Справа № 489/179/21
Суддя: Рум’янцева Н. О.
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №489/179/21
Провадження №2-а/489/54/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Румянцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання Бодюл А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Вікентьєва Сергія Миколайовича, Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності серії ДПО18 № 598602 від 29 грудня 2020 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання дій відповідача протиправними та скасування постанови серії ДПО18 № 598602 від 29 грудня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., а також стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судові витрати на надання правової допомоги у розмірі 10 000 грн. 00 коп. Мотивуючи свої вимоги тим, що 11 грудня 2020 року близько 03 год. 26 хв. він керував транспортним засобом Ореl Astra, державний номер НОМЕР_1 , на перехресті вул. 68 Десантників та вул. Садова був зупинений працівниками поліції. До нього підійшов співробітник патрульної поліції ОСОБА_2 та почав його звинувачувати у вчиненні правопорушення, а саме не виконання дорожнього знаку 2.2 ПДР України та вимагав пред`явити йому документи. Співробітник поліції пред`явити докази вчинення ним ніби то правопорушення відмовився, всі клопотання без пояснень відхилив всупереч вимогам ст.. 278 КУпАП. Потім, під час розгляду справи, було пред`явлено відео з бодікамери патрульного, на якому не містилося інформації вчинення саме ним правопорушення. Вимоги знаку 2.2, забороняє проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня перед знаком Стоп. На той момент взагалі не була помітна дорожня розмітка, крім того, в той час йшов дощ, а тому він зупинився перед знаком Стоп. На його пояснення патрульний поліції не звертав уваги та виніс постанову, не розглянувши справу по суті. Після чого вказану постанову начальником ВМАЗ УПП в Миколаївській обл.. Човпан О.Ю. скасувала постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно нього та матеріали направила на новий розгляд. 29 грудня 2020 року відбувся новий розгляд справи без його присутності та іншим інспектором поліції відносно нього винесено оскаржувану постанову, виправивши його зауваження вказані в заяві С-1727. Крім того, під час розгляду справи патрульним поліцейським не було складено протоколу про адміністративне правопорушення, розгляд справи відбувся на місці вчинення адміністративного правопорушення, а не за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що під час несення служби 11.12.2020 патрульними управління патрульної поліції у Миколаївській області, було виявлено транспортний засіб Ореl Astra, державний номер НОМЕР_1 , який рухався по вул. 68 Десантників в бік вул. Садова, перед перехрестям, з якого не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 Додатку № 1 ПДР України. Було прийнято рішення зупинити вищевказаний транспортний засіб на підставі ст.. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Інспектор підійшов до водія, ким виявився ОСОБА_1 , належним чином представився та пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів, попросив пред`явити документи, зазначені в п.п. 2.1 а, б та 2.4 а ПДР України на підставі ст.. 32 ЗУ «Про Національну поліцію». Водій не виконав законну вимогу інспектора, та не пред`явив посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п.п. 8.4 б), 2.4 а ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача. Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Інспектор поліції виніс постанову відносно позивача. ОСОБА_1 скориставшись правом ст.. 288 КУпАП, написавши заяву на ім`я начальника УПП в Миколаївській області про скасування постанови ДПО18 № 598602 від 11.12.2020. В процесі розгляду вказаної заяви, було проведено перевірку, результатом якої було скасування вказаної постанови, а матеріали направлені на новий розгляд. Про дату, час та місце нового розгляду справи позивача було повідомлено належним чином, проте позивач у назначений час не з`явився. Поліцейський Вікентьєв С.М., якому було доручено розглянути справу відносно позивача, розглянув справу та виніс оскаржувану постанову.

Статтею 268 ч. 3 КАС України встановлено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Згідно ст. 269 у справах визначених зокрема ст. 286 КАС України заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Враховуючи наявність позовної заяви з викладеним обґрунтуванням та підставами для оскарження постанови, наявність відзиву, відсутності необхідності заслуховувати додаткові пояснення, з урахуванням особливого порядку розгляду даної категорії справ, суд не вбачає визначених нормами КАС України підстав для відкладання судового розгляду, та вважає за необхідне розглянути справи за наявними матеріалами без участі сторін по справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

11 грудня 2020 року близько 03 год 26 хв. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Ореl Astra, державний номер НОМЕР_1 , в м. Миколаєві на перехресті вул. 68 Десантників та вул. Садова не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» Додатку 1 ПДР України, не пред`явив на законну вимогу працівника поліції посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.1 а, б, 2.4 а, 8.4 б ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення яке передбачено ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Внаслідок цього 11 грудня 2020 року постановою інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

ОСОБА_1 скориставшись правом ст.. 288 КУпАП, написавши заяву на ім`я начальника УПП в Миколаївській області про скасування постанови ДПО18 № 598602 від 11.12.2020, зареєстровану за номером «С-1727».

