Справа № 480/1494/21
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2021-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2021 р. Справа № 480/1494/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.03.2021, головуючий суддя І інстанції: Н.В. Савицька, м. Суми, повний текст складено 29.03.21 по справі № 480/1494/21

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Лебединської міської ради

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Лебединської міської ради (далі та текстом також відповідач), в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Лебединської міської ради щодо ненадання публічної інформації за запитом від 16.01.2021;

- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Лебединської міської ради щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит на інформацію;

- зобов`язати Виконавчий комітет Лебединської міської ради розглянути запит від 16.01.2021 про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Лебедин вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосування норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач викладає обставини справи та вказує, що суд першої інстанції за відсутності належних доказів дійшов необґрунтованого висновку, що відповідачем на запит позивача від 16.01.2021 відповідь надана своєчасно. Просить врахувати висновки Верховного Суду, сформовані у постановах, зокрема, від 19.03.2019 у справі № 800/369/17. За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовну заяву повністю.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Зазначає, що за відміткою в журналі реєстрації запитів на інформацію відповідь на запит позивача надано 25.01.2021 та відправлено «поштою», справу № 3 запиту на публічну інформацію після відправлення відповіді позивачу закінчено 25.01.2021, з огляду на що запит опрацьований, відповідь позивачу надана та направлена простим поштовим відправленням без порушення п`ятиденного строку відповідно до статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 16.01.2021 позивач направив відповідачу запит на отримання публічної інформації з приводу наявності на території м. Лебедин вільних земельних ділянок, які можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд з місцями (орієнтирами) розташування (а.с.4).

Відповіді позивач не отримала.

Вважаючи, що ненадання запитуваної інформації (документів) суперечить вимогам законодавства та порушує право на отримання інформації, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем відповідь на запит позивача від 16.01.2021 надана своєчасно, про що в журналі реєстрації запитів на публічну інформацію відповідачем зроблено відмітку «пошта», а отже, запит позивача розглянуто в порядку та у строки, визначені чинним законодавством.

Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір, а згідно з ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суспільні відносини з приводу розгляду та вирішення звернень громадян, а також обігу наданої у відповідь на такі звернення інформації унормовані, насамперед, приписами Закону України «Про інформацію», Закону України «Про звернення громадян», Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Так, згідно зі ст. 5 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 за № 2657-XII (далі за текстом - Закон № 2657-XII) кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Статтею 20 Закону № 2657-XII визначено, що за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначається Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 за № 2939-VI (далі за текстом - Закон № 2939-VI).

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Виконавчий комітет Лебединської міської ради є розпорядником публічної інформації у розумінні ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI, що відповідачем не заперечується.

За визначенням ч. 1 ст. 1 Закону № 2939-VI публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Згідно із статтею 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації», суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

За приписами ч. 2 ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження.

Частиною 3 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Абзац 11 пункту 1.3. Порядку пересилання поштових відправлень, затверджених Наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 12.05.2006, № 211 (далі - Порядок № 211): календарний штемпель - спеціальний штамп (печатка), призначений для погашення поштових марок на поштових відправленнях, оформлення поштових відправлень, розрахункових квитанцій, касових документів та іншої виробничої документації.

Підпункт 3.1.4.5. пункту 3.1.4. Порядку № 211: Проста письмова кореспонденція, що надійшла з об`єктів поштового зв`язку місця приймання до сортувального вузла, штемпелюється.

Підпункт 3.1.6.2. пункту 3.1.6. Порядку № 211: У доставних відділеннях поштового зв`язку письмова кореспонденція не штемпелюється, окрім засланої та простої «До запитання».

Абзаци 1, 2 пункту 73 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 за № 270 (далі - Правила № 270): Під час приймання для пересилання письмової кореспонденції на адресному боці кожного поштового відправлення проставляється відбиток календарного штемпеля. Дата відбитку календарного штемпеля маркувальної машини повинна відповідати даті подання письмової кореспонденції для пересилання.

Пункт 66 Правил № 270: У разі відправляння згрупованих поштових відправлень, поштових переказів відправник складає їх список. Кількість поштових відправлень, поштових переказів одного виду та категорії, що включається до одного списку, кількість примірників списків та необхідність подання їх в електронному вигляді визначається оператором поштового зв`язку. До списку включаються поштові відправлення, поштові перекази, згруповані за способом пересилання.

Досліджуючи матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що листом від 25.01.2021 за № 02-12/2 відповідач надав відповідь на запит позивача, оскільки в журналі реєстрації запитів на публічну інформацію зроблено відмітку «пошта» (а.с. 20).

Проте, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи таке.

Реєстрація відповіді на запит як вихідного документа у журналі реєстрації вихідної документації розпорядника інформації не є моментом завершення перебігу строку на надання відповіді, визначеного законом. Належними і допустимими доказами відправлення відповіді є список згрупованих поштових відправлень із відміткою працівника зв`язку про його прийняття (пункт 66 Правил № 270), опис вкладення у цінний лист, зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення, докази направлення електронною поштою або розписка про отримання у разі вручення заявнику особисто.

Крім того, колегія суддів, з системного аналізу приписів абзаців 1,2 пункту 73 Правил № 270, підпункту 3.1.4.5. пункту 3.1.4. та підпункту 3.1.6.2. пункту 3.1.6. Порядку № 211, вважає за необхідне зазначити, що 25.01.2021 є саме датою подання відповідачем відповіді на запит на інформацію до об`єкту поштового зв`язку для пересилання, а отже висновки суду щодо своєчасності надання відповіді на запит позивача є хибними.

Зазначене узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 06 вересня 2019 року у справі № 128/4752/15-а.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 вказано, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, установлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Положеннями статті 23 Закону № 2939-VI передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до КАС України.

Отже, право особи на доступ до публічної інформації включає в себе не тільки право на отримання відповідної інформації, а й право на своєчасність її отримання.

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

В силу приписів пункту 5 частини другої статті 23 Закону № 2939-VI позивач як запитувач інформації, має право на оскарження несвоєчасного надання інформації, і, звертаючись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 вважала порушеними свої права внаслідок недотримання встановленого законом строку надання інформації на запит.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що не надавши відповідь на запит у встановлений Законом № 2939-VI п`ятиденний строк, відповідач допустив протиправну бездіяльність, а отже захистити порушене право позивача на своєчасне отримання інформації можливо лише шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові 19 березня 2019 року у справі № 800/369/17.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Виконавчого комітету Лебединської міської ради розглянути запит від 16.01.2021 про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Лебедин вільних земельних ділянок, які можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд, колегія суддів зазначає, що в ході розгляду справи встановлено, що запит позивача розглянуто та надано відповідь.

Як убачається з матеріалів справи, після надходження до відповідача копії ухвали про відкриття провадження по адміністративній справі № 480/1494/21 відповідач 10.03.2021 направив позивачу рекомендованим листом завірену копію відповіді 25.01.2021 за № 02-12/2 на запит від 16.01.2021.

З огляду на встановлені обставини, позовна вимога про зобов`язання Виконавчого комітету Лебединської міської ради розглянути запит від 16.01.2021 про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Лебедин вільних земельних ділянок, які можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд, задоволенню не підлягає.

Згідно із приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також у зв`язку із тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку про його часткове скасування з прийняттям нового у відповідній частині.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 по справі № 480/1494/21 - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Виконавчого комітету Лебединської міської ради щодо ненадання публічної інформації за запитом від 16.01.2021 та щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит на інформацію.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Лебединської міської ради щодо ненадання публічної інформації за запитом від 16.01.2021.

Визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Лебединської міської ради щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит на інформацію.

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 по справі № 480/1494/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич