Справа № 380/3699/21
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/3699/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2021 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді Мричко Н.І.,

за участі секретаря судового засідання Максимович А.Я.,

представника позивача Шегинського Р.А.,

представника відповідача Івасечко Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім «Белз» до Галицької митниці Держмитслужби про скасування рішення, -

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім «Белз» , місцезнаходження: 80260, Львівська обл., Радехівський р-н, с. Березівка, вул. Богдана Хмельницького, буд.34 (далі позивач; ТзОВ Торговий Дім «Белз») до Галицької митниці Держмитслужби , місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул.Костюшка, 1 (далі відповідач), в якій позивач просить скасувати рішення №UA209000/2020/000042/2 про коригування митної вартості товарів від 17.12.2020.

Ухвалою від 19.03.2021 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що повноваження митниці витребовувати додаткові документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України, обмежене документами, які є необхідними для усунення обґрунтованого сумніву щодо правильності заявленої декларантом митної вартості товару. Математичними розрахунками відповідач мав можливість переконатися у тому, що жодних суттєвих розбіжностей в поданих для митного оформлення документах немає. Окрім цього 02.03.2021 Продавцем на рахунок Покупця повернуто суму авансу в розмірі 15470,56 рублів, яка була сплачена Покупцем у грудні 2020 року та на яку Продавцем не було відвантажено товар з огляду на відсутність місця у транспортному засобі поданому під завантаження. Також слід мати на увазі, що вартість товару підтверджувалася відповідними платіжними дорученнями про сплату коштів на користь продавця. Документи надані позивачем відповідачу підтверджували всі складові задекларованої митної вартості товарів, не мали розбіжностей та/або явних ознак підробки. Також вважаємо, що відповідач мав реальну можливість перевірити (уточнити) задекларовану вартість у Продавця, оскільки Контракт та інші документи до нього містять відомості про Продавця, його реквізити, в тому числі поштову адресу, номер телефону. Відповідач також мав можливість уточнити задекларовану вартість у відповідного компетентного митного органу країни Продавця (експортера) товару. Однак відповідач заходи щодо уточнення дійсної вартості імпортованого товару не вжив. Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості. При прийнятті оскаржуваного рішення відповідач використав виключно інформацію, отриману з автоматизованої системи управління ризиками (АСАУР). При цьому відповідач не роз`яснив, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не навів жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товару, що свідчить про порушення вимог статті 55 Митного кодексу України.

23.04.2021 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що під час здійснення контролю поданих до митного оформлення документів митним органом встановлено, що документи, що визначають вартість товару, містять суттєві розбіжності. Зважаючи на це, у митного органу були всі підстави вважати, що подані документи не можуть слугувати документами, що засвідчують вартість товару за яку він був проданий у звичайному ході торгівлі. Інформація щодо наявності/відсутності страхування вантажу під час транспортування у документах відсутня. Подані позивачем додаткові документи засвідчують відсутність економічної доцільності здійснення операції для імпортера. Інші додаткові документи, а саме платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями до митного оформлення не подавалися. Вказане слугувало підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив суд позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечила. Просила суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

11.12.2020 позивач для митного оформлення товарів, які він придбав за контрактом від 17.03.2020 № 02-075/ЕЛ, через «Єдине вікно для міжнародної торгівлі» подав відповідачу електронну митну Декларацію UA209130/2020/008311.

До вказаної митної декларації позивач долучив наступні документи:

- рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №1039 від 07.12.2020;

- рахунок-проформу с/09102020 від 09.10.2020;

- автотранспортну накладну №808556 від 07.12.2020;

- сертифікат про походження товару №0890477 від 07.12.2020;

- банківський платіжний документ, що стосується товару №178 від 13.10.2020;

- банківський платіжний документ, що стосується товару № 179 від 20.10.2020;

- банківський платіжний документ, що стосується товару № 182 від 02.12.2020;

- рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №20.108-010 від 11.12.2020;

- документ що підтверджує вартість перевезення товару №08/12 від 08.12.2020;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) спец. 3 від 23.09.2020;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються №02-075/ЕЛ від 17.03.2020;

- договір про надання послуг митного брокера № 12/01 від 12.01.2015;

- договір про перевезення №02-5421 від 12.03.2019;

- договір про перевезення №20.108-010 від 01.12.2020;

- копію митної декларації країни відправлення №10131010/071220/0232247 від 07.12.2020.

