Справа № 280/197/20
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року Справа № 280/197/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., за участю секретаря судового засідання Погомій Я.І.

представників:

позивача - Кушнір В.М.,

відповідача - Бєліков О.С.,

третьої особи - Стеценко І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області (вул. Фортечна, буд. 65, м. Запоріжжя, 69002) до Комунального некомерційного підприємства «Запорізький регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» Запорізької обласної ради (вул. Перспективна, буд. 2, м. Запоріжжя, 69106), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Запорізька обласна рада (пр. Соборний, буд. 164, м. Запоріжжя, 69107), про застосування заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації,

ВСТАНОВИВ:

10.01.2020 до Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області (далі позивач, ГУ ДСНС у Запорізькій області) до Комунальної установи «Бердянський протитуберкульозний диспансер» Запорізької обласної ради (далі відповідач, КУ «Бердянський протитуберкульозний диспансер» ЗОР), в якій позивач просить суд: застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівель та приміщень відповідача, розташованої за адресою: Запорізька область, місто Бердянськ, вул. Європейська (Кірова), будинок 96, шляхом зобов`язання відповідача повністю зупинити експлуатацію будівель та приміщень за вказаною адресою, окрім робіт, пов`язаних з усуненням порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, до повного усунення цих порушень, що повинно бути встановлено на підставі перевірки позивачем.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в ході перевірки позивачем встановлено, що об`єкт відповідача - будівля, приміщення закладу КУ «Бердянський протитуберкульозний диспансер» ЗОР, розташований за адресою: 71116, Запорізька обл., м.Бердянськ, вул.Європейська (Кірова), будинок 96, експлуатується з порушенням норм пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей. Просить задовольнити заявлені позовні вимоги.

Ухвалою від 13.01.2020 у справі відкрите спрощене позовне провадження, судове засідання призначене на 06.02.2020.

04.02.2020 від відповідача до суду надійшов відзив на позов. У відзиві відповідач зазначає, що більша частина виявлених порушень була КУ «Бердянський протитуберкульозний диспансер» ЗОР усунута. Щодо іншої частини виявлених порушень, то приписом №155 від 21.12.2019 встановлено такі строки їх усунення, які об`єктивно унеможливлюють їх виконання. При цьому, незважаючи на неодноразові звернення, відповідач жодного фінансування протипожежних заходів не отримав. Також звертає увагу на те, що відповідач обліковується у переліку об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області. Отже, вирішення питань щодо управління об`єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області - КУ «Бердянський протитуберкульозний диспансер» ЗОР є компетенцією третьої особи. Ряд виявлених порушень правил пожежної безпеки можуть бути усунені виключно за її сприяння та фінансування. Зауважує, що відповідач, на сьогодні, є єдиним спеціалізованим медичним закладом по обслуговуванню населення території Бердянського району, Приморського району та м. Бердянськ з лікування туберкульозу. Зупинення експлуатації однозначно призведе до різкого погіршення епідеміологічної ситуації та прямого порушення вимог Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення». Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 06.02.2020 до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Запорізьку обласну раду (далі третя особа, ЗОР), розгляд справи призначений в порядку загального позовного провадження, замінене засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, підготовче засідання призначене на 03.03.2020.

21.02.2020 від третьої особи надійшли пояснення, в яких орган місцевого самоврядування посилається на те, що проведення перевірки було безпідставним. Крім того зазначає, що відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень. В зв`язку з чим вважає, що посилання позивача на те, що факт усунення відповідачем порушень, повинен бути встановлений на підставі перевірки, здійсненої позивачем, суперечить вимогам ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 03.03.2020 провадження у справі було зупинене до 01.04.2020.

25.03.2020 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

30.03.2020 від третьої особи надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

01.04.2020 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою від 01.04.2020 провадження у справі поновлене, підготовче засідання призначене на 01.04.2020.

