Справа № 280/8807/20
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

14 червня 2021 року Справа № 280/8807/20 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., при секретарі судового засідання Гопки Л.І.

за участю:

представника позивача Балковий Р.Л.

представника відповідача Шевченко Т.М.

представника третьої особи - не прибув

розглянувши в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації (пр.Соборний, буд. 164, м. Запоріжжя, 69107, ),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Комунальна установа Запорізька станція екстреної (швидкої) медичної допомоги Запорізької обласної ради (69057, м. Запоріжжя, вул. Тамбовська, буд. 6, )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації, третя особа третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Комунальна установа Запорізька станція екстреної (швидкої) медичної допомоги Запорізької обласної ради, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у ненаданні позивачу для ознайомлення усіх матеріалів службової перевірки за його заявою; зобов`язати відповідача надати всі наявні матеріали щодо проведення службового розслідування позивачу за його заявою від 20.11.2019 № 03.П/1087.

Позовна заява обґрунтована тим, що в результаті надання неналежної медичної допомоги мати позивача ОСОБА_2 померла. 20.11.2019 ОСОБА_1 звернувся із зверненням № 03.П/1087 до Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації щодо неналежного надання медичної допомоги гр. ОСОБА_2 . Щодо результатів проведення службової перевірки позивача було повідомлено листом № 649/01-11 від 06.12.2019. Однак позивач не погодившись з відповіддю повторно звернувся до відповідача 05.10.2020. Листом Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації від 23.10.2020 № 03П/1049 було надано відповідь, де повідомлено про створення комісії щодо службового розслідування 29.11.2019 та зазначено, що з приводу поставлених витань позивачу надана вичерпна відповідь у листі № 649/01-11 від 06.12.2019. Позивач вважає, що йому не було надано всіх матеріалів службової перевірки за його заявою. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 08.12.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Комунальну установу Запорізька станція екстреної (швидкої) медичної допомоги Запорізької обласної ради. Сторонам повідомлено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні), протягом шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Крім того, зазначеною ухвалою суду від 08.12.2020 витребувано у Комунальної установи Запорізька станція екстреної (швидкої) медичної допомоги Запорізької обласної ради належним чином засвідчену копію матеріалів службової перевірки випадку надання медичної допомоги гр. ОСОБА_2 , належним чином засвідчену копію відповіді від 06.12.2019 №649/01-11 щодо результатів службового розслідування випадку надання медичної допомоги гр. ОСОБА_2

22.12.2020 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, де вказано, що на звернення позивача від 05.10.2020 була надана відповідь від 23.10.2020 № 03П/1049, де позивач також був проінформований, що у відповідача відсутні документи, які б підтверджували його повноваження на представництво інтересів ОСОБА_2 . Крім того зазначено, що за дорученням відповідача третьою особою було здійснено службове розслідування фактів, викладених у зверненні від 20.11.2019. Листом від 06.12.2019 за № 649/01-11 ОСОБА_1 надана відповідь. Згідно із наказом відповідача від 02.12.2020 № 1295 організовано клініко-експертну комісію на тимчасовій основі для перевірки якості та обсягу надання медичної допомоги ОСОБА_2 . Засідання комісії було проведено в комунальному некомерційному підприємстві «Обласний медичний центр сердцево-судинних захворювань» Запорізької обласної ради 16.12.2020 в присутності позивача. ОСОБА_1 було надано документи, які підтверджують стосунки із ОСОБА_2 . Зазначає, що копія висновку буде надана позивачу додатково. Вважає, що відповідачем було вжито всіх можливих заходів щодо позитивного вирішення питань, викладених у зверненнях позивача. Просить у задоволенні позову відмовити.

Позивачем до суду 28.12.2020 надано відповідь на відзив, де зазначено, що відповідь відповідача від 23.10.2020 не містить грунтовних пояснень. Крім того, відповідачем так і не виконано вимогу ст. 18 Закону України «Про звернення громадян» щодо ознайомлення з усіма матеріалами службового розслідування. Просить позов задовольнити.