Митну вартість товару, згідно з поданою митною декларацією, визначено за основним методом за ціною договору (контракту).

За результатами розгляду поданих позивачем для митного оформлення документів відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 17.12.2020 №UA209000/2020/000042/2.

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною другою статті 51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 вказаного Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII вказаного Кодексу та вказаною главою.

Відповідно до частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених вказаним Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається частиною другою статті 53 МК України, а саме: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 вказаного Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до вимог частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій вказаної статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1)договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісній характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина шоста статті 53 МК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування зазначеного методу, визначених у частині першій статті 58 вказаного Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 вказаного Кодексу.

Згідно з частиною четвертою статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за такі товари.

У частині шостій статті 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

- невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 зазначеного Кодексу, або відсутності у таких документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за такі товари;

- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 зазначеного Кодексу;

- надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У частині першій статті 55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 вказаного Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з частиною другою статті 55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 вказаного Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х вказаного Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої вказаної статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 вказаного Кодексу або до суду.

У частині третій статті 55 МК України також встановлено, що форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з пунктом 2.1 «Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів», затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 МК України з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, відповідно до частини другої вказаної статті є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

У частинах третій-шостій статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм зазначеного Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 вказаного Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 вказаного Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 вказаного Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 вказаного Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з частиною другою статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У частинах четвертій, п`ятій статті 58 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої вказаної статті. Ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 вказаного Кодексу. У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 вказаного Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

За приписами частин першої, другої, четвертої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 вказаного Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями вказаної статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово проінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень зазначеної статті, та про використаний при цьому метод.

З аналізу рішення про коригування митної вартості товарів від 17.12.2020 №UA209000/2020/000042/2 видно, що підставою для його прийняття, слугувало те, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору, щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у частині другій - четвертій статті 53 Митного кодексу України (до митної вартості не надано - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями).

Як встановив суд, 11.12.2020 позивач для митного оформлення товарів, які він придбав за контрактом від 17.03.2020 № 02-075/ЕЛ, через «Єдине вікно для міжнародної торгівлі» подав відповідачу електронну митну Декларацію UA209130/2020/008311.

До вказаної митної декларації позивач долучив наступні документи:

- рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №1039 від 07.12.2020;

- рахунок-проформу с/09102020 від 09.10.2020;

- автотранспортну накладну №808556 від 07.12.2020;

- сертифікат про походження товару №0890477 від 07.12.2020;

- банківський платіжний документ, що стосується товару №178 від 13.10.2020;

- банківський платіжний документ, що стосується товару № 179 від 20.10.2020;

- банківський платіжний документ, що стосується товару № 182 від 02.12.2020;

- рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №20.108-010 від 11.12.2020;

- документ що підтверджує вартість перевезення товару №08/12 від 08.12.2020;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) спец. 3 від 23.09.2020;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються №02-075/ЕЛ від 17.03.2020;

- договір про надання послуг митного брокера № 12/01 від 12.01.2015;

- договір про перевезення №02-5421 від 12.03.2019;

- договір про перевезення №20.108-010 від 01.12.2020;

- копію митної декларації країни відправлення №10131010/071220/0232247 від 07.12.2020.

Митну вартість товару, згідно з поданою митною декларацією, визначено за основним методом за ціною договору (контракту).

Суд встановив, що 11.12.2020 відповідач надіслав позивачу вимогу про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару: інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Надаючи оцінку аргументам позивача про відсутність у відповідача правових підстав надіслання вимоги про надання додаткових документів, суд зазначає, що витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 29.01.2019 у справі №815/6827/17.

Суд вважає, що неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування обраного позивачем основного методу визначення митної вартості за ціною договору.

