Справа № 640/14733/21
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2021 року м. Київ № 640/14733/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Торг 2000»
до третя особа:Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві
про:визнання протиправними та скасування постанов,-
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Торг 2000» (01011, м. Київ, вул. Рибальська, 13, код ЄДР: 37143612) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (03127, м. Київ, вул. Ломоносова, 22/15, код ЄДР: 34999976), в якому просить суд:

1) визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про відкриття виконавчого провадження № 65502377 від 19.05.2021 про стягнення з позивача 130 561,63 грн.;

2) визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про арешт коштів боржника ТОВ «Авто Торг 2000» в межах ВП № 65502377 від 20.05.2021 на суму 143986,79 грн.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19.05.2021 Головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Задорожною Тетяною Андріївною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65502377, якою відкрито виконавче провадження з виконання постанови Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів у місті Києві № 20 від 07.04.2021 про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Торг 2000» стягнення у розмірі 130 561,63 грн.

Разом з тим, позивач вважає що постанова про відкриття виконавчого провадження №65502377 від 19.05.2021 є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Пояснює, що 07.10.2020 за адресою: м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 86-Д прибули посадові особи ГУ Держпродспоживслужби у м. Києві, які повідомили про проведення позапланової перевірки у ТОВ «Авто Торг 2000» на підставі звернення громадянина ОСОБА_1 вх.№К-5364 від 11.09.2020.

Однак, наголошує на тому, що в порушення вимог пункту 8 абзацу п`ятого статті 10 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V від 05.04.2007 (в редакції, що діяла на момент здійснення заходу державного нагляду (контролю), перед початком здійснення заходу державного нагляду (контролю) посадовими особами ГУ Держпродспоживслужби у м. Києві не було надано представнику позивача погодження Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України на проведення позапланового заходу. Крім цього, додає, що в наданому посадовими особами ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві посвідченні (направленні) вих. №3852 від 02.10.2020 представником позивача було виявлено відсутність переліку питань, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення позапланового заходу, що є порушенням визначеного в абзаці десятому статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» імперативного припису.

Відтак, за словами позивача, враховуючи те, що в результаті перевірки документів, які слугували підставою для проведення позапланової перевірки, представник ТОВ «Авто Торг 2000» дійшов висновку про їх невідповідність чинному законодавству, а відтак посадових осіб ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві не було допущено до здійснення заходу державного нагляду (контролю).

Додає, що 12.04.2021 на адресу ТОВ «Авто Торг 2000» надійшов конверт із штриховим ідентифікатором 006, в якому знаходилась постанова про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів», винесена - ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві №20 від 07.04.2021 на суму 130 561,63 грн.

В той же час, у позовній заяві позивач наголошує, що абзацом другим пункту 4 Порядку накладення стягнень за порушення законодавства про захист прав споживачів № 1177, затвердженого відповідною постановою Кабінету Міністрів України № 1177 від 17.08.2002 передбачено, що питання про накладення штрафу розглядається за участю представника суб`єкта господарювання. У разі його відсутності справу може бути розглянуто лише у випадку, коли незважаючи на своєчасне повідомлення суб`єкта господарювання про місце і час розгляду справи від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Проте, позивач наголошує на тому, що ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві порушив порядок розгляду справи про накладення на ТОВ «Авто Торг 2000» стягнення в порядку, передбаченому Законом України «Про захист прав споживачів», що в свою чергу, на думку позивача, є підставою для скасування відповідної постанови № 20 від 07.04.2021 в порядку, передбаченому чинним законодавством України, оскільки лист-повідомлення вих. № 06.2/4929 від 02.04.2021 з трековим номером відправлення: 484 про розгляд ГУ Держпродспоживслужбою в м. Києві 07.04.2021 з 15:00 по 16:00 по справі про накладення на ТОВ «Авто Торг 2000» стягнення згідно акта №5351-1 від 07.10.2020 надійшов позивачу лише 09.04.2021, що унеможливило участь представника позивача під час розгляду в ГУ Держпродспоживслужбі м. Києва справи про накладення стягнення згідно акта №5351-1 від 07.10.2020.

