Справа № 808/2046/14
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

16 червня 2021 року Справа № 808/2046/14 СН/280/42/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Артоуз О.О., розглянув за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Приватне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» (69008, м. Запоріжжя, вул.. Південне шосе, 81, ) до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (49600, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Поля Олександра, 57, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім.. А.М. Кузьміна», відповідно до якого позивач просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегоінального головного управління Міндоходів від 06.03.2014 № , № , № № .

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 23.04.2014, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2015 позов задоволено.

Постановою Верховного Суду від 28.07.2020 касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби задоволено частково, Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23.04.2014 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2015 у справі № 808/2046/14 скасовано, справу № 808/2046/14 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У Постанові Верховного Суду від 28.07.2020 зазначено, що під час нового розгляду справи необхідно повно та об`єктивно дослідити обставини справи, дати їм належну юридичну оцінку, в залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

13.08.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду з Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративної справи № 808/2046/14. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2020 справу передано на розгляд головуючому судді Артоуз О.О.

Ухвалою суду від 18.08.2020 прийнято справу до провадження, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.09.2020.

Під час розгляду справи у Запорізькому окружному адміністративному суді 16.06.2021 Публічне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім.. А.М. Кузьміна» було замінено правонаступником Приватним акціонерним товариством «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім.. А.М. Кузьміна», а Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів замінено правонаступником Офіс великих платників ДПС та у подальшому Офіс великих платників ДПС замінено правонаступником Східним Міжрегіональним управлінням Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків.

17.09.2020 відповідачем надано до суду Відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що проведеною перевіркою встановлено документування операцій у 2011-2012 роках з контрагентами ТОВ «Індастріал Сістемз», ТОВ «Технологія», ТОВ «НВП Інструментальний центр», ТОВ НВФ «Українські технологічні системи», ТОВ Компанія «Приват Сервіс», ТОВ «Монтаж-Сервіс 2004», ТОВ «Азовгрант», ПрАТ «Метал та якість», ПрАТ «Спецелектроремонт» та відображення їх в бухгалтерському обліку без можливості підтвердження таких операцій постачальником/підрядником. У зазначених вище підприємств відсутні трудові та матеріальні ресурси, відсутнє придбання продукції у виробників, відсутні товарно-транспортні накладні та сертифікати якості, наявні кримінальні провадження щодо осіб, наявні акти / довідки про неможливість проведення зустрічної звірки, акти про результати документальної невиїзної перевірки щодо контрагентів позивача та третіх осіб, які підтверджують реальність господарських операцій. Надані до перевірки ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, податкові накладні, не є достатніми доказами фактичного виконання поставок (виконання робіт); господарські операції не підтверджені належними первинними документами, що в сукупності з виявленими обставинами свідчить про безтоварність операцій, які підлягали перевірці що виключає правомірність їх відображення у податковому кредиті ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ». Вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення винесено законно та обґрунтовано. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

07.10.2020 позивач подав додаткові пояснення, у яких виклав свою позицію і зазначив, що ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» надані первинні документи на підтвердження своїх вимог, акти / довідки про неможливість проведення зустрічної звірки, акти про результати документальної невиїзної перевірки щодо контрагентів позивача та третіх осіб не відповідають порядку їх оформлення і не підтверджують обставини по даній справі, наявність вироку або кримінального провадження відносно посадових осіб контрагентів постачальників не має відношення до операцій між позивачем і його контрагентом. Крім того, зазначає про порядок формування податкового кредиту і витрат, й доведення обставин по справі, про наявність у контрагентів трудових і матеріальних ресурсів,

23.02.2021 позивачем подано до суду відповідь на відзив, у якій наведено докладний опис господарських операцій між ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» і ТОВ «Індастріал Сістемз», ТОВ «Технологія», ТОВ «НВП Інструментальний центр», ТОВ НВФ «Українські технологічні системи», ТОВ Компанія «Приват Сервіс», ТОВ «Монтаж-Сервіс 2004», ТОВ «Азовгрант», ПрАТ «Метал та якість», ПрАТ «Спецелектроремонт», наведено заперечення на доводи відповідача з посиланням на позицію Верховного Суду. Вважає, що відповідачем не наведено доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені наданими позивачем документами, а також не представлено доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

25.03.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 20.04.2021.

Ухвалою суду від 20.04.2021 зупинено провадження у справі з метою надання сторонам часу для примирення, судове засідання призначено на 08.06.2021.

22.04.2021 відповідачем подано до суду пояснення, у яких акцентує увагу суду на ненадання первинних документів під час перевірки та відсутність первинних документів у матеріалах справи, зазначає про наявність вироку і кримінального провадження відносно керівників підприємств, що підтверджує відсутність фактичного здійснення господарських операцій, на підтвердження своїх доводів наводить Постанови Верховного Суду.