Ухвалою від 01.04.2020 підготовче засідання було відкладене на 30.04.2020.

28.04.2020 від представника відповідача та 29.04.2020 представника третьої особи до суду надійшли клопотання про відкладення розгляду справи, обґрунтовані впровадженням у державі карантину з приводу коронавірусної інфекції.

Ухвалою від 30.04.2020 підготовче засідання відкладене на 19.05.2020.

05.05.2020 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив відповідача. У відповіді на відзив позивач посилається на те, що ГУ ДСНС України у Запорізькій області не заперечує проти виконання відповідачем заходів з усунення виявлених порушень, проте підтвердження усунення порушення має проводитись шляхом здійснення позапланової перевірки. Щодо порушень, які залежать від фінансування, зазначає, що відсутність бюджетних коштів та належного фінансування не звільняє відповідача від виконання ним імперативних норм протипожежного законодавства. Сама по собі відсутність коштів на забезпечення протипожежної та техногенної безпеки, в тому числі й у зв`язку з відсутністю відповідного бюджетного асигнування не може бути підставою для відкладення вжиття заходів щодо усунення факторів небезпеки життю, здоров`ю громадян. Також зазначає, що відповідач не надав договорів на виготовлення проектно-кошторисної документації та монтажу систем протипожежного захисту, проведення вогнезахисної обробки дерев`яних конструкцій й не зазначив термін виконання робіт до повного усунення порушення. На думку позивача встановлені перевіркою порушення вимог пожежної безпеки, ставить під загрозу життя та здоров`я людей, що знаходяться в медичному закладі, а отже наявні всі підстави для задоволення позовних вимог.

13.05.2020 від відповідача та 19.05.2020 від третьої особи до суду надійшли клопотання про відкладення підготовчого засідання, обґрунтовані впровадженням у державі карантину з приводу коронавірусної інфекції.

Ухвалою від 13.05.2020 підготовче засідання відкладене на 11.06.2020.

11.06.2020 від представника третьої особи до суду надійшло клопотання, погоджене представниками позивача та відповідача, про зупинення провадження у справі до встановлення правонаступника реорганізованого відповідача.

Ухвалою від 11.06.2020 провадження у справі було зупинене до встановлення правонаступника Комунальної установи «Бердянський протитуберкульозний диспансер» Запорізької обласної ради.

Ухвалою від 03.12.2020 провадження у справі поновлене, замінено відповідача у справі №280/197/20 з Комунальної установи «Бердянський протитуберкульозний диспансер» Запорізької обласної ради на його правонаступника - Комунальне некомерційне підприємство «Запорізький регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» Запорізької обласної ради (далі відповідач, КНП «ЗРФКЛДЦ» ЗОР), підготовче засідання призначене на 17 грудня 2020 року.

Протокольною ухвалою від 17.12.2020 підготовче засідання відкладалось до 28.12.2020.

28.12.2020 від представника відповідача до суду надійшло клопотання, погоджене представником позивача, про зупинення провадження у справі для примирення до 25.01.2021.

Ухвалою від 28.12.2020 провадження у справі було зупинене до 25.01.2021.

Ухвалою від 25.01.2021 провадження у справі поновлене, підготовче засідання призначене на 25.01.2021.

25.01.2021 представником позивача до суду подане клопотання, погоджене представником відповідача, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою від 25.01.2021 було закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті не 17.02.2021.

В судовому засіданні, представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача та третьої особи проти задоволення позовних вимог заперечили.

Сторони під час розгляду справи, у судовому засіданні, повідомили, що ними надано всі необхідні документи для вирішення спору по суті.

Враховуючи норми ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), у судовому засіданні 17.02.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, судом встановлені наступні обставини.

Як встановлено з матеріалів справи, Бердянським МУ ГУ ДСНС України у Запорізькій області в період з 16 грудня по 17 грудня 2019 року було проведено позапланову перевірку відповідача, за наслідками якої було складено акт №257 від 17.12.2019.