Позивач також зазначає, що 20.05.2021 ТОВ «Авто Торг 2000» отримало повідомлення від АТ КБ «ПриватБанк» про те, що 19.05.2021 Головним державним виконавцем Голосіївського РВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Задорожною Тетяною Андріївною відкрито виконавче провадження № 65502377, сторонами якого є ТОВ «Авто Торг 2000» та Головне управління Держпродспоживслужби в місті Києві.

В той же час, позивач наголошує, що при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження, виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Задорожною Тетяною Андріївною не взято до уваги те, що місцезнаходженням ТОВ «Авто Торг 2000» є адреса: м. Київ, вул. Рибальска, 13, яка відноситься до Печерського району міста Києва, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Додає, що згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Зазначає, що у постанові про накладення стягнень № 20 від 07.04.2021 яку було додано до заяви-листа № 06.4/7553 від 17.05.2021 за ТОВ «Авто Торг 2000» визначено 2 (дві) адреси: м. Київ, вул. Казимира Малевича, 86-д та 01011, м. Київ, вул. Рибальська, 13. Однак, згідно пункту 10 частини 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» № 755-IV від 15.05.2003, до відомостей, які містяться у відповідному Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з-поміж інших відносяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Таким чином, за висновком позивача, оскільки заява про примусове виконання постанови про накладення штрафу № 20 від 07.04.2021 відносно ТОВ «Авто Торг 2000» стосується саме юридичної особи, державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Задорожна Тетяна Андріївна зобов`язана була при відкритті виконавчого провадження пересвідчитися у наявності своєї компетенції на примусове виконання відповідного документа.

Позивач також додає, що з постанови про відкриття виконавчого провадження № 65502377 від 19.05.2021 йому стало відомо про те, що виконавче провадження № 65502377 було відкрито відповідачем на виконання постанови № 20 від 07.04.2021, виданої ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві. При цьому, у отриманій відповідачем заяві вих. № 06.4/7553 від 17.05.2021 у ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві просить прийняти до виконання відповідну постанову № 20 в порядку, передбаченому частиною 2 статті 308 КУпАП.

В той же час, позивач наголошує, що примусове стягнення в порядку, передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення можливе лише у разі якщо суб`єкта господарювання було притягнуто до відповідальності в порядку, визначеному цим Кодексом, однак позивач наголошує на тому, що постановою № 20 від 07.04.2021 ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві було накладено стягнення на ТОВ «Авто Торг 2000» в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів».

Між тим, заявник наголошує, що оскільки, ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві не було застосовано до ТОВ «Авто Торг 2000» стягнень в порядку, передбаченому чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення, Голосіївський РВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) заява ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві вих. № 06.4/7553 від 17.05.2021 мала бути повернута заявнику в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Крім того, позивач зауважив, що постанова № 20 від 07.04.2021 не відповідає вимогам виконавчого документа згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Пояснює, що законодавством передбачено виключний порядок дій органів Держпродспоживслужби, визначений чинним законодавством України, щодо можливості здійснення останніми стягнення суми штрафних санкцій, визначених в постанові № 20 від 07.04.2020, з огляду на що, виходячи з аналізу положень ч. 3 ст. 12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» у разі несплати суб`єктом господарювання штрафних санкцій, органи Держпродспоживслужби мають звертатись до суду для стягнення відповідної суми штрафної санкції.

Додає, що при відкритті виконавчого провадження № 65502377, державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Задорожною Тетяною Андріївною не враховано, що постанова № 20 від 07.04.2021 про накладення стягнень передбачених статтею 23 ЗУ «Про захист прав споживачів», винесена Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві не є виконавчим документом у розумінні Закону України «Про виконавче провадження», а тому на її підставі не може бути відкрито виконавче провадження.

