу 40242, 40 грн, штрафні санкції - 10060, 60 грн; № , яким нараховано штрафні санкції в розмірі 170 грн; № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір на суму основного платежу 3353,53 грн, штрафні санкції - 838,38 грн.

Позивачка вважає прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення протиправними і такими, що підлягають скасуванню, тому звернулася з цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Згідно з п. 79.2 ст. 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Відповідно до п. 79.3 податкового кодексу України присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.

Відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з пп. 162.1.1 п.162.1 ст. 162 ПК України платниками податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України (п. 163.1 ст. 163 ПК України).

За змістом п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України є вичерпним.

Так, відповідно до абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року.

Законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, прощені (анульовані) кредитором.

Наведене підтверджується і змінами, які в подальшому внесені до законодавства, зокрема Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» № 321-VIII від 09.04.2015, який набрав чинності 07.05.2015, редакція пп. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 ПК України доповнена абзацом другим, у зв`язку з чим сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Таким чином, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Водночас п. 8 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України передбачено, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися, починаючи з 1 січня 2015 року.

Як встановлено судом, позивачкою - ОСОБА_2 (далі - Позивальник), та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - Банк) укладено договір про надання споживчого кредиту № 251 від 23.08.2007 (далі - Договір) (а.с. 19-22).

Підпунктом 1.1. п. 1 вказаного договору визначено, що Банк зобов`язується надати Позичальнику однією сумою, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 31500,00 швейцарських франків та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з абз. 1.2.2 пп. 1.2 п. 1 Договору Позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 23 серпня 2008 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди Сторін або до вказаного Банком терміну (достроково) відповідно до умов Розділу 12 цього Договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 8.4, 10.2, 10.4 Договору.

Відповідно до абз. 1.3.1 пп. 1.3 п. 1 Договору за використання кредитних коштів у межах установленого строку кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 8,19% річних. По закінченню 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п. 10.2 даного Договору

Нараховування процентів за цим договором здійснюється щомісяця у два етапи за методом « 30/360» відповідно до вимог нормативно-правових актів НБУ та чинного законодавства України (абз. 1.3.3 пп. 1.3 п. 1 Договору).

Відповідно до наявних у справі довідки-розрахунку заборгованості за кредитом станом на 19.09.2016, довідки-розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом та довідки-розрахунку пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом станом на 19.09.2016 заборгованість позивачки за кредитом станом на 19.09.2016 становила 10609,92 швейцарських франки, за відсотками - 83,54 швейцарських франки, пені - 8132,44 грн (а.с. 25-31).

Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 15.06.2017 відкрито провадження у справі № 446/1824/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Позивачкою відповідно до квитанції № 35 від 10.10.2018 сплачено 5000 франків (141073,40 грн) на користь АТ «УкрСиббанк» як погашення кредиторської заборгованості згідно з кредитним договором № 251 та відповідно до квитанції № 9 від 10.10.2018 сплачено 330 швейцарських франків (9310,84 грн) як погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору № 251 (а.с. 34).

Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 25.10.2019 у справі № 446/1824/16-ц позовну заяву Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» залишено без розгляду.

У подальшому згідно з наявним в матеріалах справи повідомлення АТ «УкрСиббанк про анулювання боргу вих. № 24-2-03-04/353 від 10.10.2018 банк нагадав позивачці, що на підставі кредитного договору № 0 від 23.08.2007 станом на 10.10.2018 за нею обліковується кредитна заборгованість у сумі 13323,06 швейцарських франків, що складає 375905,86 гривень по курсу НБУ станом на 10.10.2018.

При цьому у вказаному повідомленні АТ «Укрсиббанк» повідомив про те, що він як кредитор прийняв рішення про анулювання кредитної заборгованості позивачки за вказаним договором, а саме: суми основного боргу (кредиту) у розмірі 7923,85 швейцарських франки, що складає 223568,88 грн по курсу НБУ станом на 10.10.2017.

Також повідомлено, що АТ «УкрСиббанк» як кредитор прийняв рішення про анулювання заборгованості позивачки за вказаним кредитним договором, а саме: суми процентів 69,21 швейцарських франків, що складає 1952,74 грн по курсу НБУ станом на 10.10.2018.

Одночасно у вказаному повідомленні звернено увагу позивачку на вимоги абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України та зазначено, що анульована сума заборгованості за основним боргом (кредитом) є її доходом, отриманим як додаткове благо, і їй необхідно самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб, а також сплатити військовий збір відповідно до п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Оригінал вказаного повідомлення позивачка отримала 10.10.2018, про що свідчить її особистий підпис (а.с. 63).

