Справа № 560/3641/21
Суддя: Лабань Г.В.
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3641/21
РІШЕННЯ

іменем України

14 червня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Лабань Г.В.

за участю:секретаря судового засідання Вересняк А.А. представника позивача: Бойка Р.В. третіх осіб на стороні позивача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 представника відповідача: Ницько Д.В. третіх осіб на стороні відповідача: Кліпацької І.А.
розглянувши адміністративну справу за позовом Шепетівського районного спеціалізованого лісокомунального підприємства, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Судилківська сільська рада Шепетівського району, ТОВ "Шепетівський гранкар"єр" до Хмельницької обласної державної адміністрації , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Департамент природних ресурсів та екології Хмельницької обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження ХОДА № 733/2020-р від 28.09.2020 р.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Шепетівське районне спеціалізоване лісокомунальне підприємство звернулось з позовом в суд до Хмельницької обласної державної адміністрації, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Хмельницької обласної державної адміністрації № 733/2020- р від 28.09.2020;

- стягнути на користь Шепетівського районного спеціалізованого лісокомунального підприємства судові витрати на сплату судового збору в сумі 2 270,00 грн.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем з метою збереження, відтворення та раціонального використання біологічного та ландшафтного різноманіття Малого Полісся на 6 сесії Хмельницької обласної ради від 11.05.1999 прийнято рішення №21 про створення на території Шепетівського та Полонського районів Хмельницької області регіонального ландшафтного парку "Мальованка" площею 15660,3 га. Згодом на 11 сесії ХОР від 30.03.2004 № 23-11/2004 прийнято рішення про розширення парку за рахунок земель сільських рад Шепетівського району на1255,0 га. Заповідний об`єкт мав увійти до складу природно - заповідного фонду України. До складу території РЛП" Мальованка" заплановано було включити землі Шепетівського районного спеціалізованого лісокомунального підприємства загальною площею 4359,30 га. Процедура створення парку не завершена у встановленому законодавством порядку. 03.03.2021 на адресу підприємства надійшов лист Департаменту природних ресурсів та екології Хмельницької обласної адміністрації 304.1/878 від 2021, в якому повідомлялось, що розпорядженням Хмельницької обласної адміністрації № 733/2020- р від 28.09.2020; затверджено проект землеустрою щодо організації і встановлення меж території РЛП" Мальованка" на території Шепетівського та Полонського районів Хмельницької області загальною площею 16915,3000 га. На думку позивача, вказане розпорядження є незаконним та таким, що прийняте з порушенням процедури затвердження проекту землеустрою. При прийнятті вказаного розпорядження порушено Закон України "Про землеустрій", ст.ст.12,23 Закону України "Про природно - заповідний фонд України", а саме проект не був погоджений з власниками, користувачами земельних ділянок, не встановлені межові знаки на місцевості і непередані на зберігання, не було проведено зонування з урахуванням вимог, встановлених для територій національних природних парків. Наказом №43-Н Департаменту природних ресурсів та екології Хмельницької обласної адміністрації від 24 червня 2019 року затверджено Положення про регіональний ландшафтний парк "Мальованка", в якому п.4.3.1-4.5 передбачено, що на території парку виділяються такі зони: заповідна, регульованої рекреації, стаціонарної рекреації, господарська і регламентовано обмеження на здійснення господарської діяльності в кожній із зазначених зон. Реєстрація у Державному земельному кадастрі про обмеження у використанні земель №НВ020 від 05.10.2020 р., яким включено до території регіонального ландшафтного парку "Мальованка" лісових земель Шепетівського районного спеціалізованого лісокомунального підприємства загальною площею 4359,30 га до складу парку блокує здійснення господарської діяльності підприємства.

На адресу суду від Хмельницької обласної адміністрації надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач просить відмовити позивачеві у задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції посилаються на те, що спірне розпорядження прийнято на підставі ст.ст.6,39 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" , ст.ст.17,122,186 Земельного кодексу України, статті 47 Закону України "Про землеустрій", статті 7 Закону України "Про природно - заповідний фонд України", з врахуванням висновку державної експертизи землевпорядної документації від 18.08.2020 № 2852-20, з відміткою про усунення недоліків.