Надаючи оцінку аргументам представника відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що у поданій специфікації від 23.09.2020 №3 ціна товару визначена у розмірі 1984402,4 рублів, проте у проформі інвойсі від 09.10.2020 ціна товару визначена у розмірі 1999872,96 рублів, а також про те, що загальна сума переказаних коштів склала 1999872,96 рублів, що не відповідає сумі, вказаній у специфікації, суд зазначає таке.

Суд встановив, що 17.03.2020 між ТзОВ Торговий Дім «Белз» (Покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «ЕлектроЛатінг» (Продавець) укладено Договір міжнародної купівлі-продажу світлотехнічної продукції №02-075/ЕЛ (далі - Контракт) за умовами якого (пункт 1.1. Контракту) Продавець зобов`язується протягом строку дії договору передати у власність Покупця світлотехнічну продукцію за найменуваннями і в кількості, вказаним в Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною його частиною (Продукція), а Покупець зобов`язується прийняти продукцію і сплатити за неї обумовлену ціну.

Відповідно до пункту 3.1. вказаного Контракту якщо сторонами не передбачено інше, Продукція постачається на умовах ЕСА - Калашникове, Росія (Інкотермс 2010).

Згідно з пунктом 3.2. Контракту терміни, періоди (графік) і порядок поставки Продукції визначається на підставі даного договору і можуть уточнюватися в Специфікації або в інших додаткових угодах сторін.

Відповідно до пункту 3.3. Контракту якщо угодою сторін не передбачено інше, Продавець зобов`язаний виконати дії, необхідні для передачі Продукції Покупцеві, протягом 10 днів з моменту її оплати. У разі якщо додатковою угодою сторін не буде передбачена доставка продукції Продавцем, термін доставки визначається в порядку, передбаченому відповідним національним транспортним статутом Продавця, а при відсутності або неповноті таких умов - з урахуванням зазвичай необхідного часу.

У пункті 5.1. Контракту встановлено, що в загальну суму договору, якщо сторонами не буде передбачено іншого включаються: витрати Продавця по митному оформленню Продукції, отриманню сертифікату походження товара (форма СТ - 1 або загальна форма), інші витрати, безпосередньо пов`язані з передачею і (або) доставкою продукції Покупцю.

Загальна орієнтовна вартість товару, який складає предмет даного договору, складає 3000000,00 рублів. Ціна вважається погодженою сторонами при умові оплати Продукції не пізніше 10 (десяти) робочих днів з моменту підписання Специфікації. Зі спливом вказаного строку домовленість сторін щодо ціни Продукції вважається припиненим і підлягає повторному погодженню (пункт 5.2. Контракту).

Відповідно до пункту 5.4. Контракту продукція постачається на умовах 100% повної попередньої оплати (допускається оплата частинами). Для мети даного договору моментом оплати визнається дата надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця.

Відповідно до п.5.5. Контракту валютою платежу за даним договором є рубль РФ. Сплата ціни в іншій валюті без згоди Продавця не допускається.

23.09.2020 сторонами Контракту підписано Специфікацію №3 до Контракту за умовами якої Продавець зобов`язався поставити впродовж 30 днів з моменту оплати на умовах FCA - Калашникове, Росія товар на загальну суму 1984402,40 руб.

09.10.2020 Продавець згідно з Контрактом виставив Покупцю Рахунок на оплату №с/09102020 від 09.10.2020 на загальну суму 1999872,96 рублів на товар.

13.10.2020 Покупець частково оплатив виставлений Продавцем Рахунок на оплату №с/09102020 від 09.10.2020 в сумі 400000,00 рублів, що підтверджується Платіжним дорученням в іноземній валюті або банківських металах №178.

20.10.2020 Покупець частково оплатив виставлений Продавцем Рахунок на оплату №с/09102020 від 09.10.2020 в сумі 400000,00 рублів, що підтверджується Платіжним дорученням в іноземній валюті або банківських металах №179.

02.12.2020 Покупець остаточно оплатив виставлений Продавцем Рахунок на оплату №с/09102020 від 09.10.2020 в сумі 1199872,96 рублів, що підтверджується Платіжним дорученням в іноземній валюті або банківських металах №179.