В ході перевірки Позивачем встановлено, що об`єкт відповідача - будівля, приміщення закладу КУ «Бердянський протитуберкульозний диспансер» ЗОР (КНП «ЗРФКЛДЦ» ЗОР), розташований за адресою: 71116, Запорізька обл., м. Бердянськ, вул. Європейська (Кірова), будинок 96, експлуатується з порушенням норм пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, а саме:

- Не обладнано будівлю системою пожежної сигналізації та системою керування евакуюванням людей всупереч вимогам додатку А (обов`язковий) додатку Б (обов`язковий) ДБН В 2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту».

Відповідно до вимог пункту 1.2 глави 1 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України №1417 від 30.12.2014, зареєстрованих у Мін`юсті України 05 березня 2015 р. за №252/26697, будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватися системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту».

Відсутність системи протипожежного захисту (пожежної сигналізації та оповіщення про пожежу) не дасть можливості виявлення загорання, минаючи людський фактор, на його ранній стадії та сповіщення працюючого персоналу і підрозділів оперативно-рятувальної служби про загорання. У такому випадку суттєво збільшується час розвитку пожежі до моменту її виявлення, що несе загрозу для здоров`я та життя людей.

- Не відділено пожежонебезпечні приміщення (електрощитова) від інших приміщень закладу протипожежними перегородками 1-го типу із заповненням прорізів протипожежними дверима 2-го типу, відповідно до вимог пункту 10.3.6 ДБН 8.2.2-9:2018 та пункту 6.4 ДБН В.1.1-7:2016.

Відповідно до вимог пункту 2.3 глави 2 розділу ІІІ Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України №1417 від 30.12.2014, зареєстрованих у Мін`юсті України 05 березня 2015 р. за №252/26697, під час експлуатації об`єкта не допускається знижувати клас вогнестійкості елементів заповнення прорізів у протипожежних перешкодах.

Протипожежні двері, ворота, вікна, люки, клапани, завіси (екрани) у протипожежних перешкодах повинні утримуватися у справному стані. Не допускається встановлювати будь-які пристрої, предмети тощо, що перешкоджають їх зачиненню.

У разі не відділення пожежонебезпечного приміщення (електрощитової) від інших приміщень закладу протипожежними перегородками 1-го типу із заповненням прорізів протипожежними дверима 2-го типу, відповідно до вимог пункту 10.3.6 ДБН В.2.2-9:2018 та пункту 6.4 ДБН В. 1.1-7:2016 при виникненні пожежі може призвести до швидкого розповсюдження вогню на значну площу, а також розповсюдження продуктів горіння, що несе загрозу для здоров`я та життя людей.

- Допущено встановлення глухих ґрат на вікнах закладу, (перший поверх лікувального закладу).

Відповідно до вимог пункту 2.16 глави 2 розділу III Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України №1417 від 30.12.2014, зареєстрованих у Мін`юсті України 05 березня 2015 р. за №252/26697, у разі необхідності встановлення на вікнах приміщень, де перебувають люди, ґрат останні повинні розкриватися, розсуватися або зніматися. Під час перебування в цих приміщеннях людей грати мають бути відчинені (зняті).

Установлювати глухі грати дозволяється у квартирах, банках, касах, складах, коморах, кімнатах для зберігання зброї і боєприпасів, а також на інших приміщеннях, розрахованих на одночасне прибування до 50 осіб (крім навчальних закладів), та в інших випадках, передбачених нормами і правилами, затвердженими в установленому порядку.

За наявності глухих грат при проведенні евакуаційних заходів та заходів під час ліквідації пожежі, аварії техногенного або природного характеру, іншої надзвичайної ситуації, не буде можливості швидко та своєчасно виконати дії по евакуації людей, що в свою чергу, несе загрозу для їх здоров`я та життя.