Ухвалою від 06.04.2021 було відкрито провадження в адміністративній справі і розглянути справу за правилами загального позовного провадження . Призначено підготовче засідання на 20.04.2021 о 10 год. Проведення підготовчого судового засідання було відкладено через неявку сторін.

Ухвалою від 27.04.2021 задоволено клопотання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб , які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача Судилківську сільську раду Шепетівського району Хмельницької області та ТОВ "Шепетівський гранкар"єр" на стороні відповідача третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Департамент природних ресурсів та екології Хмельницької обласної державної адміністрації закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

На адресу суду від третіх осіб надійшли відзиви та від позивача відповідь на відзив відповідача.

Представник ТОВ "Шепетівський гранкар"єр" в своїх запереченнях вказав, що товариство має усі необхідні ліцензії для видобутку корисних копалин. З метою здійснення підприємницької діяльності між ним та іншими контрагентами були укладені договори поставки, які на теперішній час є невиконаними.

Представник Судилківської сільської ради Шепетівського району підтримав позовні вимоги та зазначив, що оскаржуваним розпорядженням фактично обмежуються права громади у користуванні землями.

Представник Департаменту природних ресурсів та екології Хмельницької обласної державної адміністрації в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, вважає, що розпорядження Хмельницької обласної державної адміністрації № 733/2020- р від 28.09.2020 прийняте у межах та спосів передбачений законодавством.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, відзивом на позов відповідача та третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог, заслухавши пояснення всіх учасників по справі, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та перевіривши їх наданими з боку учасників справи доказами, суд встановив наступне.

Шепетівське районне спеціалізоване лісокомунальне підприємство здійснює господарську діяльність на території Шепетівського району Хмельницької області з грудня 2000 року. Основними видами діяльності нашого підприємства є:

- 02.10 Лісництво та інша діяльність у лісовому господарстві;

- 02.20 Лісозаготівлі;

- 02.40 Надання допоміжних послуг у лісовому господарстві.

З метою збереження, відтворення та раціонального використання біологічного та ландшафтного різноманіття Малого Полісся на 6 сесії Хмельницької обласної ради від 11.05.1999 року прийнято рішення №21 про створення на території Шепетівського та Полонського районів Хмельницької області регіонального ландшафтного парку "Мальованка" площею 15660,3 га. Згодом на 11 сесії ХОР від 30.03.2004 року № 23-11/2004 прийнято рішення про розширення парку за рахунок земель сільських рад Шепетівського району на1255,0 га. Заповідний об`єкт мав увійти до складу природно - заповідного фонду України. До складу території РЛП" Мальованка" заплановано було включити землі Шепетівського районного спеціалізованого лісокомунального підприємства загальною площею 4359,30 га. Процедура створення парку не завершена у встановленому законодавством порядку.

Розпорядженням Хмельницької обласної адміністрації № 733/2020- р від 28.09.2020 затверджено проект землеустрою щодо організації і встановлення меж території РЛП" Мальованка" на території Шепетівського та Полонського районів Хмельницької області загальною площею 16915,3000 га.

Вказане розпорядження позивач вважає незаконним та таким, що прийняте з порушенням процедури погодження проекту землеустрою, оскільки включення до складу території РЛП "Мальованка" лісових земель Шепетівського районного спеціалізованого лісокомунального підприємства загальною площею 4359,30 га. значно обмежує господарську діяльність підприємства, оскільки законодавством України та Положенням про Регіональний ландшафтний парк "Мальованка" запроваджено природо-охоронні обмеження та зонування парку, що унеможливлює функціонування підприємства.

Порядок розроблення та затвердження проектів землеустрою регламентовано Земельним кодексом України від 25.10.2001 р. (далі по тексту ЗК України), Законом України "Про землеустрій" від 22.05.2003 р №" 858-ІV ( далі по тексту Закон № 858). Правові основи організації охорони, ефективного використання природно - заповідного фонду України, відтворення його природних комплексів та об`єктів регулюється Законом України " Про природо- заповідний фонд України від 16.06.1992 №2456-ХІІ (далі по тексту Закон № 2456-ХІІ).