Крім того, позивач зазначає, що 20.05.2021 головним державним виконавцем Голосіївського РВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Києві Задорожною Тетяною Андріївною винесено постанову про арешт коштів боржника ВП № 65502377 від 20.05.2021 якою було накладено арешт на грошові кошти ТОВ «Авто Торг 2000» у розмірі 143 986,79 грн., однак, як наголошує позивач зазначене негативно впливає на господарську діяльність ТОВ «Авто Торг 2000», оскільки створює перешкоди в використанні грошових коштів на банківському рахунку для цілей здійснення господарських розрахунків.

Зазначає, що ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений вичерпний перелік підстав для зняття арешту з майна боржника, а саме: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1 прим. 2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Відтак, автоматичне скасування накладеного арешту в межах виконавчого провадження у разі визнання протиправною та скасування постанови про відкриття такого виконавчого провадження не передбачено. В той же час, посилаючись на ч. 5 цієї ж статті Закону України «Про виконавче провадження» позивач зазначив, що для усіх інших випадків арешт може бути знятий за рішенням суду, з огляду на що, за висновком позивача, відновлення порушеного ТОВ «Авто Торг 2000» права при неправомірному відкритті виконавчого провадження № 65502377 від 20.05.2021 потребує одночасного визнання незаконною та скасування постанови про арешт коштів боржника ВП №65502377 від 20.05.2021.

18.06.2021 та 22.06.2021 позивачем надано суду додаткові пояснення.

Таким чином позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позовну заяву суду не надав.

Позиція третьої особи.

Представниця третьої особи надала у судовому засіданні 23.06.2021 усні пояснення. Зі слів представника письмові пояснення надіслані поштовим зв`язком, що, однак, не є перешкодою для розгляду справи по суті.

Процесуальні дії, вчинені у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи на 23.06.2021, про що сторони повідомлені належним чином.

Ухвалою суду від 08.06.2021 відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Авто Торг 2000» від 04.06.2021 (вх. від 07.06.2021) «про збільшення позовних вимог», наслідком чого є відмова у прийнятті даної заяви до розгляду у рамках раніше заявлених позовних вимог.

У судове засідання з`явився представник позивача та третьої особи, представник відповідача в судове засідання 23.06.2021 не з`явився, що, однак, не є перешкодою для розгляду справи по суті.

Під час розгляду справи у судовому засіданні 23.06.2021 постановлено ухвалу про відмову у прийнятті до розгляду заяви позивача (вх від. 22.06.2021) «Про зміну позовних вимог».

Встановлені судом обставини.

Перш за все слід зазначити, що постанова Головного управління Держспоживслужби в м. Києві № 20 від 07.04.2021, відповідно до якої на заявника накладено стягнення, передбачене ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів». не є предметом оскарження у даній справі, є чинною та не скасована.

Судом встановлено, що 07.04.2021 Головним управлінням Держспоживслужби в м. Києві прийнято постанову № 20 від 07.04.2021 про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів», якою до ТОВ «Авто Груп 2000» застосовано штраф у розмірі 130561,63 грн. Підставою для накладення такого стягнення слугувало недопуск позивачем посадових осіб Головного управління Держспоживслужби в м. Києві до проведення позапланового заходу магазину ТОВ «Авто Торг 2000» «База автозвуку», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Казимира Малевича, 86-Д.

19.05.2021 Головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Задорожною Тетяною Андріївною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65502377, якою відкрито виконавче провадження з виконання постанови Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів у місті Києві № 20 від 07.04.2021 про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Торг 2000» стягнення у розмірі 130 561,63 грн.

Також, 20.05.2021 Головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Задорожною Тетяною Андріївною прийнято постанову ВП № 65502377 про арешт коштів боржника - ТОВ «Авто Торг 2000» на суму 143986,79 грн.