- Допускається улаштування на шляхах евакуації пороги, виступи, які перешкоджають вільній евакуації людей (центральний вхід в заклад).

Відповідно до вимог пункту 2.37 глави 2 розділу ІІІ Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України №1417 від 30.12.2014, зареєстрованих у Мін`юсті України 05 березня 2015 р. за №252/26697, не допускається улаштування на шляхах евакуації пороги, виступи, які перешкоджають вільній евакуації людей.

Невиконання цих вимог може призвести до ускладнення проведення евакуації людей з будівлі та приміщень, запобігання проявів паніки, травмування і недопущення їх загибелі під час евакуації, що несе загрозу для здоров`я і життя людей,

- Не виконано оброблення дерев`яних елементів горищних покриттів (крокви, лати) засобами вогнезахисту, які забезпечують І групу вогнезахисної ефективності.

Відповідно до вимог пункту 2.5 глави 2 розділу III Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України №1417 від 30.12.2014, зареєстрованих у Мінюсті України 05 березня 2015 р. за №252/26697, у будинках, крім будинків V ступеня вогнестійкості, дерев`яні елементи горищних покриттів (крокви, лати) повинні оброблятися засобами вогнезахисту, які забезпечують 1 групу вогнезахисної ефективності.

Необхідність обробляння засобами вогнезахисту дерев`яних елементів інших конструкцій будинків визначається відповідними нормативними документами за видами будинків.

Відповідно до вимог пункту 2.6 глави 2 розділу III Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України №1417 від 30.12.2014, зареєстрованих у Мін`юсті України 05 березня 2015 р. за №252/26697, роботи, пов`язані з проектуванням вогнезахисту та вогнезахисним обробленням, виконуються суб`єктами господарювання, які мають відповідну ліцензію на такий вид робіт.

Відсутність обробляння засобами вогнезахисту елементів горищного покриття може призвести до вкрай швидкого руйнування несучих дерев`яних конструкцій в разі впливу вогню, що в свою чергу може призвести до руйнування перекриття поверху під горищним приміщенням і створити загрозу для здоров`я і життя людей.

- Не проводиться 1 раз на рік випробування на тиск та витрату води з оформленням акта для контролю працездатності мережі систем зовнішнього протипожежного водопроводу.

Відповідно до вимог підпункту 4 пункту 2.1 глави 2 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України №1417 від 30.12.2014, зареєстрованих у Мін`юсті України 05.03.2015р. за №252/26697, для контролю працездатності мережі систем зовнішнього протипожежного водопроводу власнику мережі водопостачання або іншій відповідальній особі, визначеній у відповідному договорі згідно з вимогами чинного законодавства необхідно 1 раз на рік проводити випробування на тиск та витрату води з оформленням акта. Випробування водопроводу повинно проводитися також після кожного ремонту, реконструкції або підключення нових споживачів до мережі водопроводу.

Відсутність випробування зовнішнього протипожежного водопроводу сприяє ускладненню проведення заходів, пов`язаних з ліквідацією пожежі, що в свою чергу створює загрозу для здоров`я і життя людей, які можуть знаходитись в території об`єкта.

- Не проводиться технічне обслуговування пожежних кран-комплектів не рідше одного разу на рік і перевірка на працездатність шляхом пуску води з реєстрацією результатів перевірки у спеціальному журналі обліку технічного обслуговування.

Відповідно до вимог підпункту 9 пункту 2.2 глави 2 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України №1417 від 30.12.2014, зареєстрованих у Мін`юсті України 05.03.2015р. за №252/26697, пожежні кран-комплекти не рідше одного разу на рік піддягають технічному обслуговуванню і перевірці на працездатність шляхом пуску води з реєстрацією результатів перевірки у спеціальному журналі обліку технічного обслуговування.

Не проведення технічного обслуговування і перевірки на працездатність пожежних кран-комплектів шляхом пуску води сприяє несвоєчасному виявленню недоліків під час їх експлуатації. Це може привести до того, що в разі виникнення пожежі вогонь буде розповсюджуватися на значну площу, що несе загрозу для здоров`я та життя людей.