Згідно пункт 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Пункт 37 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" прямо відносить до повноважень, сільських, селищних міських рад прийняття рішень про організацію територій і об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають особливій охороні; внесення пропозицій до відповідних державних органів щодо оголошення природних та інших об`єктів, що мають екологічну, історичну, культурну або наукову цінність, пам`ятками природи, історії або культури, які охороняються законом.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №2456-ХІІ, до природно - заповідного фонду України належать природні об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища.

Приписами статті 7 Закону № 2456-ХІІ) визначено, що землі природно - заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами , що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність , яким надано статус територій та об`єктів природно - заповідного фонду.

Землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до статті 6 цього Закону об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення.

На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням. На землях територій та об`єктів природно-заповідного фонду, які створюються в зоні відчуження та зоні безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, забороняється будь-яка діяльність, що не забезпечує режим радіаційної безпеки.

Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

На використання земельної ділянки або її частини в межах природно-заповідного фонду може бути встановлено обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором. Обмеження (обтяження) підлягає державній реєстрації і діє протягом строку, встановленого законом або договором.

Завдані внаслідок обмеження (обтяження) у землекористуванні втрати відшкодовуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.5 ст.12 вказаного Закону, управління територіями та об"єктами природно - заповідного фонду, для яких не створюється спеціальні адміністрації, здійснюється підприємствами, установами то організаціями, у віданні яких перебувають ці території та об`єкти.

Аналогічне визначення закріплено у ст.43 Земельного кодексу України., землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Згідно зі ст. 45 Земельного кодексу України, землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом.

Статтею 23 Закону № 2456-ХІІ визначено, що регіональні ландшафтні парки є природоохоронними рекреаційними установами місцевого чи регіонального значення, що створюються з метою збереження в природному стані типових або унікальних природних комплексів та об`єктів, а також забезпечення умов організаційного відпочинку населення.

На території регіональних ландшафтних парків з урахуванням природоохоронної, оздоровчої, наукової, рекреаційної, історико - культурної та інших цінностей природних комплексів та об`єктів , їх особливостей проводиться зонування.

В судовому засіданні встановлено, що наказом №43-Н Департаменту природних ресурсів та екології Хмельницької обласної державної адміністрації 24 червня 2019 року затверджено Положення про регіональний ландшафтний парк "Мальованка".

Відповідно до п.4.3 зазначеного Положення передбачено, що на території Парку відповідно до природоохоронного законодавства виділяються такі зони: заповідна, регульованої рекреації, стаціонарної рекреації, господарська.

Пунктами 4.3.1 - 4.5 регламентовано обмеження на здійснення господарської діяльності в кожній із зазначених зон.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про обмеження у використанні земель №НВ-020 від 05.10.2020р. на території регіонального ландшафтного парку "Мальованка" забороняється будь-яка господарська та інша діяльність, що суперечить його цільовому призначенню.

Статтею 53 Закону № 2456 встановлено, що рішення про організацію чи оголошення територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та встановлення охоронних зон територій та об`єктів природно-заповідного фонду приймається Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами.

Території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.

Статтею 60 Закону № 2456, охорона природних заповідників, біосферних заповідників, національних природних парків, а також ботанічних садів, дендрологічних парків, зоологічних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення, а також регіональних ландшафтних парків, управління якими здійснюється спеціальними адміністраціями, покладається на служби їх охорони, які входять до складу служби державної охорони природно-заповідного фонду України. Положення про службу державної охорони природно-заповідного фонду України затверджується Кабінетом Міністрів України.

Органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об`єктів природо-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.

Законом, що визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування є Закон України "Про землеустрій".

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону № 858, проект землеустрою це сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.

Приписами частини 2 статті 25 Закону № 858, визначено види документації із землеустрою, зокрема і проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно - заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів.