Між тим, позивач вважаючи свої права порушеними, а спірні постанови протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Щодо тверджень позивача відносно того, що постанова про накладення штрафу не є виконавчим документом, то суд виходить з наступного.

Так, згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на час прийняття спірних постанов) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Зі змісту постанови Головного управління Держспоживслужби в м. Києві № 20, прийнятої 07.04.2021 видно, що такою постановою застосовано стягнення, передбачене статтею 23 Закону України «Про захисту прав споживачів».

Так, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захисту прав споживачів» у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за: створення перешкод службовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, та структурного підрозділу з питань захисту прав споживачів органу місцевого самоврядування у проведенні перевірки якості продукції, а також правил торговельного та інших видів обслуговування - у розмірі від одного до десяти відсотків вартості реалізованої продукції за попередній календарний місяць, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб`єкт господарської діяльності не веде обов`язковий облік доходів і витрат, - у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі невиконання в добровільному порядку суб`єктами господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, визначених у статті 26 цього Закону рішень (постанов) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, та його посадових осіб про накладення стягнення примусове виконання таких рішень (постанов) здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» (ч. 3 ст. 23 Закону України «Про захисту прав споживачів»).

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про захист прав споживачів» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і має право: накладати на суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

В той же час, відповідно до п. 2 Порядку накладення стягнень за порушення законодавства про захист прав споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 за № 1177 (далі - Порядок № 1177) на суб`єктів господарювання накладається стягнення у вигляді штрафу відповідно до статті 23 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно п. 3 Порядку накладати на суб`єктів господарювання штрафи, передбачені пунктом 2 цього Порядку, мають право Голова Держпродспоживслужби, його заступники, начальники територіальних органів Держпродспоживслужби та їх заступники у межах їх компетенції.

Рішення про накладення штрафів приймається на підставі відповідних актів перевірки суб`єкта господарювання та інших матеріалів, пов`язаних з цією перевіркою, за наявності порушень, зазначених у пункті 2 цього Порядку, і оформляється постановою за формою, що встановлюється Мінекономіки (п. 4 Порядку № 1177)

Відповідно до п. 7 Порядку № 1177 постанова про накладення штрафу обов`язкова для виконання суб`єктом господарювання. У разі невиконання зазначеної постанови сума штрафу стягується в установленому законодавством порядку. Не підлягає виконанню постанова про накладення штрафу, якщо її не було звернуто до виконання протягом одного року з дня прийняття.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відтак, проаналізувавши вищезазначені положень законодавства, суд дійшов висновку, у разі порушення суб`єктом господарювання Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема, начальниками територіальних органів Держпродспоживслужби та їх заступниками у межах їх компетенції приймаються постанови про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів», які є виконавчими документами та можуть бути пред`явлені до примусового виконання в порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження», протягом трьох місяців.

Тобто, постанови про накладення стягнення за порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів», прийняті, зокрема, начальниками територіальних органів Держпродспоживслужби та їх заступники у межах їх компетенції, є виконавчими документами.

Як видно зі змісту постанови Головного управління Держспоживслужби в м. Києві про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» № 20 від 07.04.2021 за створення перешкод службовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів та структурного підрозділу з питань захисту прав споживачів органу місцевого самоврядування у проведенні перевірки якості продукції, а також правил торговельного та інших видів обслуговування до ТОВ «Авто Торг 2000» (в/м/в/д м. Київ, вул. Казимира Малевича, 86-Д, ю/а: 01011, м. Київ, вул. Рибальська, 13) застосовано штраф у розмірі 130561,63 грн., яким зобов`язано ТОВ «Авто Торг 2000» сплатити у 15-ти денний термін з дня отримання постанови та попереджено про те, що у разі невиконання порушником постанови в зазначений строк сума штрафу стягується в установленому законодавством порядку.

При цьому, у постанові третьої особи зазначено про те, що така постанова набирає чинності з « 07» квітня 2021 року та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею чинності.