- Не виконано ремонт пожежного водоймища (ПВ).

Відповідно до вимог підпункту 2 пункту 2.1 глави 2 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України №1417 від 30.12.2014, зареєстрований у Мін`юсті України 05 березня 2015 р. за №252/26697, пожежні гідранти та пожежні резервуари повинні бути справними і утримуватися таким чином, щоб забезпечити безперешкодний забір води пожежними автомобілями. В непрацездатному стані використовуватись не можуть.

На думку позивача, це може привести до того, що в разі виникнення пожежі вогонь буде розповсюджуватися на значну площу, що є загрозою для життя людини внаслідок значного поширення полум`я.

Зазначені порушення норм пожежної безпеки послугували підставами для звернення позивача до суду з даним позовом.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що відповідач частково усунув виявлені порушення норм пожежної безпеки.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» підставами для здійснення позапланових заходів є: подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням.

На підставі звернення відповідача була призначена та проведена позапланова перевірка останнього.

15.02.2021 позивачем складено Акт №15 за результатами позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері технологічної та пожежної безпеки.

Відповідно до висновків зазначеного Акту, позаплановою перевіркою встановлено порушення відповідачем:

- пункту 1.2 глави 1 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України №1417 від 30.12.2014, зареєстрованих у Мін`юсті України 05 березня 2015 р. за №252/26697, не обладнано будівлю системою пожежної сигналізації та системою керування евакуюванням людей всупереч вимогам додатку А (обов`язковий) додатку Б (обов`язковий) ДБН В 2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»;

- пункту 2.5 глави 2 розділу III Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України №1417 від 30.12.2014, зареєстрованих у Мін`юсті України 05 березня 2015 р. за №252/26697, не виконано оброблення дерев`яних елементів горищних покриттів (крокви, лати) засобами вогнезахисту, які забезпечують І групу вогнезахисної ефективності;

- підпункту 2 пункту 2.1 глави 2 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України №1417 від 30.12.2014, зареєстрований у Мін`юсті України 05 березня 2015 р. за №252/26697,

05.08.2020 позивачем винесено припис №41 про усунення порушень вимог законодавства у сфері технологічної та пожежної безпеки, яким зобов`язано відповідача: обладнати приміщення об`єкту системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту», не виконано ремонт пожежного водоймища (ПВ).

Судом також встановлено, що відповідач, листом від 28.12.2020 за №06/4346 звертався до третьої особи з проханням про виділення коштів на усунення порушень у сфері технології та пожежної безпеки.

Листом від 26.01.2021 за №12062/08-20 третя особа повідомила відповідача про те, що виділити кошти з обласного бюджету у 2020 році можливості не було. Дане питання може бути розглянуто під час розподілу залишків обласного бюджету 2021 року, або за умови перевиконання дохідної частини обласного бюджету не менш ніж на 5 відсотків в поточному році.

Також, 10.02.2021 між відповідачем та ТОВ «Бердянськтехбуд» було укладено договір №56 про надання послуг, предметом якого є поточний ремонт пожежного водосховища за адресою: 71116, м.Бердянськ, вул.Європейська, буд.96.

11.02.2021 між відповідачем та ТОВ «Пожзахист-2006» укладено договір на виконання проектних робіт, предметом даного договору є - розробка проекту «Вогнезахист несучих конструкцій».

Таким чином, з зазначених документів вбачається, що виявлені порушення вимог законодавства у сфері технологічної та пожежної безпеки відповідачем більшою частиною були усунені, а інші порушення знаходяться на стадії усунення.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями статті 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V зі змінами та доповненнями (далі - Закон №877-V).

