Справа № 420/5035/21
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5035/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

31.03.2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» до Одеської митниці Держмитслужби, в якому позивач просить:

- визнати противоправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів № UА500100/2021/000005/2 від 06.02.2021 року;

- визнати противоправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500100/2021/00835 від 06.02.2021 року.

В обґрунтування позовних позивач зазначає, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару за ціною контракту, відповідають вимогам ст. 53 Митного Кодексу України, є належними та допустимими та підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей та їх данні піддаються обчисленню, що свідчить про не правомірність висновків митного органу про наявність таких розбіжностей, а визначення митним органом митної вартості товару та коригування її в сторону збільшення за другорядним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства. На переконання позивача підстави для відмови у митному оформленні товарів, встановлені МКУ відсутні.

05.04.2021 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.

26.04.2021 року позивач усунув недоліки, які стали підставою залишення позову без руху.

В свою чергу, суддя Токмілова Л.М. з 19.04.2021 року по 30.04.2021 року перебувала у відпустці.

05.05.2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Вказану ухвалу судом направлено рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення за місцезнаходженням відповідача. Поштове відправлення вручене особисто відповідачу 12.05.2021 року.

При цьому, у встановлений ухвалою суду строк відповідачем не надано до суду відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, дата запису 11.04.2017 року, номер запису: 0062120, основний вид економічної діяльності Оптова торгівля фруктами й овочами (код КВЕД 46.31) (а.с.93-94).

08.11.2019 року між ТОВ «Атаман і К» та компанією ATAMAN FRUIT GIDA URUNLERI DI S TICARET LTD. STI укладено контракт № 18/19 (а.с.30-39).

Відповідно до предмета контракту № 18/19 Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар (далі - «Товар»), зазначений в Специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього Контракту, в порядку та на умовах, обумовлених в Контракті.

В п. 2 вказаного контракту визначені ціна та загальна сума контракту, зокрема, зазначено, що загальна сума Контракту дорівнює загальній сумі вартості Товару, що поставляється на умовах цього Контракту, і становить 500000 доларів США. Покупець зобов`язаний оплатити вартість тільки тієї кількості Товару, яке він замовив згідно розміщеним до Замовлень. Ціна Товару вказується в Специфікації на Товар, а також в інвойсах на оплату за кожною окремою партією Товару.

Умови оплати передбачені п. 3 контракту, в якому зазначено, що оплата за Товар Покупцем може проводитись на наступних умовах: або протягом 14 днів після проходження митного кордону Товару Покупцем, що підтверджується ВМД; або на умовах 100% передоплати з боку Покупця. Вартість товару вказується в інвойсі на кожну партію товарів. Оплата Товару здійснюється Покупцем на підставі інвойсу, відправленого Покупцеві Постачальником по електронній пошті і/або факсу. Оригінал інвойсу відправляється Постачальником разом з Товаром. (а.с.31).

Умови поставки визначені п. 4 контракту, а саме: Покупець здійснює вибір Товару і його Замовлення на підставі комерційної пропозиції Постачальника з фотографіями зразків своєї продукції і відповідних сертифікатів якості на неї, які направляються останнім Покупцеві для ознайомлення і узгодження по електронній пошті і/або факсу. Надалі, в разі змін в зразках продукції, такі зміни повинні узгоджуватися з Покупцем. Постачальник може здійснювати поставку за цим Договором на наступних умовах «Інкотермс 2010»:

СFR. (Одеса, Чорноморск, Південний) продавець виконав поставку, коли товар пройшов через поручні судна (на борту судна) в порт відвантаження і доставлений судновласником в порт призначення.

СРТ (Одеса, Південний, Чорноморськ) Перевезення забезпечується за рахунок Постачальника. Відповідальність за навантаження Товару лежить на постачальнику.

FOB (пopт відвантаження) витрати з постачання Товару на судно і відповідальність за його навантаження лежить на постачальнику. Покупець несе витрати за перевезення з моменту завантаження Постачальником Товару на судно.

FCA (склад постачальника-Туреччина) Перевезення забезпечується за рахунок Покупця. Відповідальність за навантаження Товару лежить на постачальнику. Умова поставки кожної партії товару вказується окремо в замовленні і в інвойсі на неї. При цьому Постачальник може постачати товар через свої філії, які розташовуються в країні походження товару. Дані про філії, який поставив товар, вказуються в товаросупровідних документах на товар (сертифікати походження, фітосанітарні сертифікати та ін.)