Проаналізувавши вказані обставини в контексті наявних доказів, суд враховує таке.

Головним управлінням ДФС у Львівській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів фізичною особою ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2018 по 31.12.2018, за результатами якої складено акт перевірки № 180/33.6-03/ НОМЕР_1 від 14.02.2020.

Як зазначено в акті перевірки, перевіркою встановлено, що відповідно до повідомлення про анулювання боргу (в порядку пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України) № 24-2-03-04/353 від 10.10.2018 на лист Червоноградського управління ГУ ДФС у Львівській області № 41174/10/53.13-21 від 22.08.2019 повідомлено та підтверджено інформацію, надану у податковому розрахунку за формою 1-ДФ, про дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту), встановленого пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Кодексу, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства до закінчення строку позовної давності.

АТ «УкрСиббанк» у IV кв. 2018 самостійно відобразило в «Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» (форма 1-ДФ) фізичну особу-платника податків ОСОБА_1 за ознакою доходу « 126 - додаткове благо» на загальну суму 223568,88 грн.

Фізична особа-платник податку - ОСОБА_1 , податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2018 до Червоноградського управління ДПІ у Кам`янка-Бузькому районі ГУ ДПС у Львівській області не подала, дохід, отриманий у вигляді додаткового блага за ознакою доходу « 126», не декларувала, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір від отриманого доходу у вигляді додаткового блага за 2018 рік не сплатила.

За наслідками встановленого порушення ГУ ДПС у Львівській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 13.03.2020, яким збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму основного платежу 40242,40 грн, штрафні санкції - 10060,60 грн; № від 13.03.2020, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на суму основного платежу 3353,53 грн, штрафні санкції - 838,38 грн; № від 13.03.2020, яким нараховано штрафні санкції у розмірі 170 грн.

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб регламентовано розділом IV Податкового кодексу України, згідно із п. 164.1. ст. 164 якого загальний оподатковуваний дохід платника податку - це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до пп. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податків, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі, якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року (у 2015 році - 609 грн.).

При цьому кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Як встановлено судом, АТ «УкрСиббанк» повідомленням про анулювання боргу № 24-2-03-04/353 від 10.10.2018 повідомлено ОСОБА_1 про те, що на підставі кредитного договору № 0 від 23.08.2007 станом на 10.10.2018 за позивачкою обліковується кредитна заборгованість у сумі 13323,06 швейцарських франків, що складає 375905,86 грн по курсу НБУ станом на 10.10.2018 (а.с. 63).

АТ «УкрСиббанк» як кредитор з метою виконання вимог пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України повідомлено ОСОБА_1 як платника податку на доходи фізичних осіб - боржника, що АТ «УкрСиббанк» прийнято рішення про анулювання її кредитної заборгованості за кредитним договором № 0 від 23.08.2007, а саме: суми основного боргу (кредиту) 7923,85 швейцарських франків, що складає 223568,88 грн по курсу НБУ станом на 10.10.2018. Також повідомлено про прийняття рішення про анулювання заборгованості позивачки за кредитним договором № 0 від 23.08.2007, а саме: суми процентів 69,21 швейцарських франків, що складає 1952,74 грн по курсу НБУ станом на 10.10.2018.

Банк у вказаному повідомленні звернув увагу, що відповідно до пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України анульована сума заборгованості за основним боргом (кредитом) є доходом ОСОБА_1 , отриманим як додаткове благо, і їй необхідно самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з такого доходу та відобразити його у річні податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб, а також сплатити військовий збір відповідно до п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Із надісланого ОСОБА_1 повідомлення про анулювання боргу АТ «УкрСиббанк» від 10.10.2018 слідує, що на підставі кредитного договору № 0 від 23.08.2007 станом на 10.10.2018 за позивачкою обліковується кредитна заборгованість у сумі 13323,06 швейцарських франків.

При цьому Банком прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості за Кредитним договором, а саме: суми основного боргу (кредиту) 7923,85 швейцарських франків, що складає 223568,88 грн по курсу НБУ станом на 10.10.2018.

Позивачка не погоджується із сумою кредитної заборгованості, яку їй списано і про що повідомлено вказаним листом, оскільки вважає, що нею відповідно до досягнутої згоди з банком сплачено 5000 швейцарських франків основного боргу, 330 швейцарських франків відсотків та 4384,79 грн пені.

Суд не погоджується із такими доводами позивачки, виходячи з такого.

Як встановлено судом, між позивачкою та АТ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 від 23.08.2007.