02.02.2021 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, де повторно зазначено, що за дорученням відповідача третьою особою було здійснено службове розслідування фактів, викладених у зверненні ОСОБА_1 від 20.11.2019. Третьою особою 06.12.2019 за № 649/01-11 була надана відповідь. На час надання цієї відповіді у відповідача були відсутні документи, які б підтверджували повноваження позивача на представництво інтересів ОСОБА_2 в органах державної влади. також зазначає, що 06.01.2021 за № 03П/1217 позивачу було надіслано висновок клініко-експертної комісії Департаменту охорони здоров`я Запорізької ОДА на тимчасовій основі для перевірки якості та обсягу надання медичної допомоги ОСОБА_2 , яка була створена відповідно до наказу від 02.12.2020 № 1295. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 08.02.2021 витребувано додаткові докази, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 15.03.2021.

Протокольною ухвалою суду в підготовчому засіданні було оголошено перерву до 15.04.2021.

Ухвалою від 13.04.2021 забезпечено участь представника позивача - ОСОБА_1 , у призначеному на 15 квітня 2021 року о 10:00 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EasyCon".

Ухвалою суду від 15.04.2021 повторно витребовувались докази по справі та було відкладено підготовче засідання на 12.05.2021.

Ухвалою суду від 12.05.2021 підготовче засідання було відкладено на 14.06.2021.

В підготовчому засіданні 14.06.2021 судом постановлено на розгляд питання щодо закриття провадження у справі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Представник позивача в підготовчому засіданні проти закриття провадження у справі заперечив.

Представник відповідача проти закриття провадження у справі не заперечував.

Представник третьої особи в підготовче засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи був належним чином повідомлений.

Суд, заслухавши думку представника позивача, думку представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання практичної реалізації громадянами України, наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 р. № 393/96 (далі по тексту - Закон № 393/96).

Статтею 15 Закону № 393/96 визначено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 18 Закону № 393/96, громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Згідно зі ст. 19 Закону № 393/96, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону № 393/96, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Аналіз вищевказаних норм вказує, що звернення, яке відповідає вимогам Закону № 393/96, повинно бути прийнято, всебічно та повно розглянуто у встановлені законом строки, та за наявності для того підстав, суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого входить вирішення спірного питання, повинен вжити усіх передбачених законом заходів для поновлення порушеного права особи та усунення причин та умов, які сприяли порушенням. За загальним правилом звернення громадян підлягають розгляду тим суб`єктом, якому вони адресовані. Якщо вирішення порушеного у зверненні питання не належить до повноважень відповідного органу, він повинен переслати його за належністю і повідомити про це громадянина, який подав звернення, для чого встановлено п`ятиденний строк.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 20.11.2019 на ім`я в.о. директора Департаменту охорони здоров`я Запорізької облдержадміністрації було подано звернення з проханням провести перевірку надання медичної допомоги його матері ОСОБА_2 , ознайомити з посадовими інструкціями осіб, які прибули на виклик, та притягнути до відповідальності осіб, по вині яких, на його думку, померла його мати ОСОБА_2 . Вказане звернення було зареєстроване 20.11.2019 за № 03.П/1087.

Наказом від 26.11.2019 № 187/01-06 було створено комісію для проведення службового розслідування щодо викладених у зверненні фактів неналежного надання медичної допомоги ОСОБА_2 працівниками бригади ШМД.

29.11.2019 було складено Довідку про службове розслідування щодо якості надання медичної допомоги на догоспітальному етапі пацієнтці ОСОБА_2 .

Листом від 06.12.2019 за № 649/01-11 позивача було повідомлено про створення комісії по службовому розслідуванню випадку надання медичної допомоги гр. ОСОБА_2 , про проведення 29.11.2019 засідання комісії та повідомлено про висновки, яких комісія дійшла в ході службового розслідування згідно поставлених у зверненні від 20.11.2019 питань.

Позивач 05.10.2020 подав до відповідача заяву, в якій, у звязку з отриманням листа від 06.12.2019 № 649/01-11, просив відповідно до ст. 18 Закону України «Про звернення громадян» ознайомити його зі всіма матеріалами перевірки за зверненням від 20.11.2019.