Суд зауважує, що 07.12.2020 Продавець здійснив поставку товару на загальну суму 1984402,40 рублів, а не 1999872,96 рублів, як оплатив Покупець згідно з Рахунком на оплату №с/09102020 від 09.10.2020, оскільки не вдалося завантажити весь товар обумовлений вказаним рахунком на оплату в транспортний засіб поданий під завантаження. Вказані обставини підтверджуються листом ТзОВ «ЕлектроЛайтінг» від 25.02.2021, у якому зазначено: « 07 грудня 2020 року була завантажена машина на адресу ТОВ Торговий Дім «Белз» на загальну суму 1 984 402,40 рублів (один мільйон дев`ятсот вісімдесят чотири тисячі чотириста два рублі 40 копійок), передоплата за цією поставкою склала 1999 872,96 рублів (один мільйон дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сімдесят два рублі 96 копійок). Лампу розжарювання завантажили на 15 470,56 рублів (п`ятнадцять тисяч чотириста сімдесят рублів 56 копійок) менше, так як не вся лампа ввійшла в машину.».

Отже, з огляду на кількість відвантаженого на адресу Покупця товару, 07.12.2020 Продавець виставив відкоригований рахунок-фактуру №1039 від 07.12.2020 на загальну суму 1984402,40 рублів.

Факт відвантаження Продавцем обумовленого в рахунку-фактурі №1039 від 07.12.2020 товару на загальну суму 1984402,40 рублів підтверджується також експортною Декларацією Продавця А 10131010/071220/0232247 згідно з якою ТзОВ «ЕлектроЛайнтінг» відвантажено на користь ТзОВ Торговий Дім «Белз» товар на загальну суму 1984402,40 рублів, міжнародною товаротранспортною накладною CMR 808556 від 07.12.2020, сертифікатом походження товару №0890477 від 07.12.2020.

Наведені обставини відповідач не врахував, а тому дійшов помилкового висновку про переказ зайвих коштів, а відтак і про розбіжність в основних документах, що визначають вартість товару.

Таким чином, суд відхиляє посилання представника відповідача, як на підставу для витребування доказів, на наявність суттєвих розбіжностей в основних документах, що визначають вартість товару. Більше того, суд звертає увагу на те, що у повідомленні відповідача від 11.12.2020 про надання додаткових документів не вказано про такі розбіжності.

З огляду на викладені висновки, суд вважає, що відповідач не довів наявність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 53 МК України, для пред`явлення позивачу вимоги надати додаткові документи. Так само не довів обов`язкового обґрунтованого сумніву правильності визначення митної вартості товарів.

У відповідності до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд відхиляє посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки встановлених статтею 53 МК України наявності підстав для цього митним органом не доведено, заявлена позивачем митна вартість товарів підтверджується наданими до митного оформлення документами.

Надаючи оцінку аргументам позивача в частині необґрунтованого визначення відповідачем в оскарженому рішенні митної вартості товару, суд зазначає, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

З рішення про коригування митної вартості товарів вбачається, що джерело коригування митної вартості задекларованих позивачем товарів за резервним методом митна декларація від 09.12.2020 №UA100390/2020/757331.

Разом з тим, рішення про коригування митної вартості товарів не містить ані порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом (резервним), ані джерел інформації, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості товару.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а.

Суд зазначає, що проведення відповідачем порівняння відомостей про ціну у наданих позивачем видаткових накладних та формування висновку про відсутність економічної доцільності здійснення операції для імпортера виходить за межі його повноважень при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів та не може бути підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивач подав до митного органу повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості імпортованих товарів за основним методом, а, в свою чергу, відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідач не спростував, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідач не довів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів Галицької митниці Держмитслужби від 17.12.2020 №UA209000/2020/000042/2 не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 КАС України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2270,00 грн, сплачений згідно з квитанцією від 16.03.2021 № 11602.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Галицької митниці Держмитслужби від 17.12.2020 №UA209000/2020/000042/2 про коригування митної вартості товарів.

Стягнути з Галицької митниці Держмитслужби (, місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул.Костюшка, 1) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім «Белз» (, місцезнаходження: 80260, Львівська обл., Радехівський р-н, с. Березівка, вул.Богдана Хмельницького, буд.34) судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 18 червня 2021 року.

Суддя Мричко Н.І.