Згідно з пп. 1.6 п. 1 Договору сторони погодили таку черговість погашення заборгованості Позичальника за цим Договором:

1) заборгованість за простроченими процентами (якщо буде мати місце прострочення);

2) строкова заборгованість за нарахованими до сплати процентами;

3) прострочена заборгованість за сумою основного боргу (якщо буде мати місце прострочення);

4) строкова сума основного боргу;

5) сплати пені та штрафних санкцій за Договором.

У випадку перерахування коштів на погашення кредиту та/або процентів з порушенням вищевказаної черговості з вини Позичальника Банк має право самостійно перерозподілити кошти Позичальника, що надійшли, відповідно до черговості викладеної в цьому пункті Договору, шляхом проведення відповідних бухгалтерських проводок.

Позивачкою відповідно до квитанції № 35 від 10.10.2018 сплачено на користь АТ «УкрСиббанк» 5000 швейцарських франків із призначенням платежу «погашення кредиторської заборгованості згідно з кредитним договором № 251» та згідно з квитанцією № 9 від 10.10.2018 сплачено на користь АТ «УкрСиббанк» 330 швейцарських франків із призначенням платежу «погашення кредиторської заборгованості згідно з кредитним договором № 000».

Відповідно до пп. 1.6 п. 1 укладеного між позивачко та АТ «УкрСиббанк» Договору першочергово підлягає погашенню заборгованість за простроченими процентами, строкова заборгованість за нарахованими до сплати процентами та прострочена заборгованість за сумою основного боргу.

Як стверджує третя особа, ним відповідно до умов договору самостійно перерозподілено кошти Позичальника, що надійшли відповідно до черговості, викладеної у пп. 1.6 п. 1 Договору, і визначено суму, яка підлягає анулюванню, у повідомленні, скерованому позивачці.

Відповідачем, виходячи із суми основного боргу (тіла), вказаного у повідомленні позивачки про анулювання боргу, визначено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та зобов`язання з військового збору. Відтак твердження позивачки в частині неправильно відображеної суми прощеної заборгованості судом відхиляються.

Суд зазначає, що, отримавши повідомлення банку про анулювання (прощення) суми основного боргу (тіла), позивачка отримала інформацію, що внаслідок такого прощення отримала додаткове благо з настанням відповідних податкових наслідків і відповідно у неї виник обов`язок із декларування вказаної суми прощеного боргу як додаткового блага.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплата, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподаткованого доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України є вичерпним.

Згідно з підпунктом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

З аналізу вищезазначених норм Податкового кодексу України слідує, що прощений кредитний борг є податковим благом особи лише у випадку відсутності в банку будь-якої правової підстави вимагати його стягнення в майбутньому, тобто припинення між сторонами кредитних відносин, взятих на себе взаємними зобов`язаннями. Списання банком заборгованості за кредитом за рахунок страхового резерву правовідносини між банком як кредитором та боржником за кредитним договором не припиняються, оскільки в такому випадку банк залишає за собою право вжити повний комплекс заходів щодо стягнення в подальшому кредитної заборгованості відповідно до вимог чинного законодавства України.

Згідно з приписами підпункту 49.18. 4 пункту 49.18 статті 14 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу;

Згідно з пунктом 176.1 статті 176 ПК України платники податку зобов`язані подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.

Відповідно до положень п. 179.1 статті 179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Ураховуючи те, що позивачкою не подано у встановлені строки податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік, суд доходить висновку про те, що податковим органом правомірно застосовано штрафну санкцію у розмірі 170 грн, визначену податковим повідомлення-рішенням № від 13.03.2020.

З урахуванням наведеного вище та того, що банк анулював (простив) борг ОСОБА_1 , про що вказав у своєму повідомленні, податковий орган правомірно донарахував податок на доходи фізичних осіб, виходячи із розміру суми основного боргу (кредиту) 7923,85 швейцарських франків (223568,88 грн за курсом НБУ станом на 10.10.2018), вказаному банком у своєму повідомленні відповідно до приписів підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, військовий збір та застосував штрафну фінансову санкцію за неподання річної податкової декларації, відтак відсутні підстави для задоволення позову в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 13.03.2020.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.01.2019 у справі № 808/8913/14, яка в силу приписів ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) враховується судом при вирішенні спірних правовідносин.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ураховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, пп. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (80454 Львівська область Кам`янка-Бузький район с. Банюнин; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (79026 м. Львів вул. Стрийська 35; код за ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Акціонерного товариства «УкрСиббанк» (04070 м. Київ вул. Андріївська 2/12; код за ) про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 22.06.2021.

Суддя Р.П. Качур