Відповідно до ст. 47 Закону № 858, проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою: а) збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу; б) створення місць для організованого лікування та оздоровлення людей, масового відпочинку і туризму; в) створення приміських зелених зон, збереження і використання об`єктів культурної спадщини; г) проведення науково-дослідних робіт; є) встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг; д) визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико- культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів визначають місце розташування і розміри земельних ділянок, власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого (округи і зони санітарної (гірничо-санітарної) охорони), рекреаційного та історико-культурного (охоронні зони) призначення, водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів, а також встановлюють режим використання та охорони їх територій.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико- культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду розробляються для біосфернпх заповідників, природних заповідників, національних природних парків, регіональних ландшафтних парків, ботанічних садів, дендрологічних парків, парків - пам`яток садово-паркового мистецтва та зоологічних парків на землях та земельних ділянках, що включаються до складу цих територій без вилучення у землевласників та землекористувачів.

Рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій.

Статтею 19 Закону № 858, визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать: а) організація і здійснення землеустрою; б) здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою; в) координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності; г) інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм; є) вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

Згідно зі ст. 26 Закону № 858, замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

Відповідно до Наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376 «Про затвердження Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 за № 391/17686 (далі Інструкція), визначено механізм встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками.

Згідно з п. 2.1. Інструкції, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Підпунктом 2.3. розділу II Інструкції, комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що відповідач приймаючи оскаржуване розпорядження не брав до уваги факт перебування в межах території парку земельної ділянки, право на розробку якої має позивач, та інтереси третіх осіб.

Відповідачем не заперечувалися обставини перебування земельної ділянки на розробку якої має право позивач в межах території, якій надано статус парку.

Згідно з ст.15 Закону України "По землеустрій" до повноважень обласних рад у сфері землеустрою належать:

а) забезпечення реалізації державної політики в галузі використання та охорони земель;

в) затвердження та участь у реалізації регіональних програм використання та охорони земель, підвищення родючості ґрунтів;

г) організація землеустрою;

ґ) координація робіт із землеустрою;

д) вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

Відповідно до статті 17 ЗК України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить:

а) розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом;

б) участь у розробленні та забезпеченні виконання загальнодержавних і регіональних (республіканських) програм з питань використання та охорони земель;

в) координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель;

г) підготовка висновків щодо надання або вилучення (викупу) земельних ділянок;

ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб у межах, визначених законом;

д) підготовка висновків щодо встановлення та зміни меж сіл, селищ, районів, районів у містах та міст;

е) здійснення контролю за використанням коштів, що надходять у порядку відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, пов`язаних із вилученням (викупом) земельних ділянок;

є) координація діяльності державних органів земельних ресурсів;

є-1) внесення до Кабінету Міністрів України пропозицій щодо встановлення та зміни меж районів, міст у порядку, визначеному законом;

ж) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Як зазначено у статті 186 ЗК України проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів, що розробляються з метою внесення до Державного земельного кадастру відомостей про межі та режими використання земель у межах територій пам`яток культурної спадщини, історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, охоронюваних археологічних територій, зон охорони, буферних зон, історичних ареалів населених місць, територій об`єктів культурної всесвітньої спадщини, затверджуються органами, що відповідно до Закону України "Про охорону культурної спадщини" затверджують науково-проектну документацію у сфері охорони культурної спадщини, що визначає обмеження у використанні земель у межах територій пам`яток культурної спадщини, історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, охоронюваних археологічних територій, зон охорони, буферних зон, історичних ареалів населених місць, територій об`єктів культурної всесвітньої спадщини. Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів, що розробляються з метою внесення до Державного земельного кадастру відомостей про межі та режими використання земель у межах територій пам`яток культурної спадщини, історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, охоронюваних археологічних територій, зон охорони, буферних зон, історичних ареалів населених місць, територій об`єктів культурної всесвітньої спадщини, не пізніше 30 календарних днів до дня їх затвердження публікуються на офіційному веб-сайті органу охорони культурної спадщини, уповноваженого здійснювати їх затвердження.

Статтею 52 ЗУ «Про ПЗФ України» визначено, що у разі схвалення клопотань центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища проводиться їх погодження з власниками та первинними користувачами природних ресурсів у межах територій, рекомендованих для заповідання.