Відтак, постанова Головного управління Держспоживслужби в м. Києві № 20 від 07.04.2021 є виконавчим документом та у разі її невиконання суб`єктом господарювання, така постанова може бути пред`явлення до примусового виконання в порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з огляду на що доводи позивача відносно того, що така постанова не є виконавчим документом, є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо місця виконання рішення (постанови Головного управління Держспоживслужби в м. Києві № 20 від 07.04.2021), то слід зазначити про наступне.

Як вже було зазначено вище судом, обґрунтовуючи позовну заяву позивач зазначив, що при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження, виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Задорожною Тетяною Андріївною не взято до уваги те, що місцезнаходженням ТОВ «Авто Торг 2000» є адреса: м. Київ, вул. Рибальска, 13, яка відноситься до Печерського району міста Києва, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з огляду на що державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби зобов`язана була повернути постанову № 20 від 07.04.2021 до Головного управління Держспоживслужби в м. Києві.

Так, згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Тобто, стягувачу належить право вибору місця відкриття виконавчого провадження за місцем перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Згідно з п. 3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 у разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцем проживання чи перебування боржника - фізичної особи, місцезнаходженням боржника - юридичної особи, адреса якого відрізняється від адреси, зазначеної у виконавчому документі, до заяви про примусове виконання рішення стягувач має додати документ / копію документа, який підтверджує, що місцезнаходженням боржника - юридичної особи або адресою проживання чи перебування боржника - фізичної особи є територія, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або територія виконавчого округу приватного виконавця.

У разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення додається документ/копія документа, який підтверджує, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться(яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця.

В той же час, дійсно, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зробленого станом на 19.05.2021 (день прийняття спірної постанови про відкриття виконавчого провадження) місцем реєстрації юридичної особи - ТОВ «Авто Торг 2000» є: м. Київ, вул. Рибальська, 13, тобто товариство зареєстровано у Печерському районі м. Києва.

Між тим, в ході розгляду даної справи позивачем наголошено та матеріалами справи підтверджується, що перевірку ТОВ «Авто Торг 2000» посадовими особами третьої особи проведено за адресою: вул. Казимира Малевича, 86-Д, яка знаходиться у Голосіївському районі м. Києва, що є місцезнаходженням магазину товариства (майна товариства).

Тобто, зважаючи на те, що місцем провадження господарської діяльності боржника та місцезнаходженням його майна є: вул. Казимира Малевича, 86-Д, яка знаходиться у Голосіївському районі м. Києва, тоді як відповідно до даних з ЄДР місцем реєстрації ТОВ «Авто Торг 2000» є: м. Київ, вул. Рибальська, 13 (Печерський район м. Києва), зазначене надає стягувачу - Головному управлінню Держспоживслужби в м. Києві право вибору щодо пред`явлення виконавчого документу до виконання та місця відкриття виконавчого провадження.

Слід додати, що у виконавчому документі - постанові від 07.04.2021 № 20 зазначено у тому числі адресу: м. Київ, вул. Казимира Малевича, 86-Д.

При цьому, у скарзі ТОВ «Авто Торг 2000» на постанову від 07.04.2021 № 20 поданої позивачем до Державної служби України з питань безпеки харчових продуктів та захисту прав споживачів зазначено, що 07.10.2020 за адресою: м. Київ, вул. Казимира Малевича, 86-Д прибули посадові особи Головного управління Держспоживслужби в м. Києві, які повідомили про проведення позапланової перевірки у ТОВ «Авто Торг 2000» та представнику ТОВ «Авто Торг 2000» було пред`явлено службові посвідчення головного спеціаліста відділу контролю у сфері торгівлі Управління захисту споживачів Кафтан Людмили Анатоліївни та головного спеціаліста відділу контролю у сфері торгівлі Управління захисту споживачів Кеди Ірини Юріївни ГУ Держпродспоживслужби у м. Києві, надано копію направлення на проведення заходу № 3852 від 02.10.2020, а також копію листа Директора Департаменту захисту споживачів О.О. Квасніцького №15.5-8/2/13821 від 10.09.2020.

Тобто, позивачем не заперечується, а представником третьої особи у с/з 23.06.2021 підтверджено факт проведення перевірки ТОВ «Авто Торг 2000» за адресою саме: вул. Казимира Малевича, 86-Д, яка знаходиться у Голосіївському районі м. Києва, що також підтверджується і актом позапланового заходу від 07.10.2020 № 5351-1.

Більш того, відповідно до ч. 1 ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відтак, проаналізувавши зазначене, суд дійшов висновку про правомірність прийняття головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Задорожною Тетяною Андріївною до виконання виконавчого документу - постанови ГУ Держпродспоживслужби у м. Києві від 07.04.2021 № 20 та винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 65502377,

Посилання позивача у позовній заяві на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 08.04.2020 у справі № 804/6996/17 є безпідставним, оскільки предмет і підстави позову, які розглядалися в межах справи № 804/6996/17 відрізняються від даної адміністративної справ.

Більш того, судова практика не стоїть на місці. У багатьох сферах вона еволюціонує і постійно розвивається. Як свідчить і практика ЄСПЛ, Конвенція - це живий організм, і її необхідно тлумачити з урахуванням реалій сьогоднішнього дня. Як зазначив Суд у рішенні «Тайрер проти Сполученого Королівства» від 25 квітня 1978 р. (Tyrer v. the United Kingdom), вперше тлумачити Конвенцію як «живий організм» («живий інструмент») почала Європейська комісія з прав людини, а Суд з таким тлумаченням погодився: «Суд повинен також нагадати, що, як слушно наголосила Комісія, Конвенція є живим інструментом і повинна тлумачитися у світлі умов сьогодення (п. 31)», чим і керується суд у даній справі.

При цьому, суд також вважає необґрунтованим посилання позивача у позовній заяві на те, що у заяві від 17.05.2021 вих. № 06.4/7553 третя особа просила державного виконавця прийняти до виконання постанову від 07.05.2021 № 20 в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тоді як саму постанову було прийнято в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами, тоді як ч. 3 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає примусове виконання таких рішень (постанови про накладення штрафу) в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», державний виконавець Голосіївського ВДВС зобов`язаний був прийняти до виконання постанову ГУ Держпродспоживслужби у м. Києві від 07.04.2021 № 20 та відкрити виконавче провадження.

Також безпідставними є посилання позивача у поясненнях від 18.06.2021 на те, що усі приміщення, в яких фактично знаходяться магазини ТОВ «Авто Торг 2000» перебувають в користуванні позивача та не належать йому на праві власності є безпідставними, оскільки під майном позивача слід також розуміти товар, який реалізується товариством у таких магазинах.

Щодо невідповідності постанови ГУ Держпродспоживслужби у м. Києві від 07.04.2021 № 20 вимогам виконавчого документу згідно Закону України «Про виконавче провадження», то суд зазначає про наступне.

Так, статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені вимоги до виконавчих документів.

Відповідно до ч. 1 вказаної статті даного Закону у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

В той же час, дослідивши зміст постанови ГУ Держпродспоживслужби у м. Києві від 07.04.2021 № 20, суд наголошує на тому, що така постанова повність відповідає вимогам, встановленим ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, відносно порядку дій органів Держспоживслужби, визначених чинним законодавством України щодо можливості стягнення сум штрафних санкцій, визначених в постанові від 07.04.2020 № 20, то як вірно зазначив позивач у позовній заяві п. 7 Порядку № 1177 передбачено, що у разі невиконання зазначеної постанови сума штрафу стягується в установленому законодавством порядку.

