Справа № 380/10823/20
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/10823/20 пров. № А/857/4525/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року (головуючий суддя: Братичак У.В., місце ухвалення - м. Львів, дата складення повного тексту рішення 02.02.2021) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 , 24.11.2020 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 18.11.2020 № 45 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу», п.п 10, 12 Закону України від 10.12.2015 № 889 «Про державну службу» з часу звернення за призначенням такої пенсії, тобто з 16.11.2020.

Обґрунтовує позов тим, що відповідачем протиправно відмовлено йому у призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». Вважає твердження відповідача про те, що у нього відсутній стаж державної служби, передбачений Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889, не відповідає дійсності. Крім цього, вказує, що відповідач протиправно не включає до стажу його державної служби період проходження строкової військової служби.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 18.11.2020 № 45 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 № 889 «Про державну службу». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 16.11.2020, відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що Прикінцевими положеннями Закону № 889 від 10.12.2015 «Про державну службу» збережено право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723, зокрема державних службовців, які на день набрання чинності Законом № 889 обіймали посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад. Однак за даними трудової книжки позивача, такий стаж у нього відсутній та становить 9 років 11 місяців 13 днів. Вказує, що період проходження строкової військової служби відсутній у вичерпному переліку періодів, які зараховуються до стажу державної служби, згідно ст. 46 Закону № 889.

Позивач, 08.04.2021 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у Львівській області, як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.03.2003.

Позивач, 16.11.2020 звернувся із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1992 № 3723.

До заяви про призначення пенсії відповідно до Закону № 3723, позивачем було долучено довідку № 04/129 від 10.11.2020 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), та довідку № 04/130 від 10.11.2020 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь - які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією видані Державною службою України з безпеки на транспорті.

Рішенням № 545 від 18.11.2020, відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 № 889 «Про державну службу» у зв`язку з відсутністю достатнього стажу державної служби.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 01.05.2016, у позивача був наявний достатній стаж державної служби (більше 10 років) для призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 3723, а тому вважав, що достатнім і ефективним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 18.11.2020 № 45 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 № 889 «Про державну службу» та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області прийняти рішення про призначення позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 з 16.11.2020.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ (далі Закон № 889-VІІІ), визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами, Закон України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993, далі Закон № 3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закон № 3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Проаналізувавши вищенаведену норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що необхідною умовою для наявності призначення пенсії згідно вказаної статті, мають особи які на день набрання чинності Законом № 889-VIII, займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та осіб, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, досягнули певного віку та наявний страховий стаж, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Абзацом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV) передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-IV, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Тобто, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, після набрання чинності (01.05.2016) Закону № 889-VIII, є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, а саме вимог щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після набрання чинності Закону № 889-VIII, право на призначення пенсії державного службовця, відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, мають лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція у подібних спірних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 569/350/17, від 03.07.2018 у справі № 586/965/16-а, від 10.07.2018 у справі № 591/6970/16-а.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно оскаржуваного рішення № 545 від 18.11.2020 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 № 889 «Про державну службу» (а. с. 29-31), підставою для відмови в призначенні пенсії, було відсутність у позивача стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723. Зокрема, стаж державної служби у позивача, станом на 01.05.2016, становить 9 років 11 місяців 13 днів.

Тобто, спірним у розглядуваній справі є достатність стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до Закону № 889-VIII, оскільки відповідачем не заперечується наявність у позивача віку та страхового стажу для призначення такого виду пенсії.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 25.02.1979, ОСОБА_1 , у період з 22.11.1976 по 09.11.1978 проходив службу в Радянській армії. (а. с. 11).

Наведене підтверджується і відомостями військового квитка НОМЕР_2 позивача (а. с. 19-21).

Крім цього, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 25.02.1979, з 18.05.2006 прийняв присягу державного службовця та працював на посадах в Головній автотрансінспекції Мінтрансзв`язку, Державній службі України з безпеки на транспорті та станом на 01.05.2016 року (дату набрання чинності Законом № 889) обіймав посаду головного спеціаліста Відділу державного контролю та нагляду на вантажному транспорті Управління Укртрансбезпеки у Львівській області.

Тобто, стаж державної служби становить 9 років 11 місяців 13 днів, однак без врахування періоду проходження служби в Радянській армії.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII, передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Крім цього, п. 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

До набрання чинності Законом № 889-VIII, стаж державної служби обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 (далі - Порядок № 283), та додатку до нього (діяли до 01.05.2016).

Так, відповідно до абз. 4 п. 3 Порядку № 283, до стажу державної служби включався час військової служби у Збройних силах та інших військових формуваннях.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними покликання відповідача в апеляційній скарзі на те, що час проходження військової служби не зараховується до стажу державної служби.

Враховуючи вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що станом на 01.05.2016 у позивача наявний достатній стаж державної служби (більше 10 років) для призначення пенсії за віком відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року у справі № 380/10823/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш