Справа № 140/3125/21
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року ЛуцькСправа № 140/3125/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 18.09.2020 № 35 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років та зобов`язання зарахувати до спеціального стажу період роботи з 04.01.1990 по 12.05.1991 на посаді санітарного інструктора та фельдшера в Радянській Армії та призначити і виплачувати пенсію за вислугу років з 14.09.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.09.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років. Проте, ГУ ПФУ у Волинській області рішенням від 18.09.2020 № 35 протиправно відмовило зарахувати позивачу до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, період його роботи на посадах санітарного інструктора та фельдшера під час проходження військової служби в армії СРСР, а саме період з 04.01.1990 по 12.05.1991.

Просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві на позов відповідач його вимог не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що відповідно до архівної довідки від 16.10.2020 № 15/7-4-1771, виданої Спеціальним державним архівом прикордонної служби Комітету національної безпеки Республіки Казахстан в період з 22.05.1989 по 12.05.1991 позивач проходив військову службу у військовій частині № 2534. у довідці міститься інформація, що позивач призначений на посаду стрілка навчального пункту, а звільнений в запас з посади фельдшера-начальника аптеки ПМП УМД. Однак інформація щодо призначення ОСОБА_1 на посаду фельдшера відсутня. Відтак ГУ ПФУ у Волинській області не зараховано спірний період його роботи до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки в довідці не зазначено інформації про період роботи позивача на посаді та закладі, передбаченому Порядком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909.

З врахуванням наведеного просить в задоволенні позову відмовити.

Позивач у відповіді на відзив не погодився з аргументами відповідача з підстав, аналогічним тим, що викладені у позовній заяві та просив позов задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 14.09.2020 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та додав до неї відповідні документи.

Листом від 11.11.2020 № 0300-1603-8/37890 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача про те, що станом на момент звернення він досяг 50 років.

Відповідно до пункту 2-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Право на призначення пенсії за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення, котрі обіймають посади, визначені Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджених постановою КМУ від 04.11.1993 № 909 за наявності стажу визначеного пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII було передбачено окремі категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років з дотриманням умов, зокрема працівників охорони здоров`я.

На виконання рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019 положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Закон № 1788) застосовуються без внесених до нього змін Законами № 213 та № 911.

Рішення № 2-р/2019 не містить положення щодо порядку його виконання.

Згідно положень пунктів 2-1, 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України від 03.11.2017 № 2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо підвищення пенсій» (Закон № 2148) право на пенсію за вислугу років мають особи, які на день набрання чинності Законом 2148 (на 11.10.2017) мають вислугу років та стаж передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону 1788.

Враховуючи зазначене, право на пенсію за вислугу років з 04.06.2019 згідно з пунктом «а» статті 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням вимог щодо вислуги років та стажу, які були передбачені законодавством станом на 11.10.2017, щодо віку - визначеного на дату призначення пенсії.

Отже, виходячи з цього, право на пенсію за вислугу років мають працівники закладів охорони здоров`я незалежно від віку за наявності вислуги років станом до 11.10.2017 не менше 26 років 6 місяців.

Повідомлено, що згідно наданих документів та даних, що містяться у системі персоніфікованого обліку станом на 14.09.2020, страховий стаж ОСОБА_1 становить 34 роки 3 місяці 2 дні; стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років станом на 11.10.2017 25 років 11 місяців 18 днів.

А тому, ГУ ПФУ у Волинській області прийнято рішення від 18.09.2020 № 35 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Як видно із розрахунку стажу ОСОБА_1 для призначення пенсії за вислугу років, відповідачем не враховано до спеціального стажу період військової служби в армії СРСР з 04.01.1990 по 12.05.1991 на посадах санітарного інструктора та фельдшера.

Не погоджуючись з таким рішення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (стаття 46 Конституції України).

Частиною першою статті 4 Закону №1058-IV передбачено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються, зокрема, види пенсійних виплат, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат (частина друга статті 5 Закону №1058-IV).

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника (частина перша статті 9 Закону №1058-IV).

Абзацом першим пункту 16 розділу ХV Прикінцеві положення Закону №1058-IV встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

У свою чергу статтею 5 Закону №1788-ХІІ передбачено призначення за цим законом трудових пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Умовою призначення пенсії за вислугу років є залишення роботи, яка дає право на цю пенсію (частина перша статті 9 Закону №1788-ХІІ).

Як встановлено статтею 51 Закону №1788-ХІІ, пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Статтею 52 Закону №1788-ХІІ визначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров`я відповідно до пункту е статті 55.