В процесі розгляду вказаної заяви заступником начальника управління начальником ВМАЗ УПП в Миколаївській обл. ДПП майором поліції Човпан О. було проведено перевірку та винесено рішення про скасування постанови ДПО18 № 571892 від 11.12.2020 за ч. 1 ст. 126 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності, а матеріали направлені на новий розгляд, що підтверджується відповідним рішенням від 21.12.2020 (а.с.20-22).

21 грудня 2020 року за вих. № 25746/41/16-2020 УПП в Миколаївській обл. на адресу ОСОБА_1 направлено повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції 29 грудня 2020 року о 08.00 год. для розгляду вчиненого ним адміністративного правопорушення.

29 грудня 2020 року інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Вікентьєвим С.М. розглянуто справу про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , та винесено постанову серії ДПО18 № 598602 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його притягнено ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

В п.1.5 ПДР України зазначено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

У відповідності до п. 8.4 б) ПДР України, знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

Знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» забороняє проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня перед знаком.

Відповідно до п.2.4 а) ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також окрім іншого пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до п.2.1 а, б, ґ) Розділу 2 Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, окрім іншого, чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Згідно ч.1 ст.126 КУпАП України керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних до нього причин.

Відповідачем надано диск з відеозаписом з нагрудної камери, відповідно до якого на відеозаписі видно як автомобіль Ореl Astra, під керуванням позивача проїжджає перехрестя вул. 68 Десантників та вул. Садова у м. Миколаєві проігнорувавши вимоги дорожнього знаку 2.2 Додатку 1 ПДР України.

На відеозаписі в період часу з 6:18, патрульний поліції роз`яснює позивачу права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.. 63 Конституції України та ст.. 268 КУпАП.

Також, на наданому диску з відеозаписами вбачається, що позивач відмовлявся надавати на вимогу поліцейського, документи, передбачені п. 2.1 ПДР України.

Твердження позивача про те, що на місці вчинення правопорушення не було встановлено дорожнього знаку 2.2, спростовується фотознімком, наданим представником відповідача.

Позивач стверджує, що поліцейський не мав права виносити постанову на місці адміністративного правопорушення, на що суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція), де зазначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Частина 2 ст. 258 КУпАП, передбачає, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Тобто, притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Враховуючи вищевикладене, на підставі п. 2.3 Рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року 5-рп/2015, скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Отже, у разі скоєння правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься відразу на місці вчинення правопорушення, що і було вчинено інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області.

Щодо посилання позивача про те, що інспектором патрульної поліції не було винесено протоколу про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного.

Положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року № 596-VIII, який був прийнятий після винесення Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі №25-рп/2015, внесено зміни до ст.258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Крім того, даною статтею, передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається навіть у разі заперечення порушника проти його вчинення. Суд враховує положення «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395.

На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи, відеозаписом, а інспектор поліції при складанні постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим суд відмовляє позивачу у задоволенні позову про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Однак, на підставі п. 4 ч. 3 ст. 286 КАС України, суд вважає за доцільним змінити застосоване до позивача стягнення, виходячи з наступного.

Інспектор патрульної поліції діяв відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію» та вимог КУпАП, тобто, був наділений повноваженнями одноособово вирішувати справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності та застосування до неї заходу адміністративного стягнення.

В той же час, правопорушення вчинене позивачем не мало наслідком ускладнення руху інших транспортних засобів, не призвело до тяжких наслідків, тощо.

Як було зазначено вище, вина позивача у вчиненні зазначеного порушення доведена повністю, тому, із врахуванням вищевказаних обставин, на думку суду, в даному випадку має місце малозначність порушення з боку позивача.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Положеннями пункту 4 частини 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи малозначність вчиненого адміністративного правопорушення, суд вважає за можливе звільнити позивача від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП.

Щодо решти доводів позивача слід відзначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Щодо вимог позивача про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судові витрати на надання правової допомоги у розмірі 10 000 грн. 00 коп., суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

З аналізу положень ст. 134 КАС України встановлено, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Разом з тим, на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 грн., позивачем не надано доказів здійснення таких витрат (квитанцій, платіжного доручення, чеків, тощо), не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу.

Також слід зазначити, що Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 242-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Вікентьєва Сергія Миколайовича, Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності серії ДПО18 № 598602 від 29 грудня 2020 року задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп., накладеного відповідно до постанови в справі про адміністративне правопорушення ДПО18 № 598602 від 29 грудня 2020 року, обмежившись усним зауваженням.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Кодексу про адміністративне судочинство України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 297 КАС України безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1-б/1.

Відповідач: інспектор взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Вікентьєв Сергій Миколайович, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1-б/1.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «16» червня 2021 року.