Листом від 23.10.2020 за № 03П/1049 позивача було повідомлено, що за результатами звернення від 20.11.2019 адміністрацією комунальної установи «Запорізька станція екстреної (швидкої) медичної допомоги» Запорізької обласної ради було створено комісію щодо службового розслідування випадку надання медичної допомоги гр. ОСОБА_2 . Також зазначено, що 29.11.2019 комісією було проведено засідання та за його результатами листом від 06.12.2019 № 649/01-11 надано відповідь та що у відповідача відсутні документи, які б підтверджували повноваження на представництво інтересів ОСОБА_2 в органах державної та виконавчої влади.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи Наказом Департаменту охорони здоров`я Запорізької ОДА № 1295 від 02.12.2020 згідно з дорученням слідчого відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області від 05.11.2020 № б/н про проведення клініко-експертної оцінки якості та обсягу надання медичної допомоги ОСОБА_2 було організовано розширену експертну комісію Департаменту охорони здоров`я Запорізької ОДА на тимчасовій основі для перевірки якості та обсягу надання медичної допомоги ОСОБА_2

16.12.2020 було проведено засідання клініко-експертної комісії, на якому був присутній, в тому числі, ОСОБА_1 .

За результатами проведення засідання 16.12.2020 складено висновок клініко-експертної комісії Департаменту охорони здоров`я Запорізької ОДА на тимчасовій основі щодо проведення перевірки якості та обсягу надання медичної допомоги ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 додатково, у відповідь на його звернення від 20.11.2019, листом від 06.01.2021 № 03П/1217 повідомлено про результати проведення засідання клініко-експертної комісії та направлено відповідний висновок від 16.12.2020, про що свідчить квитанція АТ «Укрпошта» від 02.02.2021 ПН 55.

Суд зазначає, що фактично предметом розгляду даної справи є ненадання матеріалів службової перевірки позивачу за його зверненням.

У справі, що розглядається, судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи, що позивачу було доведено до відома про створення комісії по службовому розслідуванню 26.11.2019, проведення 29.11.2019 засідання цієї комісії та повідомлення позивача листом від 06.12.2019 за № 649/01-11 про результати службового розслідування.

Також ОСОБА_1 листами 06.01.2021 за № 03П/1217 та від 28.04.2021 за № 03-П/1217 повідомлено про створення клініко-експертної комісії Департаменту охорони здоров`я Запорізької ОДА на тимчасовій основі щодо проведення перевірки якості та обсягу надання медичної допомоги ОСОБА_2 та надіслано висновок клініко-експертної комісії Департаменту охорони здоров`я Запорізької ОДА від 16.12.2020.

Представник позивача в підготовчому засіданні підтвердив отримання позивачем згаданих документів.

Суд також зазначає, що разом із додатковими поясненнями 14.06.2021 додатково надані як суду так і представнику позивача копію наказу № 187/01-06 від 26.11.2019 «Про створення комісії для проведення службового розслідування», копію листа КУ «Запорізька станція екстреної (швидкої) медичної допомоги Запорізької обласної ради на ім`я в.о. директора Департаменту охорони здоровя Запорізької ОДА від 04.12.2019 № 578/01-14, копію Довідки про службове розслідування від 29.11.2019 із відповідними висновками (вказані висновки покладені також в основу листа від 06.12.2019 за № 649/01-11, надісланого ОСОБА_1 ), копію картки виїзду швидкої медичної допомоги № 1313, копії доповідних та заяв бригади ШМД, копію висновку клініко-експертної комісії Департаменту охорони здоров`я Запорізької ОДА від 16.12.2020 та підтвердження його надіслання на адресу позивача 29.04.2021 із відміткою про отримання його представником ОСОБА_1 29.04.2021.

Представником позивача в підготовчому засіданні підтверджено отримання від відповідача вище перелічених документів. Представником відповідача, в свою чергу, зазначено про неможливість подачі інших документів чи матеріалів службового розслідування по причині їх відсутності.

