Справа № 340/2236/21
Суддя: Г.П. Казанчук
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/2236/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Казанчук Г.П. за участю секретаря судового засідання Сосновської В.В., розглянувши у порядку спрощеного (письмового) позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання дій, рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ФОП ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд:

- дії і рішення у вигляді відповіді за вихідним № 28947/11-33 від 05 травня 2021 року, які суперечать вимогам передбаченим Законом України «Про виконавче провадження», (відповідями не у вигляді постанов) Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про відсутність підстав в завершені виконавчих проваджень АСВП: 58256805 від 05.02.2019 року, 59224042 від 30.05.2019 року та поверненні виконавчих документів у вигляді Постанови №КР3219/386/АВ/ТД-ФС від 26.12.2018 року і Постанови №КР1433/386НД/АВ/СПТД-ФС від 24.05.2019 року стягувачу в особі Управління Держпраці у Кіровоградській області, визнати протиправними;

- зобов`язати Фортечний відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) видати відповідь у вигляді документу «Постанови» яке передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що управлінням Держпраці у Кіровоградській області винесені постанови №КР3219/386/АВ/ТД-ФС від 26.12.2018 і Постанови №КР1433/386НД/АВ/СПТД-ФС від 24.05.2019 року на підставі Порядку затвердженого постановою КМВ №295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», які скеровані до виконавчої служби. На підставі зазначених постанов відкриті виконавчі провадження 58256805 та 59224042. Позивач звернувся до виконавчої служби з вимогою закрити дані провадження через те, що постанови про накладення на нього штрафу, винесені на підставі Порядку, який визнано нечинним постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі №826/8917/17. На свою вимогу отримав відмову, яку вважає протиправною (а.с.17-21).

Фортечний відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (надалі відповідач) надав відзив на позов, у якому заперечував проти позовних вимог, оскільки відсутні правові підстави для закінчення виконавчих проваджень АСВП 58256805 та 59224042, які визначені статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.).

Ухвалою судді від 17.05.2021 року позовну заяву залишено без руху із встановленням строку для усунення недоліків позовної заяви.

Недоліки позовної заяви усунуто.

Ухвалою судді від 15.06.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 23.06.2021 року, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи.

В судове засідання, призначене на 23.06.2021 року, сторони не з`явилися.

Відповідно до частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неявку сторін, суд ухвалив розгляд справи провести у порядку письмового провадження.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження), дослідивши надані докази сторонами, суд,

В С Т А Н О В И В:

Постановою управління Держпраці у Кіровоградській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №КР3219/286/АВ/ТД-ФС від 26.12.2018 року накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 111690 грн. (а.с.54-55), яка була направлена для примусового стягнення суми штрафу (а.с.53).

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 05.02.2019 року ВП №58256805 старшим державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький ГТУ юстиції у Кіровоградській області Желовніковою Ю.А. відкрито виконавче провадження, зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 11169 грн. (а.с.51-52).

Постановою управління Держпраці у Кіровоградській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №КР1433/386/НД/АВ/СПТД-ФС від 24.04.2019 року накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 417300 грн. (а.с.58-61), яка була направлена для примусового стягнення суми штрафу (а.с.62).

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 30.05.2019 року ВП №59224042 старшим державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький ГТУ юстиції у Кіровоградській області Желовніковою Ю.А відкрито виконавче провадження, зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 41730 грн. (а.с.561-57).

У подальшому Фортечним відділом державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ВП №№58256805 та 59224042 об`єднані у зведене виконавче провадження №59402864.

Позивач звернувся до Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з листом від 24.03.2021 року із заявою про завершення виконавчих проваджень.

Зазначену заяву сторонами не залучено до матеріалів справи, проте і спору щодо звернення позивача до відповідача із даною заявою наразі не має.

Листом Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 05.05.2021 року №28947/11-33 зазначено про відсутність підстав для завершення виконавчих проваджень на підставі пункту 5 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі спірна відмова, а.с.7-8).