Пунктом е статті 55 Закону №1788-ХІІ (в редакції Закону до 01 квітня 2015 року) установлено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Законом України від 02.03.2015 №213-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення (далі - Закон №213-VІІІ) статтю 55 Закону №1788-ХІІ викладено у новій редакції, у тому числі і пункт е, за змістом якого право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років. Ці зміни набрали чинності з 01 квітня 2015 року.

Законом України від 24.12.2015 №911-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України (набрав чинності 01 січня 2016 року; далі - Закон №911-VІІІ) у пункті е статті 55 Закону №1788-ХІІ в абзаці першому слова незалежно від віку замінено словами та цифрами після досягнення 55 років і. Також пункт доповнено абзацами дванадцятим - двадцять п`ятим, які визначають умови виходу на пенсію за вислугу років до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту.

Рішенням Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року №2-р/2019 у справі №1-13/2018 (1844/16, 3011/16) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту а статті 54, статті 55 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними законами №213-VIII, №911-VIII.

Пунктом 2 Рішення Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року №2-р/2019 встановлено, що положення пункту а статті 54, статті 55 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними законами №213-VIII, №911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Разом з тим, Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій (далі - Закон №2148-VIII; набрав чинності 11 жовтня 2017 року) розділ ХV Прикінцеві положення Закону №1058-IV доповнено пунктом 2-1, згідно з яким особам, які на день набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення.

Також Законом №2148-VIII абзац другий пункту 16 розділу ХV Прикінцеві положення Закону №1058-IV викладено в такій редакції: Положення Закону України Про пенсійне забезпечення застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

З урахуванням положень пункту 2-1, абзацу другого пункту 16 розділу ХV Прикінцеві положення Закону №1058-IV, положення Закону України Про пенсійне забезпечення застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для тих осіб, які на день набрання чинності Законом №2148-VIII (тобто, станом на 11 жовтня 2017 року) мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. Такими умовами для працівників охорони здоров`я відповідно до пункту е статті 55 Закону №1788-ХІІ є: наявність не менше 25 років спеціального стажу станом на 01 квітня 2015 року, або не менше 25 років 6 місяців станом на 01 січня 2016 року, чи не менше 26 років 6 місяців станом на 11 жовтня 2017 року.

З огляду на викладене помилковими є доводи позивача про те, що якщо особа, станом на момент звернення до пенсійного органу має від 25 до 30 років спеціального стажу роботи за переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, має право на призначення пенсії за вислугу років незалежно від віку, оскільки зміни, внесені у розділ ХV Прикінцеві положення Закону №1058-IV, імперативно визначають можливість призначення пенсії за вислугу років виключно особам, які станом на 11 жовтня 2017 року мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ, є трудова книжка.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , останній з 03.04.1989 по 03.05.1989 працював в Локачинській центральній районній лікарні на посаді акушера фельдшерсько-акушерського пункту с. Озютичі на 0,5 ставки та на посаді акушера фельдшерсько-акушерського пункту с. Твердині на 0,5 ставки;

22.05.1989 - призваний для проходження військової служби в армію СРСР;

з 15.08.1991 по 21.09.1999 - працював в Луцькій районній лікарні на посаді завідуючого фельдшерсько-акушерського пункту с. Гать;

з 02.12.1999 по 15.04.2013 працював на посаді завідуючого фельдшерсько- акушерського пункту с. Воютин в Луцькій центральній районній лікарні;

з 16.04.2013 по 20.05.2019 переведений на посаду завідуючого фельдшерсько-акушерського пункту с. Воютин, який 30.07.2018 перейменований в Комунальний заклад «Луцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» у зв`язку з реорганізацією;

21.05.2019 переведено на посаду водія Білостоцької амбулаторії загальної практики сімейної медицини, а з 01.09.2020 - переведено на 0,5 посади фельдшера Білостоцької амбулаторії загальної практики сімейної медицини, де позивач працює по теперішній час.

Відповідно до пункту е статті 55 Закону №1788-ХІІ законодавець уповноважив Кабінет Міністрів України визначати перелік робіт, посад у закладах й установах охорони здоров`я, виконання яких зараховується до спеціального стажу, необхідного для набуття права на призначання пенсії за вислугу років.

