Справа № 352/816/21
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Гриньків Д.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 352/816/21 пров. № А/857/10208/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Матковської З.М., Шавеля Р.М.,

за участю секретаря судового засідання: Гнатик А.З.,

апелянта: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2021 року у справі № 352/816/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Голови адміністративної комісії виконавчого комітету Тисменицької міської ради Цапай Володимира Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ :

23.04.2021р. позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Голови адміністративної комісії виконавчого комітету Тисменицької міської ради Цапай В.В. про визнання протиправною та скасування постанови №6 від 22.02.2021р. про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28.04.2021р. року у справі № 352/816/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Голови адміністративної комісії виконавчого комітету Тисменицької міської ради Цапай В.В. про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне стягнення відмовлено у відкритті провадження з підстав визначених п.1 ч.1 ст.170 КАС України, оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Не погоджуючись із даною ухвалою, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми процесуального права.

Апелянт просить суд, ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28.04.2021р. скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апелянт ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу із підстав у ній зазначених.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Постановою №6 від 22.02.2021р. адміністративної комісії при виконавчому комітеті Тисменицької міської ради ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП (завідомо неправдивий виклик спеціальних служб) та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 грн. (а.с. 8)

23.03.2021р. позивач подав скаргу на вказану Постанову №6 від 22.02.2021р. у Виконавчий комітет Тисменицької міської ради.

Виконавчий комітет Тисменицької міської ради рішенням № 43/2021 від 02.04.2021р. залишив оскаржувану Постанову №6 від 22.02.2021р. без змін, а скаргу без задоволення.

Відмовляючи у відкриті провадженні в даній справі суд першої інстанції в своїй ухвалі від 28.04.2021р. дійшов висновку що позивач, звернувшись зі скаргою до виконавчого комітету Тисменицької міської ради, на власний розсуд обрав орган, до якого оскаржив постанову, а тому даний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції помилковими та передчасними, виходячи з наступних підстав.

ч.1 ст.288 КУпАП визначено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Із змісту п.1 ч.1 ст.288 КУпАП, видно, що постанову адміністративної комісії про адміністративне правопорушення може бути оскаржено у виконавчий комітет (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) відповідної ради або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Перелік справ, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів передбачений у ч.1 ст.19 КАС України.

Згідно п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

ст.171 КАС України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи:

1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;

2) має представник належні повноваження (якщо подано представником);

3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.160,161,172 цього Кодексу;

4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;

5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);

6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з розмежуванням предметної юрисдикції адміністративних судів, закріпленим у ст.20 КАС України, адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам, а не окружним адміністративним судам.

В свою чергу, особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст.286 КАС України передбачають, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1)залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2)скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3)скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4)змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, позовні заяви з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності підлягають розгляду в судовому порядку та підсудні місцевим загальним судам, як адміністративним судам.

В п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988р. «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» видно, що відповідно до ст.288 КпАП (80732-10) постанови про будь-яке адміністративне стягнення, накладене адміністративною комісією, виконкомом селищної чи сільської Ради, або про закриття справи можуть бути оскаржені за вибором особи, щодо якої винесено постанову, або потерпілого до виконкому відповідної Ради (виконком районної, міської, районної в місті Ради, якій підзвітний виконком селищної чи сільської Ради, що прийняв постанову) чи до районного (міського) народного суду, рішення якого є остаточним. (абз.1 п.2 із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду N 12 (v0012700-97) від 03.12.97 ).

У тих випадках, коли стягнення застосовано іншим органом, постанова про це також може бути оскаржена за вибором заявника вищестоящому органу (посадовій особі) або до суду. ( абз.2 п.2 із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду N 12 ( v0012700-97 ) від 03.12.97 ).

У разі, коли постанова одночасно оскаржена особою, яка піддана адміністративному стягненню, і потерпілим до різних органів - вищестоящого та до суду, обидві скарги підлягають спільному розгляду в суді.

Тобто, в даному випадку особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності має право, як на оскарження до вищестоящого органу так і оскарження до суду.

У справах оскаржень рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачено альтернативні варіанти оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, що в даному випадку не було з`ясовано судом першої інстанції.

Колегія суддів звертає, увагу на ту обставину, що у випадку одночасного оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, як до вищестояшого органу так і до суду така постанова підлягає спільному розгляді в суді. В даному випадку позивач реалізуючи своє право на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення до вищестояшого органу не позбавлений права на оскарження її до суду.

Таким чином, в даному випадку суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неможливість оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення до суду після її оскарження до вищестоящого органу. Оскільки, існує два порядки оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення зокрема, оскарження за вибором до вищестоящому органу (посадової особи) або до суду, що в даному випадку позивач здійснив.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у даній справі відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України, з підстав, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки, даний позов підлягає судовому розгляду та підсудний місцевому суду, як адміністративному.

ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 р.).

У Рішенні у справі «Bellet проти Франції» від 4 грудня 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що ст.6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

В ст.320 КАС України визначено, що підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

ч.3 ст.312 КАС України передбачено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалу суду слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250,308,310,312,315,320,321,322,325,329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2021 року у справі № 352/816/21 про відмову у відкритті провадження скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді З. М. Матковська
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 22.06.2021р.