Товар, зазначений в п.1.1, цього Контракту, поставляється окремими партіями на підставі і відповідно до Замовлення Покупця і направляється Покупцем Постачальнику електронною поштою та / або факсом.

Замовлення має містити в собі такі відомості: умова поставки; реквізити цього Контракту; номер і дата Замовлення; найменування Постачальника і Покупця; Найменування товару; кількість товару; вага Товару; вид транспорту, що здійснює перевезення (в тому числі вантажопідйомність та інші характеристики). Постачальник розглядає Замовлення Покупця протягом 24-х годин з моменту отримання останнього. За результатами розгляду Замовлення, Постачальник або коригує умови Замовлення, або виставляє інвойс, в підтвердження прийняття Замовлення за умови прийняття Замовлення. Постачальник зобов`язується відвантажити Товар Покупцю протягом терміну, зазначеного в замовленні. Факт відвантаження Товару підтверджується CMR або коносаментом.

Пунктами 4.11 та 4.12 контракту № 18/19 передбачено, що податки, митні збори, гербові збори та інші витрати, що виникають у зв`язку з виконанням цього Контракту, які оплачуються в країні Постачальника, оплачує Постачальник. Всі витрати, пов`язані з виконанням умов цього Контракту, що виникають в країні Покупця, несе Покупець. Проходження експортних митних формальностей в країні Постачальника покладається на Постачальника. Проходження імпортних митних формальностей в країні Покупця покладається на Покупця (а.с.33).

Упаковка та маркування визначні п. 7 контракту та зазначено, що Товар поставляється Покупцеві в тарі Постачальника, призначеної для транспортування свіжих цитрусових, фруктів і овочів, яка включається в вартість Товару та поверненню, відшкодуванню не підлягає. Обов`язок упаковки і маркування Товару лежить на постачальникові. Витрати з пакування та маркування товару покладаються на Постачальника. Ці витрати входять у вартість товару і додаткового відшкодування з боку Покупця не підлягають (а.с.35).

Сторонами погоджено специфікацію № 7 від 01.02.2021 року на поставку свіжої цвітної капусти, в пластикових ящиках, маса брутто 19300, маса нетто 18000, ціна 0,50 доларів США на суму 9000,00 доларів США (а.с.22).

Відповідно до наявної в матеріалах справи калькуляції від 01.02.2021 року до контракту № 18/19 за умовами поставки СРТ, ціна свіжої цвітної капусти становить 0,41 доларів США, тара та пакування 0.02 доларів США, наземне перевезення до порту 0,05 доларів США, митне оформлення 0.02 доларів США (а.с.117).

На виконання умов зазначеного контракту підприємством здійснено поставку погодженого специфікацією товару (цвітна капуста свіжа).

20.04.2020 року між ТОВ «АТАМАН і К» (Замовник) та ТОВ «ОТОМАН» (Виконавець) укладено Договір 20/04-20 про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів (а.с.76-80).

06.02.2021 року уповноваженою особою декларанта з метою митного оформлення постановленого позивачу товару подано до Одеської митниці Держмитслужби митну декларацію № UA500100/2021/001908 від 06.02.2021 року, згідно якої митна вартість товару була визначена за ціною договору, яка складає 9000,00 доларів США (а.с.16-17).

На підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивач надав до митного органу:

Рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №АТМ03 від 01.02.2021 року;

Автотранспортну накладну (Road, consignment note) № 4078 від 01.02.2021 року;

Фітосанітарний сертифікат (Phytosanitary certificate) №EC/TR А 4311519 від 30.01.2021;

Сертифікат про походження товару форми А (Certificate of origin form А (GSP) D0283386 від 03.02.2021 року;

Загальну декларацію прибуття №21UA85Z0 від 04.02.2021 року;

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 21.12.2020 року;

Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №18/19 від 08.11.2019 року;

Специфікацію б/н від 01.02.2021 року;

Договір про надання послуг митного брокера № 20/04-20 від 20.04.2020 року;

Копію митної декларації країни відправлення №21410700ЕХ001063 від 02.02.2021 року;

Митну декларацію за якою було відмовлено у випуску товарів №UA500100.2021.001908 від 06.02.2021 року.