В той же час, як вже неодноразово було зазначено вище, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що у разі невиконання в добровільному порядку суб`єктами господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, визначених у статті 26 цього Закону рішень (постанов) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, та його посадових осіб про накладення стягнення примусове виконання таких рішень (постанов) здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

При цьому, посилання позивача у позовній заяві та у поясненнях на те, що ч. 3 ст. 12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», яка передбачає, що у разі несплати суб`єктом господарювання застосованої до нього штрафної санкції за результатами здійснених заходів державного нагляду (контролю) протягом 15 календарних днів з дня вручення або направлення розпорядчого документа в порядку, передбаченому абзацами дванадцятим і тринадцятим частини дев`ятої статті 7 цього Закону, якщо розпорядчі документи не були оскаржені до органу державного нагляду (контролю) та/або в судовому порядку та залишені в силі, сума санкції стягується в судовому порядку, є безпідставним, оскільки відповідно до ст. 2 вказаного Закону дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного нагляду, податкового контролю, митного контролю, державного експортного контролю (крім здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами космічної діяльності України приватної форми власності законодавства про космічну діяльність в Україні), контролю за дотриманням бюджетного законодавства, державного нагляду на ринках фінансових послуг, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення, державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг, державного ринкового нагляду та контролю нехарчової продукції, державного нагляду за дотриманням вимог безпеки використання ядерної енергії.

Більш того, відповідно до наданих позивачем 22.06.2021 пояснень, ТОВ «Авто Торг 2000» - це всеукраїнська мережа спеціалізованих магазинів, яка функціонує з 2010 року i здійснює торгівлю електронною апаратурою побутового призначення для приймання, запису, відтворення звуку й зображення (автотоварами),

Отже, третя особа намагалася провести позаплановий державний ринковий нагляд та контроль у магазині ТОВ «Авто Торг 2000» під назвою «База автозвуку» за адресою: м. Київ, вул. Казимира Малевича, 86-Д, тобто нехарчової продукції, відносно чого дія Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не поширюється.

Таким чином, проаналізувавши зазначені вище обставини, суд приходить до висновку про правомірність постанови від 19.05.2021 про відкриття виконавчого провадження № 65502377 та, як наслідок про відсутність підстав для скасування такої постанови, з огляду на що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо визнання протиправною та скасування постанови про арешт коштів боржника від 20.05.2021 № 65502377, то суд зазначає на те, що така вимога також задоволенню не підлягає, оскільки є похідною від першої вимоги та, власне, у позовній заяві позивачем не обґрунтовано протиправність такого рішення відповідача. Відтак, позовні вимоги в цій частині також задоволенню не підлягають.

При цьому, суд не надає оцінку правомірності постанови Головного управління Держспоживслужби в м. Києві № 20 від 07.04.2021 про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» та діям посадових осіб третьої особи під час проведення позапланового заходу, оскільки це не є предметом позову.

Таким чином, підсумовуючи викладене у сукупності, в контексті викладених норм права та встановлених судом обставин, суд приходить до висновку що відсутність підстав для скасування постанови від 19.05.2021 про відкриття виконавчого провадження № 65502377 та постанови від 20.05.2021 про арешт коштів боржника ТОВ «Авто Торг 2000» в межах ВП № 65502377 на суму 143986,79 грн.

Доводи позивача, що викладені у позовній заяві, як підстава для задоволення позовних вимог, спростовуються висновками суду, викладеними у даному рішенні.

Враховуючи вищевикладене, а також виходячи із заявлених вимог та підстав позову, суд приходить до висновку, що в порядку виконання обов`язку, визначеного ч. 1 ст. 77 КАС України, позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги та, враховуючи положення ч. 2 ст. 77 КАС України, судом не встановлено порушень прав чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин з боку відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог та їх обґрунтування, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки досліджених доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись статтями 6, 72-77, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Торг 2000» (01011, м. Київ, вул. Рибальська, 13, код ЄДР: 37143612) - відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 6 ст.287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому ст.ст. 292, 293, 296, 297 КАС України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А. Кармазін