Справа № 160/15702/20
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В.
за участі секретаря судового засіданняМанько К.А.
представника позивача представника відповідача Текут`єва Є.Ю. Каціонової О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ен.Ер.Джі» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень
В обґрунтування позову позивач посилався на протиправність оскаржених рішень, оскільки вважає, що ним подано до митного органу повний пакет необхідних документів, які не мали розбіжностей і містили усі необхідні відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості за заявленим методом. Позивач також зауважив, що усі розбіжності, які виявив відповідач є надуманими і безпідставними з огляду на те, що останній не вказав, які саме документи, що подавалися декларантом при митному оформленні містили розбіжності та/або ознаки підробки.
Відповідачем до суду подано відзив від 04.01.2021р., в якому позовну заяву останній не визнав та заперечуючи проти його задоволення у відзиві на позовну заяву указав, що наданими з митною декларацією документами, які містили розбіжності, неможливо підтвердити числові значення заявленої декларантом митної вартості за основним методом, у зв`язку з чим і було прийняті рішення про коригування митної вартості товарів за другорядним методом.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та із матеріалів справи слідує, що 21 січня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Decrust», з місцезнаходженням у м.Кендзежине-Козлу, Польща (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Ен.Ер.Джи.» (Позивачем) (Покупець) укладений Договір купівлі-продажу №1744/НD/UА (далі за текстом - Договір), відповідно до п. 1.1. предметом якого є засоби хімії під торговою маркою «Decrust».
Відповідно до п.1.2. Договору вартість товарів включаючи пакування та етикетування продукції, яка має бути попередньо узгоджена Покупцем, знаходиться у додатку 1.
Відповідно до п. 1.3. Договору товари поставляються партіями. Кожна партія товару супроводжується інвойсом, який є невід`ємною частиною Договору і в якому вказуються найменування та кількість товару, умови оплати, умови поставки кожної конкретної партії товару.
Відповідно до п.4.2. загальна сума Договору складає 300000 євро. Відповідно до п.3.2. Договору Продавець поставляє товар на умовах FCA, Кендзежин-Козлу (Incoterms 2010), при цьому Продавець зобов`язаний здійснити завантаження товару в автомобіль Покупця або вказаного ним перевізника.
Відповідно до п.3.9. до товару, зокрема до кожної партії товару Продавець зобов`язаний прикласти наступні документи: інвойс, пакувальний лист, CMR, сертифікат походження, експортну декларацію, сертифікат якості.
Водночас, в матеріалах справи міститься прайс-лист на мийний засіб FLCP 265 5 л., відповідно до тексту якого, при закупівлі цього мийного засобу, вартість його поставки зменшується у відповідності до кількості цього товару, придбаного впродовж 12 місяців, а саме: за умов придбання до 14 000 шт. ціна продажу на умовах FCA складає 3,5 євро за одиницю, від 14 001 до 20 000 шт. - 2,0 євро за одиницю, більш 20 001 шт. -1,5 євро за одиницю.
У зв`язку із наявною можливістю зниження ціни закупівлі та придбанням Позивачем у Продавця за період з серпня 2019 року по вересень 2020 року 15 252 (дванадцяти тисяч двохсот п`ятдесяти двох) каністр вищевказаного мийного засобу, 25 серпня 2020 року Позивачем Продавцю був направлений лист за № 4283-П з проханням підтвердження нової ціни закупівлі для наступного замовлення.
02 вересня 2020 року ТОВ «Decrust» направило на адресу позивача лист за №01/020920/DEC/KK, яким повідомило позивача про те, що оскільки об`єм закупівлі мийного засобу FLCP 265 5 л. в період з серпня 2019 року по вересень 2020 року за Договором № 1744/HD/UA склав більше ніж 14 000 шт., Позивач має право на нову ціну закупівлі, а саме - 2,0 євро на умовах FCA Kedzierzyn-Kozle, Poland. Нова ціна є дійсною з моменту наступної покупки.
В підтвердження означених змін до Договору № 1744/HD/UA 25 вересня 2020 року Продавцем - ТОВ «Decrust» був складений Інвойс № EN250920/83 до Договору № 1744/HD/UA, відповідно до якого Покупцю, яким є Позивач, був відвантажений мийний засіб FLCP 265 5 л, кількістю 3069 шт., ціна за одиницю 2,00 євро, на загальну вартість 6138,00 євро.
05 жовтня 2020 р. о 10 год. 04 хв., посадовою особою Відповідача - головним державним інспектором відділу №2 митного поста «Дніпро-Аеропорт» Дніпровської митниці Держмитслужби Рибіним С.П., на електронну адресу Декларанта Позивача, було надіслано повідомлення з вимогою проведення митного огляду задекларованого товару.
Огляд товарів та транспортного засобу, який здійснював їх перевезення, був здійснений Відповідачем та посадовою особою митниці у присутності водія транспортного засобу 05 жовтня 2020р. з 12 год. 20 хв. до 13 год. 00 хв., що підтверджується актом огляду, в п.8,3.4. якого зазначено, що в автомобілі знаходиться мийний засіб FLСР265,5 л (у каністрах пластикових). Каністри розташовані на піддонах. За маркуванням оглянуті міста відповідають даним вказаним у ЕМД за №UА110160/2020/001890 та Інвойсу №EN250920/83 від 25.09.2020р.
Вважаючи ці рішення протиправними, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною1 статті 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Частиною 4 статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 Митного кодексу України).
За змістом частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 Митного кодексу України).
Згідно з частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Здійснивши системний аналіз як наведених вище норм чинного митного законодавства, так і доводів сторін, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, з наступних підстав.
Доводи відповідача стосовно того, що фактичним перевізником задекларованого товару є підприємство ТОВ «Камаз-Транс-Сервіс», однак підтверджуючих документів про вартість перевезення саме цією особою декларантом не надано спростовуються наступним.
Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, зокрема, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Так, Позивачем під час митного оформлення до митного органу були надані, зокрема: міжнародна товарно-транспортна накладна CMR, рахунок експедитора, довідка про вартість та розподіл транспортних витрат експедитора, договір, укладений Позивачем з експедитором, договір, укладений експедитором з перевізником, зазначеним в CMR.
Відносно посилань митного органу на той факт, що Позивачем не надано до митного контролю відомостей про страхування вантажу, суд зазначає, що листі від 07.10.2020р. за № 1221/2 Позивач повідомив Відповідача про те, що страхування вантажу не здійснювалось взагалі, тому надати відповідні документи неможливо.
При цьому, суд зазначає, що страхування вантажу не є обов`язковим при поставці товару на умовах FСА.
Безпідставними є також посилання посилання митного органу на положення ст.VІІ Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, оскільки останнім не наведено обставини та не надано доказів, у розумінні норм ст.ст.73,74 КАС України того, яким чином документи, надані Позивачем, порушують чи не відповідають вимогам вказаної статті Угоди. При цьому, відповідно до положень МК України застосування Генеральної угоди з тарифів і торгівлі можливе лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст.ст.58-63 цього Кодексу.
На підставі викладеного вище, суд зазначає, що означені зауваження не можна вважати розбіжностями, які мають вплив на правильність визначення митної вартості товарів.
На підставі викладеного вище, суд зазначає, що в наданих позивачем документах відсутні будь-які розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості. Відповідні зауваження митного органу не можуть вважатись розбіжністю, яка дає право митниці здійснювати коригування митної вартості.
На підставі викладеного вище суд зазначає, що надані документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Аналізуючи наведені норми у своїй сукупності суд зазначає, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
У той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації
Наявність у митниці обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною законодавець пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, митний орган має зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Отже, під час митного оформлення товару позивач подав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору. Натомість відповідач всупереч вимогам частини другої статті 71 КАС України не довів наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару.
Також відповідач не довів суду обов`язкову в силу частини 1 статті 55 Митного кодексу України наявність передбачених частиною 6 статті 54 Митного кодексу України випадків, за яких митниця могла відмовити позивачу в митному оформленні товару за заявленою ним митною вартістю та прийняти рішення про коригування митної вартості товарів. Відповідач не надав суду доказів та аргументованих пояснень з приводу того, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів; не довів суду невідповідність обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів; не посилався та не підтвердив суду надходження офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Інших обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору та впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, судом не встановлено.
Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4204,00грн.
Керуючись ст. ст.243-246, 250 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 07 жовтня 2020 року за №UA110160/2020/800098/1.
Стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 4204,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 22 березня 2021 року.

Суддя О.В. Єфанова