Проте, відповідач, під час здійснення митного контролю, поставив під сумнів правильність визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, зокрема підставою сумнівів правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом вказано наступне:

1) відповідно до п. 2 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. 3) згідно п.п. 1.1, 2.3 з зазначеного контракту в графі 44 Електронної митної декларації від 08.11.2020 року № 18/19 поставка товарів зазначається у Специфікаціях та виставлених на їх підставах інвойсах. Однак у поданих документах специфікація відсутня. п.3 оплата за товар покупцем здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на Банковські рахунки Постачальника, вказаних у контракті та інвойсі. По письмовому розпорядженню Постачальника розрахунок за товар може проводитись на рахунок третіх осіб вказаних Постачальником, що обумовлюється додатковою угодою до контракту.

п. 3,1 оплата за товар покупцем здійснюється на наступних умовах:

у термін 14 днів після митного оформлення;

- 100% передплати покупцем, однак до митного оформлення дану переплату не надано.

4) у наданому інвойсі АТМ03 від 01.02.2021 року відсутнє посилання на контракт № 18/19 від 08.11.2020 року.

5) розрахунок до Електронної митної декларації містить відмітку про Переміщення товарів митною територією України. Додатково проінформовано, відповідно до ст. 254 МКУ, органи доходів і зборів мають право вимагати переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи спрацювання автоматизованою системою аналізу та управління ризиками відповідних форм митного контролю щодо вжиття заходів з метою перевірки числових значень складових митної вартості товарів, митницею декларанту поставлено вимогу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації фірми-виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову; за власним бажанням декларант або уповноважена ним особа може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару, та надати усі наявні зміни та додатки до зазначеного контракту в графі 44 Електронної митної декларації від 08.11.2020 року № 18/19.

08.01.2021 електронним повідомленням декларантом надіслано наступні додаткові документи: пакувальний лист, висновок експерта, прайс-лист, калькуляція, переклад експортної декларації. У наданому прайс-листі наявне посилання на суб`єкта ЗЕД ТОВ «Атаман і К» що передбачає що дана цінова пропозиція індивідуальна та не стосується усіх учасників ринку. Також листом № 06/02 від 06.02.2021 було зазначено, що інші документи надати не мають можливості та прохання здійснити митне оформлення на підставі наданих документів. Зміст наданих пояснень:

У зв`язку із ненаданням позивачем усіх документів згідно із запропонованим переліком та не спростуванням розбіжностей у наданих документах, відповідачем розпочато консультації з декларантом для вибору методу визначення митної вартості.

За результатом проведеної консультації між органом доходів і зборів та декларантом, проведеного аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України відповідачем обрано другорядний метод визначення митної вартості - метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних товарів. По товару №1 встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів у максимально наближений до митного оформлення час є більшим і становить: по товару № 1 - 1,4 дол. США/кг (МД від 31.01.2021 № UA500110/2021/002436, від 19.01.2021 № UA500080/2021/000763,500100/2021/001759 від 03.02.2021 ), ніж заявлено декларантом (0,50 дол. США/кг).

06.02.2021 року Одеською митницею Держмитслужби прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UА500100/2021/000005/2, яким митну вартість товару скореговано шляхом збільшення її розміру до 25000,00 доларів США за другорядним методом визначення вартості товару (а.с.12-13).

На підставі вищевказаного рішення відповідачем оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500100/2021/00835 від 06.02.2021 року (а.с.14).

Позивач, вважаючи прийняті відповідачем Рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення протиправними звернувся до суду.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституція України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частинами 1-2 ст. 53 Митного кодексу України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України встановлено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу вимог ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з ч. 2 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 54 Митного кодексу України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною 1 ст. 55 Митного кодексу України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому, ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України закріплено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

В силу вимог ч.ч. 2-3 ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією (ч. 4 ст. 57 МК України).

Таким чином, до виключних повноважень органу доходів і зборів належить здійснення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, яке полягає у перевірці числового значення та методу визначення заявленої митної вартості.

Разом з тим, з урахуванням положень ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, яка встановлює, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, реалізація зазначених повноважень повинна відбуватись із обмеженим втручанням у процедуру самостійного визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, котрому повинна передувати наявність в органу доходів і зборів обґрунтованих сумнiвiв у правильності визначення заявленої митної вартості товарів.

Відповідно до ч. 4 ст. 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з ч. 5 цієї статті, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 10 ст. 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Частиною 11 ст. 58 Митного кодексу України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Частиною 9 ст. 58 Митного кодексу України визначено, що розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

В силу вимог ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

А відповідно до ч. 3 цієї статті, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої ст. 57 цього Кодексу

З аналізу вищенаведених норм права вбачається, що обов`язок доведення митної вартості товару лежить на імпортерові. Але, при цьому, митний орган може витребувати додаткові документи лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнiвiв у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні вищенаведених статей, сумніви митниці є обґрунтованими тоді, коли:

- надані декларантом документи містять розбіжності,

- або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари,

- або наявні ознаки підробки.

Відповідно, наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи мають підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Частиною 4 ст. 54 Митного кодексу України передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012 року, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 року за №883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У графі 33 оскаржуваного позивачем рішення про коригування митної вартості товарів відповідачем зазначено, що:

1) у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару;

2) ненадання документів на підтвердження витрат на транспортування товару.

3) ненадання специфікації та передплати, що передбачено контрактом.

4) у наданому інвойсі АТМ03 від 01.02.2021 року відсутнє посилання на контракт № 18/19 від 08.11.2020 року.

5) розрахунок до Електронної митної декларації містить відмітку про Переміщення товарів митною територією України.

Суд звертає увагу, що відповідно до умов контракту № 18/19, зокрема п. 7 «Упаковка та маркування» контракту та зазначено, що Товар поставляється Покупцеві в тарі Постачальника, призначеної для транспортування свіжих цитрусових, фруктів і овочів, яка включається в вартість Товару та поверненню, відшкодуванню не підлягає. Обов`язок упаковки і маркування Товару лежить на постачальникові. Витрати з пакування та маркування товару покладаються на Постачальника. Ці витрати входять у вартість товару і додаткового відшкодування з боку Покупця не підлягають (а.с.35).

Тобто, витрати на упаковку вже включені постачальником у вартість товару, а тому їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару.

Згідно ст.А.9 «Перевірка - упаковка - маркування» Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року), ІНКОТЕРМС 2000, Продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару, яке він організує (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відправляти товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Упаковка повинна містити належне маркування.

Отже, при розрахунку митної вартості не повинна враховуватися така окрема її складова, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, з огляду на включення цих витрат до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (фактурної вартості товару).

При цьому, суд зазначає, що у калькуляції від 01.02.2021 року до контракту № 18/19 зазначено вартість упаковки, зокрема вказано, що за умовами поставки СРТ, ціна свіжої цвітної капусти становить 0,41 доларів США, тара та пакування 0,02 доларів США. Вказана калькуляція надавалась декларантом до митного органу.

З урахуванням зазначеного, зауваження митного органу стосовного того, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару є необґрунтованими та безпідставними.

Щодо ненадання документів на підтвердження витрат на транспортування товару, суд зазначає, що відповідно до Правил Інкотермс в редакції 2010 року Термін CPT «фрахт/перевезення оплачено до ...» означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб. Термін CPT зобов`язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту (розділ Б.10).

Контракт № 18/19 від 08.11.2019 року, на виконання умов якого здійснювалась поставка товару, містив в п. 4 Базові умови поставки, зокрема і поставку на умовах CPT.

До того ж, факт що включення витрат понесених продавцем на перевезення товару до порту підтверджується калькуляцією від 01.02.2021 року, згідно із якою вартість перевезення Товару до порту склала 0,05 доларів США.

Отже, враховуючи зазначене усі витрати з доставки товару фактично поніс постачальник товару, а тому банківські платіжні документи, які стосуються сплати вартості транспортування товару, що декларується, не могли бути надані декларантом, оскільки останнім не укладались будь-які договори перевезення товару, не складалась калькуляція витрат на перевезення, а тому будь-які платіжні документи що стосуються транспортування товару постачальником не можуть та не мають бути у наявності покупця.

З урахуванням зазначеного, зауваження і сумніви митного органу стосовно ненадання документів на підтвердження витрат на транспортування товару є необґрунтованими та безпідставними.

Щодо зауважень відповідача про ненадання декларантом до митного органу специфікації та передплати, суд зазначає, що твердження про ненадання декларантом специфікації є помилковими, адже як вбачається з МД № UА500100/2021/001908 від 06.02.2021 року вказаний документ надавався до митного органу. Також, в оскаржуваному рішенні відповідачем зазначено про надання 08.01.2021 року декларантом на вимогу митного органу поряд з іншими документами і калькуляції, що спростовує зауваження відповідача про ненадання вказаного документу до митного органу.

Необґрунтованим суд вважає і посилання відповідача на ненадання декларантом до митного органу передплати, про яку зазначено в контракті, зокрема в п. 3 контракту, в якому зазначено, що оплата за Товар Покупцем може проводитись на наступних умовах: або протягом 14 днів після проходження митного кордону Товару Покупцем, що підтверджується ВМД; або на умовах 100% передоплати з боку Покупця.

Як встановлено судом з позову на момент подання митної декларації оплата товару позивачем здійснена не була, а тому платіжний документ на момент подачі митної декларації не міг бути поданий через його фактичну відсутність. Відповідачем жодним чином не спростовано вказаного твердження позивача. Крім того, відповідач не зазначає, яким чином вказані умови оплати за товар впливають на митну вартість товару.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 року по справі №815/329/17 відсутність оплати за товар не впливає на митну вартість такого товару з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий) так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Отже, умови оплати товару не змінює ніяким чином митну вартість товару.

Щодо відсутності посилання на контракт № 18/19 від 08.11.2020 року у інвойсі АТМ03 від 01.02.2021 року суд зазначає, що в згідно контракт № 18/19 від 08.11.2020 року та специфікації № 7 до вказаного контракту, позивачем здійснено придбання товару цвітної капусти (свіжої) маса брутто 19300, маса нетто 18000, ціна 0,50 доларів США на суму 9000,00 доларів США (а.с.22). Відповідні дані стосовно вартості, ваги і виду товару містить наданий позивачем до митного оформлення інвойс АТМ03 від 01.02.2021 року. На переконання суду, наявність чи відсутність у рахунку-фактурі певних відомостей (реквізитів), зокрема, посилання на контракт, не може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, якщо з інших поданих декларантом документів можливо встановити такі дані.

Аналогічний правовий висновок з цього питання викладено у постановах Верховного Суду від 18.07.2019 у справі № 821/829/18 (адміністративне провадження №К/9901/5724/19), від 14.08.2018 у справі № 821/1617/17 (адміністративне провадження №К/9901/48422/18).

Суд зазначає, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації, про що вказано в постанові Верховного Суду від 07.11.2018 по справі № 826/18258/13-а.

Як вже зазначалось судом, позивачем до митного органу для підтвердження заявленої митної вартості товару за митною декларацією № UА500100/2021/000005/2 від 06.02.2021 року для митного оформлення товарів декларантом подано копії документів зі змісту яких можливо встановити митну вартість товару. Будь-яких ґрунтовних розбіжностей, неточностей, які б унеможливлювали встановити митну вартість товару із наданих декларантом до митного оформлення документів судом не встановлено.

На переконання суду правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу повинні були бути належним чином спростовані відповідачем.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення. В рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 р. по справі Суомінен проти Фінляндії Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 р. у справі Серявін та інші проти України Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. В рішенні від 27 вересня 2010 р. по справі Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (Лелас проти Хорватії і Тошкуце та інші проти Румунії) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (Онер`їлдіз проти Туреччини).

Отже, в даному випадку відповідачем не доведено, наявність розбіжностей та відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, що вплинуло чи могло вплинути на заниження позивачем митної вартості імпортованого товару, а документи які були подані декларантом для митного оформлення товару є достатніми та такими, що у своїй сукупності невикликали сумніви у достовірності зазначеної в них інформації.

Декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено органом доходів і зборів.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору. Контролюючим органом не наведено переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного (резервного) методу та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. Інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

Таким чином, суд дійшов висновку, що прийняті Одеською митницею Держмитслужби Рішення про коригування митної вартості товарів №UА500100/2021/000005/2 від 06.02.2021 року та Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500100/2021/00835 від 06.02.2021 року, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частин 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст. 139 КАС України судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» зі сплати судового збору підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби.

Керуючись статтями 12, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» (вул. Бугаївська, б.21/49, оф.31, м. Одеса, 65005, ) до Одеської митниці Держмитслужби (вул. Івана та Юрія Лип, буд.21А, м. Одеса, 65078, ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати противоправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів № UА500100/2021/000005/2 від 06.02.2021 року.

Визнати противоправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500100/2021/00835 від 06.02.2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» суму сплаченого судового збору в розмірі 4540,00 грн. (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень).

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя Токмілова Л.М.