Згідно з частиною п`ятою статті 4 Закону №877-V виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду. Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Частиною сьомою статті 7 вказаного Закону встановлено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Відповідно до пункту 12 частини першої статті 67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Відповідно до частин першої, другої статті 68 Кодексу цивільного захисту України посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.

У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення.

Згідно з вимогами статті 70 Кодексу цивільного захисту України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

В першу чергу слід зазначити, що Кодекс цивільного захисту України пов`язує застосування заходів реагування з виявленням порушень, які створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

При цьому, захід реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень об`єкту перевірки є виключним заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 810/4274/17.

Так, поняття «загрози життю та здоров`ю» є оціночним. Однак це не спростовує необхідність дослідження судом доказів, якими обґрунтовується їх наявність. та зважаючи, що такі спори розглядаються за позовними заявами суб`єктів владних повноважень, суди не повинні обмежуватися тільки даними актів перевірок. Достовірність інформації про зафіксовані в них порушення має бути перевірена судами шляхом зібрання відповідних доказів, а застосування судом обраного заходу реагування обґрунтовуватися з дотриманням всіх принципів адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №640/10129/20 (адміністративне провадження №К/9901/5935/21).

При обранні заходу реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівель та приміщень КУ «Бердянський протитуберкульозний диспансер» ЗОР (КНП «ЗРФКЛДЦ» ЗОР), розташований за адресою: 71116, Запорізька обл., м. Бердянськ, вул. Європейська (Кірова), будинок 96, позивачем як суб`єктом владних повноважень, і судом, відповідно, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами.

При цьому, під час прийняття судового рішення мають бути враховані не лише обставини і підстави, які спонукали позивача як суб`єкта владних повноважень звернутися до суду з позовом про застосування заходів реагування, але і ті, які існують на час ухвалення судового рішення.

В протилежному випадку застосування заходів реагування, як виключного заходу, в судовому порядку поширюватиметься на всіх суб`єктів господарювання, відносно яких проведено перевірку і встановлено порушення, які за оцінкою спеціально уповноваженого органу, створюють реальну загрозу життю та/або здоров`ю людей. Втім, за своїм змістом і суттю застосування такого заходу, він застосовується до усунення виявлених порушень та існування реальної загрози життю та/або здоров`ю людей (частина п`ята статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»), у зв`язку з чим його застосування після усунення виявлених порушень втрачає той сенс, який законодавством покладений як основа і правова підстава його застосування.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №815/6365/17 та від 28 квітня 2021 року у справі №640/10129/20.

Як було зазначено вище, судом встановлено, що відповідачем усунуто частину виявлених позивачем порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки.

Так, на момент розгляду справи в суді залишилися не усуненими лише порушення пов`язані з обладнанням об`єкту відповідача системами протипожежного захисту.

Підтвердженням цього є висновки Акту від 15.02.2021 №15 за результатами позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері технологічної та пожежної безпеки.

Вказані обставини не заперечуються сторонами по справі.

Таким чином, на дату розгляду справи в суді неусунутим залишилось лише одне порушення, яке відповідач продовжує усувати, на підтвердження чого надає відповідні докази.

Між тим, ГУ ДСНС у Запорізькій області не надано доказів на підтвердження того, що наявність лише вказаного порушення створює загрозу життю та здоров`ю людей.

Крім того, суд зазначає, що позивач, звертаючись з цим позовом, з урахуванням принципу співмірності не обґрунтував чи можливе застосування інших заходів реагування окрім повного зупинення експлуатації приміщень відповідача, а якщо неможливо - то чому.

При цьому, як наголошує позивач, належним доказом усунення всіх наявних в акті перевірки порушень є лише результати повторної перевірки, в ході проведення якої посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

Суд з цього приводу зазначає наступне.

Положеннями частини другої статті 70 Кодексу цивільного захисту України визначено, що повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Це означає, що виключно суд приймає рішення про зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг.