Суд звертає увагу на той факт, що на момент звернення позивача від 20.11.2019 та від 05.10.2020 із листами до відповідача, як і на момент подачі позовної заяви 30.11.2020, створення комісії клініко-експертної комісії Департаменту охорони здоров`я Запорізької ОДА на тимчасовій основі щодо проведення перевірки якості та обсягу надання медичної допомоги ОСОБА_2 та складання висновку клініко-експертної комісії Департаменту охорони здоров`я Запорізької ОДА від 16.12.2020 не відбулось.

Таким чином, в ході розгляду даного адміністративного позову відповідач фактично вчинив дії на усунення порушення прав позивача шляхом надання та надіслання всіх документів, що стосувалися проведення та результатів службового розслідування перевірки якості та обсягу надання медичної допомоги ОСОБА_2 .

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Гарантоване статтею 55 Конституції України та статтею 5 КАС України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, у Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

У рішенні від 1 грудня 2004 року №18-рп/2004 Конституційний суд України розтлумачив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Отже, охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певних матеріальних або нематеріальних благ з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто випливають із певного суб`єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушення охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створення об`єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага.

При цьому, ініціюючи позов, особа на власний розсуд визначає, чи порушені її права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність дійсно протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Частиною першою статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Звертаючись із даним позовом, позивач просив суд надати оцінку бездіяльності відповідача із ненадання для ознайомлення всіх матеріалів службової перевірки та зобовязати їх надати.

Суд зазначає, що, надіславши всі матеріали, що стосуються службового розслідування в добровільному порядку, з урахуванням того, що не всі документи існували на момент звернення до суду, суб`єкт владних повноважень повністю анулював наслідки вчинених ним дій, чим поновив право позивача ознайомлення з усіма матеріалами службового розслідування.

Фактично заявлена позивачем вимога про зобов`язання відповідача вчинити дії була виконана добровільно. Разом з тим, представник позивача, наполягає на наявності підстав для задоволення позову в частині позовної вимоги про визнання бездіяльності відповідача протиправною.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Тобто у разі виправлення суб`єктом владних повноважень оскаржуваних порушень суд закриває провадження у справі, якщо відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

З цього приводу суд зазначає, що звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах. З огляду на цю обставину сама по собі вимога про визнання бездіяльності відповідача протиправною без вимоги про зобов`язання вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення не відповідає способам захисту порушеного права, визначеним у статті 5 КАС України.

Поряд з цим суд зазначає, що сам по собі факт добровільного усунення суб`єктом владних повноважень допущеного ним порушення права особи, яка звертається до суду, не є безумовним свідченням відсутності підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними таких дій у разі, якщо останні призвели до конкретних негативних наслідків для платника.

Разом з тим, вимог про відшкодування майнової чи немайнової шкоди, спричиненої безпосередньо оскаржуваними діями відповідача, позивачем у межах даного спору не заявлялося. Жодних належних доказів в розумінні статті 72 КАС України на підтвердження продовження існування порушення прав у спірних правовідносинах (в контексті визначених позивачем підстав позову та способу захисту) після усунення відповідачем порушення позивачем суду не надано.

Водночас, у даній справі вимога про визнання бездіяльності відповідача протиправною в контексті заявлених позивачем підстав позову, за умови виправлення суб`єктом владних повноважень допущеного ним порушення щодо надання всіх матеріалів службового розслідування, не може бути окремим і самостійним об`єктом судового контролю, оскільки розгляд і вирішення такого позову судом не матиме своїм правовим наслідком відновлення порушеного права позивача.

Керуючись статтями 238, 239, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації (пр.Соборний, буд. 164, м. Запоріжжя, 69107, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Комунальна установа Запорізька станція екстреної (швидкої) медичної допомоги Запорізької обласної ради (69057, м. Запоріжжя, вул. Тамбовська, буд. 6, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі протягом 15 днів з дня її складення у повному обсязі та підписання.

Повний текст ухвали складено 18.06.2021.

Суддя А.В. Сіпака