Розділом 2 Охорона здоров`я Переліку закладів і установ №909 визначено такі посади: лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) та заклади і установи: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

Відповідно до примітки 3 Переліку закладів та установ №909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 р яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

До 1 січня 1992 року питання пенсійного забезпечення було врегульовано Законом СРСР "Про державні пенсії", статтею 58 якого було визначено, що пенсії за вислугу років, встановлені постановами Уряду СРСР для окремих категорій спеціалістів (учителів, медичних працівників, та інших), призначених до введення в дію цього Закону, зберігаються. Раді Міністрів СРСР доручено визначити порядок подальшого призначення та виплати пенсій за вислугу років.

На виконання статті 58 Закону СРСР "Про державні пенсії" постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 № 1397 затверджено Положення про порядок обрахунку стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 № 1397 "Про пенсії за вислугу років працівникам просвіти, охорони здоров`я та сільського господарства", яка діяла на час проходження позивачем військової служби у лавах Збройних сил, передбачено, що до складу переліку установ, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років віднесено лікарняні установи всіх типів і найменувань, в тому числі клініки і клінічні частини, госпіталі, лепрозорії, психіатричні колонії, амбулаторно-поліклінічні заклади всіх типів і найменувань (поліклініки, амбулаторії, диспансери всіх профілів, установи швидкої медичної допомоги і переливання крові, медсанчастини, оздоровчі пункти, медичні кабінети і пункти, фельдшерські та фельдшерсько-акушерські пункти, станції санітарної авіації, рентгенівські станції і пункти, медичні лабораторії та інші).

Підпунктом "г" пункту 1 Положення про порядок обрахунку стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 № 1397 встановлено, що лікарям та іншим працівникам охорони здоров`я до стажу роботи за спеціальністю, окрім роботи в установах, організаціях і посадах, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, зараховується служба в складі Збройних Сил СРСР.

Відповідно до вимог даного Закону скористатись пільговим віком на пенсію можуть ті працівники охорони здоров`я, що мають необхідний стаж роботи на посадах в установах, організаціях, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909, тобто умовою для зарахування до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію на вислугу років, періодів роботи працівників закладів і установ охорони здоров`я, є наявність факту роботи у ці періоди на відповідних посадах та у закладах, віднесених до Переліку.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що період військової служби в армії СРСР до 1 січня 1992 року підлягає зарахуванню до стажу роботи на посадах працівників охорони здоров`я, який дає право на пенсію за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена Верховним Судом у постанові від 13.02.2018 у справі № 738/1246/15-а, від 06.02.2019 у справі № 520/7935/17, від 11.12.2018 у справі № 701/1231/16.

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 проходив військову службу в армії з 14.05.1989 по 12.05.1991; з 04.01.1990 - проходив службу на посаді санітарного інструктора, а з 24.10.1990 на посаді фельдшера, що підтверджується відповідними записами у військовому квитку та довідкою № 434 від 20.08.2020, виданою Луцьким об`єднаним міським військовим комісаріатом.

Отже, період проходження позивачем військової служби в лавах Радянської армії з 04.01.1990 по 12.05.1991 на посадах санітарного інструктора та фельдшера підлягає зарахуванню до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту е статті 55 Закону №1788-ХІІ.

З урахуванням того, що період строкової служби позивача підлягає зарахуванню до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також наявного у нього спеціального стажу 25 років 11 місяців 18 днів, право на зарахування якого відповідачем підтверджено, то сукупний спеціальний стаж позивача станом на 11.10.2017 на дату подання ним заяви про призначення пенсії за вислугу років складає більше 26 років 6 місяців, отже рішення відповідача від 18.09.2020 № 35 про відмову в призначенні ОСОБА_1 такої пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

Відтак, з наведених вище підстав, позовні вимоги в цій частині належить задовольнити шляхом прийняття рішення про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 18.09.2020 № 35 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років та зобов`язати відповідача зарахувати до спеціального стажу роботи ОСОБА_1 період проходження військової служби в лавах Радянської армії з 04.01.1990 по 12.05.1991 на посадах санітарного інструктора та фельдшера.

Щодо зобов`язання відповідача призначити та виплачувати пенсію за вислугу років з 14.09.2020, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на час звернення позивача за призначенням пенсії) пенсія призначається з дня звернення за пенсією крім випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Так як позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за вислугою років 14.09.2020, тому позовні вимоги підлягають задоволенню саме з вказаної дати.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, сплачений згідно з квитанцією від 26.03.2021 № 40214 (а.с.9).

Керуючись статтями 243-246, 250, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 період проходження військової служби в лавах Радянської армії з 04.01.1990 по 12.05.1991 на посадах санітарного інструктора та фельдшера.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 14.09.2020.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судовий збір в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Кравчука, 22-В, ).

Суддя Р.С. Денисюк