Як встановлено судом та підтверджено Висновком державної експертизи землевпорядної документації від 18 серпня 2020 року №2852-20, виготовленим Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру, проект землеустрою щодо організації і встановлення меж території регіонального ландшафтного парку «Мальованка» не був погоджений з власниками, користувачами земельних ділянок, які включаються до території природно-заповідного фонду без їх вилучення, а також містить інші вагомі недоліки.

У підсумку експертом було зазначено, що проект землеустрою щодо організації і встановлення меж території регіонального ландшафтного парку «Мальованка» для збереження, ясенин та використання регіональних ландшафтних парків на території Шепетівського та Полонського районів Хмельницької області замовник: Департамент природних ресурсів та екології Хмельницької обласної державної адміністрації не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, повертається на доопрацювання.

Разом з тим, надаючи оцінку порядку затвердження проекту землеустрою на підставі якого прийняте оскаржуване розпорядження, суд зазначає, що проект не був затверджений на пленарному засіданні Хмельницької обласної ради. Зазначений факт не заперечувався сторона.

Крім того, на його підтвердження суду представником відповідача було надано пояснення в яких він зазначив, що питання затвердження "Проєкту організації території регіонального ландшафтного парку "Мальованка", охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів і об`єктів, буде розглянуто лише 16 червня 2021 року.

Правовий аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що у даному спорі саме на відповідача покладається обов`язок забезпечення та організації проведення робіт з винесення меж земельної ділянки і закріплення їх внатурі (на місцевості) та саме до його компетенції віднесено забезпечення організації здійснення землеустрою, зокрема встановленая меж земельних ділянок на місцевості, оформлення його інформаційними щитами, інформаційно охоронними, межовими охоронними знаками, нанесення на планово картографічні матеріали.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем межі земель не встановлено і не закріплено на місцевості, як і не прийнято відповідних рішень з даного приводу.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що відповідач, будучи обізнаним про наявність обов`язку із забезпечення проведення робіт з винесення меж не вжив достатніх заходів для виконання наведених повноважень, для захисту інтересів держави та місцевої громади.

Суд зауважує, що згідно статті 36 Закону України Про державну експертизу землевпорядної документації позитивний висновок державної експертизи дійсний протягом строку дії об`єкта державної експертизи, але не більше трьох років від дня його видачі. Якщо у строк, встановлений частиною першою цієї статті, не розпочато реалізацію заходів, передбачених об`єктом державної експертизи, то він підлягає повторній державній експертизі.

Отже, після усунень недоліків експертизи, задля подальшого затвердження проекту позивач має достатньо часу для реалізації свого права.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 1 статті 2 КАС України).

За приписами частини другої статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень га у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

1) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

2) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих на час розгляду справи обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Частиною 1 ст. 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Хмельницької обласної державної адміністрації №733/2020-р від 28 вересня 2020 року.

Стягнути на користь Шепетівського районного спеціалізованого лісокомунального підприємства (30410, Хмельницька обл., Шепетівський район, село Рилівка, вул.Церковна, 39. ) судові витрати в сумі 2 270,00 (дві тисячі двісті сімдесят грн., 00 коп.) грн за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницької обласної державної адміністрації.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складене 23 червня 2021 року

Позивач:Шепетівське районне спеціалізоване лісокомунальне підприємство (вул. Церковеа, 39,Рилівка,Шепетівський район, Хмельницька область,30410 , код ЄДРПОУ - 30849940)
Відповідач:Хмельницька обласна державна адміністрація (майдан Незалежності, Будинок рад,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 22985083)
Третя особа:Судилківська сільська рада Шепетівського району (площа Героїв майдану, 54, Судилків, Хмельницька область, 30430, код ЄДРПОУ -044002528) (Департамент природних ресурсів та екології Хмельницької обласної державної адміністрації (Україна, 29000, Хмельницька обл, місто Хмельницький, вулиця Свободи, будинок 70, код ЄДРПОУ - 42814282) , Шепетівський гранкар`єр (30433, Хмельницька обл, Шепетівський р-н, с.Рудня-Новенька, ) -

Головуючий суддя Г.В. Лабань