Ухваленню судового рішення передує розгляд справи відповідно до КАС України, в ході якого суд, зокрема, оцінює, аналізує докази, вирішує питання про належність, допустимість, достатність того чи іншого доказу, на підставі чого і робить висновки, які в свою чергу стають основою судового рішення, його мотивувальної частини, зокрема.

Отже, в разі якщо правовідносини між суб`єктом господарювання та органом державного нагляду у сфері техногенної та пожежної безпеки, стали спірними та перейшли в площину судового спору, то акт перевірки органу державного нагляду у сфері техногенної та пожежної безпеки, що складений за результатами контрольного заходу, в тому числі повторного, є лише одним із доказів, оцінку якому дає виключно суд поряд з іншими доказами.

В протилежному випадку (якщо би виключно акт органу нагляду у сфері техногенної та пожежної безпеки свідчив про виконання чи невиконання відповідачем вимог правил, інструкцій, ДБН тощо) функція суду була би нівельована, оскільки останній не здійснював би судочинство, а фактично затверджував би акт органу нагляду у сфері техногенної та пожежної безпеки своїм рішенням.

Таким чином, суд оцінює як акт позивача, що складений за результатами контрольного заходу і в якому зафіксовано відсутність або наявність порушень правил та норм пожежної і техногенної безпеки, так й інші докази, надані відповідачем, які, в свою чергу, підтверджують відсутність або усунення виявлених порушень - акти виконаних робіт на встановлення певного обладнання, на приведення споруд, обладнання до чинних вимог, правил, інструкцій тощо; первинні документи, що свідчать про купівлю необхідного обладнання; різного роду договори про надання певних послуг, наявність яких є обов`язковою, тощо.

В контексті спірних правовідносин, що склались у цій справі, слід зазначити, що саме суд вирішує питання чи усунув відповідач виявлені порушення чи ні, а отже чи є підстави для задоволення позову чи такі відсутні.

За таких обставин, доводи позивача про те, що належним доказом усунення порушення є лише акт перевірки, який би зафіксував відсутність порушень правил та норм пожежної і техногенної безпеки, є помилковим, оскільки такий доказ є одним із доказів, який може підтверджувати обставину усунення підприємством виявлених порушень.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №640/10129/20, у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі №826/13895/16 та у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року у справі №580/32/19.

У спірних правовідносинах, що склались у цій справі, відповідачем усунуто більшість виявлених позивачем порушень вимог законодавства, інші знаходяться на стадії усунення, що свідчить про відсутність підстав для застосування крайнього заходу реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень об`єкта перевірки, виходячи з вимог принципу співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися неусунутими на час розгляду справи.

З урахуванням вищевикладених обставин та правового врегулювання суд дійшов висновку, що виявлені порушення не є підставою для застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення роботи об`єкту перевірки, оскільки законодавець пов`язує настання реальної загрози життю та здоров`ю людей від пожежі з обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню. Оскільки облаштування приміщень установками автоматичної пожежної сигналізації спрямовано на своєчасне виявлення та сповіщення про уже виниклу пожежу, ліквідацію її наслідків, то відсутність таких установок аж ніяк не свідчить про наявність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожежі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №816/4755/15 та у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №640/10129/20.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, відсутні підстави для задоволення позову.

Щодо інших посилань позивача викладених у позові, що вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

У рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивачем не доведено обґрунтованість заявлених вимог.

З урахуванням викладеного, у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої не підлягають відшкодуванню витрати позивача - суб`єкта владних повноважень .

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області (вул. Фортечна, буд. 65, м. Запоріжжя, 69002) до Комунального некомерційного підприємства «Запорізький регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» Запорізької обласної ради (вул. Перспективна, буд. 2, м. Запоріжжя, 69106), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Запорізька обласна рада (пр. Соборний, буд. 164, м. Запоріжжя, 69107), про застосування заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано «22» червня 2021 року.

Суддя Р.В. Кисіль