Справа № 9901/242/21
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 червня 2021 року

Київ

справа №9901/242/21

адміністративне провадження №П/9901/242/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Тацій Л.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Президента України (01220, м. Київ, вул. Банкова, 11) про визнання протиправним та скасування Указу Президента України, -

в с т а н о в и в:

18.06.2021 ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з позовом до Президента України, в якому позивач просить: визнати протиправним та скасувати Указ Президента України від 30.06.2020 №258/2020 «Про затвердження схеми ротації членів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг».

В обґрунтування позову покликається на те, що зазначений Указ підлягає скасуванню, оскільки Президент України має виключні повноваження зазначені в Конституції України. Водночас, пунктами 9-1 та 9-2 частини першої статті 116 Конституції України визначено, що Кабінет Міністрів України утворює, реорганізовує та ліквідовує відповідно до закону міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, діючи в межах коштів, передбачених на утримання органів виконавчої влади; призначає на посади та звільняє з посад за поданням Прем`єр-міністра України керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України. У справі №640/24854/20 судом вирішений спір щодо бездіяльності Кабінету Міністрів України стосовно невидання розпоряджень про звільнення з посад членів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. У цій справі судом встановлено бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо виконання повноважень з призначення та звільнення членів регулятора, які надані йому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення конституційних принципів у сферах енергетики та комунальних послуг». Враховуючи висновки суду у справі №640/24854/20 та ознайомившись із положеннями статті 106 Конституції України, в якій закріплений виключний перелік повноважень Президента України, позивач дійшов висновку про те, що вищезазначеними положеннями Конституції України до повноважень Президента України не віднесено звільнення членів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, через що ОСОБА_1 вважає оскаржуваний Указ таким, що прийнятий Президентом України не в межах повноважень, передбачених Конституцією України.

Пунктом 4 частини першої статті 171 КАС України передбачено, що Суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

За наслідками перевірки суддею-доповідачем встановлено, що даний позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства з огляду на наступне.

Для реалізації гарантованого у статті 55 Конституції України права кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб у сфері управлінської діяльності цих суб`єктів в Україні утворено систему адміністративних судів.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вичерпний перелік публічно-правових справ, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів, визначено в частині 2 статті 19 КАС України.

Пунктом 1 частини другої статті 19 КАС передбачено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України.

Отже, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів. Не поширюють свою дію ці положення на правові ситуації, що вимагають інших юрисдикційних форм захисту від стверджувальних порушень прав чи інтересів.

Поряд із загальними правилами провадження в адміністративних справах у суді першої інстанції КАС України встановлює певні особливості провадження для окремих категорій справ, як-от справ щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (стаття 22 КАС України).

У позовній заяві ОСОБА_1 просить скасувати Указ Президента України від 30.06.2020 №258/2020 «Про затвердження схеми ротації членів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» з підстав відсутності у Президента України конституційних повноважень на видання будь-яких Указів, які призначення на посаду та звільнення з посади членів Комісії.

Отже, підстави, з яких в межах цього позову ОСОБА_1 оскаржує Указ Президента України, потребують при вирішенні спору по суті перевірки Верховним Судом, як конституційних повноважень Президента України, так і відповідності Конституції України (конституційності) оскаржуваного акту, і лише тоді суд може надати правову оцінку Указу Президента України.

Відповідно до частини 1 статті 147 Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених цією Конституцією випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до цієї Конституції.

Статтею 150 Конституції України визначено повноваження Конституційного Суду України, до яких, належить: 1) вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність) законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим; 2) офіційне тлумачення Конституції України; 3) здійснення інших повноважень, передбачених Конституцією України.

Конституційний Суд України в Рішенні від 27.03.2002 № 7-рп/2002 зазначив, що за змістом положень частини другої статті 147, частини першої статті 150 Конституції України до повноважень Конституційного Суду України належить, зокрема, перевірка на предмет відповідності Конституції України всіх без винятку правових актів Верховної Ради України і Президента України як за їх юридичним змістом, так і за дотриманням конституційної процедури їх розгляду, ухвалення та набрання ними чинності.

Отже, Конституційний Суд України, сформулювавши таку правову позицію, визначив, що перевірка актів Президента України на предмет відповідності Конституції України належить до сфери конституційної юрисдикції.

При цьому в порядку адміністративного судочинства до Верховного Суду як суду першої інстанції можуть бути оскаржені тільки ті правові акти та/або дії чи бездіяльність Президента України, які виникли у правовідносинах, у яких він реалізовує свої владні (управлінські) повноваження, і які не вимагають перевірки на відповідність Конституції Україниза їх юридичним змістом і процедурою розгляду.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 9901/275/19 (провадження № 11-536заі19).

Згідно із частиною 1 статті 152 Конституції України Закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону № 2136-VIII до повноважень Конституційного Суду України належить, зокрема, вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність) законів України та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

За змістом пункту 1 частини першої, частини другої статті 266 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні адміністративні справи щодо законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України.

Отже, Верховний Суд у порядку адміністративного судочинства не вирішує питання про конституційність правових актів (указів) Президента України нормативного характеру. Такими повноваженнями наділений лише Конституційний Суд України як єдиний орган конституційної юрисдикції в Україні.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що невідповідність Указів Президента України нормам Конституції України, якими визначено конституційні повноваження Президента може бути підставою для прийняття Конституційним Судом України рішення щодо їх неконституційності, що вказує на неможливість розгляду таких справ у порядку адміністративного судочинства, зокрема Верховним Судом як судом першої інстанції.

Аналогічної правової позиції за схожих правовідносин дотримувався і Верховний Суд України, зокрема у постанові від 22.09.2015 у справі №п/800/187/15 та Верховний Суд у постанові від 22.03.2018 у справі №800/226/17 та постанові від 06.11.2019 по справі № 800/215/17.

У рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що положення частини другої статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному; реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом. Таким чином, конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України", заяви №17160/06 та №35548/06; пункт 33).

У зв`язку з наведеним, Верховний Суд дійшов висновку про те, що вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування Указу Президента України від 30.06.2020 №258/2020 «Про затвердження схеми ротації членів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» з підстав порушення конституційних приписів про повноваження Президента України та невідповідність Указу Конституції України не віднесено до юрисдикції адміністративного суду, а належить до компетенції Конституційного Суду України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 22, 170, 248, 266, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, ?

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправним та скасування Указу Президента України.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя (підпис) Л.В. Тацій

22.06.2021