Отже правомірність та законність спірної відмови є предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VІІІ (надалі Закон №1404-VІІІ).

Згідно статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами (п.7 ч.1 ст.3 Закону №1404-VІІІ).

Згідно статті 265 Кодексу законів про працю України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Відповідно до пункту 11 Порядку накладання штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 17.07.2013 №509 не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються, зокрема, органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).

Статтею 5 Закону №1404-VІІІ встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

За приписами частини 1 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Суд зауважує, що постанови про відкриття виконавчого провадження позивачем не оскаржуються.

Позивач, обґрунтовуючи своє вимоги зазначав про обов`язок завершити виконавчі провадження, оскільки постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі №826/8917/17 визнано нечинною Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року №295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування». Вважає, що наслідком визнання нечинним зазначеного Порядку є втрата чинності Наказу Мінсоцполітики №67 від 02.02.2016 «Про затвердження форми постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Державної служби України з питань праці» і Наказу Мінсоцполітики №1338 від 18.08.2017 року «Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування інвалідів».

Оскільки позивач вважає, що вищезазначеними нормативно-правовими актами змінена форма постанов Інспекції Держпраці про накладення штрафу з 14 травня 2019 року, тому зазначає про обов`язок відповідача завершити виконавчі провадження.

Суд констатує про відсутність судових рішень у Єдиному державному реєстрі судових рішень про скасування постанов управління Держпраці у Кіровоградській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №КР3219/286/АВ/ТД-ФС від 26.12.2018 року та №КР1433/386/НД/АВ/СПТД-ФС від 24.04.2019 року.

Ухвалою судді про відкриття провадження у справі запропоновано надати позивачу інформації щодо оскарження вищезазначених постанов управління Держпраці, проте жодної інформації позивач суду не надав.

Згідно частини 1 статті 39 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення;

2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення;

3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника;

4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена;

7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів;

8) пункт 8 частини першої статті 39 виключено

9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону;

14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України;

15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки;

16) погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням;

17) списання згідно з пунктами 2 3, 2 4 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України в повному обсязі сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа;

18) списання згідно з пунктом 9 15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" сум недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа.

Зазначений перелік підстав для закінчення виконавчого провадження є вичерпним та додатковому розширенню не підлягає. Зокрема, описана норма Закону не містить такої підстави, як визнання нечинним нормативно-правового документа, на підставі якого винесений виконавчий документ.

Більш того, суд зауважує, що рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 року у справі №826/8917/17 визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 року № 295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

За правилами частини 2 статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Тобто, саме з 14.05.2019 року постанова Кабінету Міністрів України втратила чинність, натомість, постанови управління Держпраці у Кіровоградській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №КР3219/286/АВ/ТД-ФС від 26.12.2018 року та №КР1433/386/НД/АВ/СПТД-ФС від 24.04.2019 року, тобто до втрати чинності постановою КМУ.

Наразі, зазначені постанови вже знаходяться на стадії виконання, що виключає можливості відповідачу надавати оцінку на предмет їх законності.

Враховуючи вищеописане, суд дійшов висновку, що втрати чинності постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 року № 295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» жодним чином не впливає на законність дій відповідача при виконання постанов управління Держпраці, винесених до 14.05.2019 року.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що дії Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо відмови у закінченні виконавчих проваджень ВП №№58256805 та 59224042 ґрунтується на правильному застосуванні законодавства, що регулюють спірні правовідносини, відповідають критеріям, визначеним статтею 2 КАС України, зокрема, критеріям законності, обґрунтованості, пропорційності та розсудливості.

Зазначене обумовлює висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати, які підлягали б розподілу на підставі статті 139 КАС України, у справі відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 271, 272, 287, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (вул. Дворцова, буд.32/29, м. Кропивницький, м. Кропивницький, 25006; код в ) про визнання дій, рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 10-денний строк, установлений статтею 287 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. Казанчук