19.05.2021 ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» надано відзив на пояснення відповідача, у якому наводить свої доводи для спростування тверджень відповідача, які зазначені у поясненнях.

Під час розгляду справи представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в адміністративному позові та у заявах по суті справи. Просив суд задовольнити позов повністю.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві та у заявах по суті справи. Просив суд відмовити у задоволені позову.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне:

У період з 27.01.2014 по 13.02.2014 СДПІ з обслуговування ВП у м. Запоріжжі МГУ Міндоходів згідно з п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп. 78.1.1 п.78.1, п. 78.2 ст. 78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, відповідно до наказу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі МГУ Міндоходів від 25.01.2014 № 78, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна" щодо дотримання вимог податкового законодавства при господарських взаємовідносинах з платниками податків: ПП "НВП Кароліна" за період січень-квітень 2013р., ТОВ "Гілас" за період вересень - жовтень 2012р., ТОВ "Індастріал Сістемз" за період серпень 2011р., ТОВ "Технологія" за період червень - серпень 2012р., ТОВ НВП "Інструментальний центр" за період червень 2012р., ТОВ НВФ "Українські технологічні системи" за період лютий 2011р., ТОВ Компанія "Приват Сервіс" за період березень 2011р., ТОВ "Монтаж-Сервіс 2004" за період березень 2012р., ТОВ "Азовгрант" за період листопад 2011р., ПрАТ "Метал та якість" за період серпень 2012р., ПрАТ "Спецелектроремонт" за період листопад 2011р. по лютий 2012р., ТОВ "Укрпромвентиляція" за період грудень 2010р.

За результатами перевірки було складено Акт документальної позапланової виїзної перевірки від 19.02.2014 № 73/24-04-46-10/00186536, в якому зазначено про порушення позивачем:

- п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994р. № 334/94-ВР в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток за період з 01.10.2010 по 31.03.2011 всього у сумі 33 932 грн.

- п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 п. 144.1 ст. 144 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI - в результаті чого встановлено його заниження за період з 01.04.2011 по 31.12.2011 у сумі 191 735 грн., крім того встановлено завищення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за період з 01.01.12 по 31.12.12 у сумі 701 609 грн.

- п.п. 14.1.18, п.п. 14.1.181, п.14.1 ст. 14, п.44.1 ст. 44, п. 198.3 ст.198, п. 200.1, п. 200.3, п. 200.4 ст.200 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, п. 10.1. "Порядку ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних" затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 №1002, зареєстрованого в Мінюсті України 29.12.2010 за № 1402/18697, в результаті чого завищено суму податкового кредиту та від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту за період з 01.12.2010 по 31.04.2013 на загальну суму 334 194 грн. та завищено заявлену суму бюджетного відшкодування ПДВ за період з 01.01.2011 по 31.05.2013 на суму 334 194 грн.

На підставі акту перевірки були прийняті податкові повідомлення-рішення від 06.03.2014:

- №, яким зменшено суму від`ємного значення з ПДВ у розмірі 334 194,00 грн. за лютий, березень, квітень, серпень, листопад 2011 року та січень, лютий, березень, червень, липень, серпень 2012 року.

- №, яким зменшено бюджетне відшкодування з ПДВ у розмірі 334 194,00 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 125 858,50 грн.;

- №, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 701 609,00 грн.;

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі основного платежу 225 667,00 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 1,00 грн.

Висновки акту перевірки базуються на тому, що господарські операції між позивачем і ТОВ «Індастріал Сістемз», ТОВ «Технологія», ТОВ «НВП Інструментальний центр», ТОВ НВФ «Українські технологічні системи», ТОВ Компанія «Приват Сервіс», ТОВ «Монтаж-Сервіс 2004», ТОВ «Азовгрант», ПрАТ «Метал та якість», ПрАТ «Спецелектроремонт» не мали реального характеру. Таких висновків перевіряючи дійшли з огляду на виявлені порушення вказаними підприємствами приписів чинного законодавства.

Не погоджуючись з висновками відповідача про порушення податкового законодавства та прийнятими на їх підставі податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України та іншими нормами податкового законодавства.

Згідно з п. 44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Пунктом 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерством фінансів України від 24.05.1995р. № 88, передбачено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Згідно із п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду.

Витратами у розумінні Податкового кодексу України є сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником) (пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПКУ).

Згідно з п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу

Разом з тим, відповідно до пп.139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 14.1.181, п. 14.1.18 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу; бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно із п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Приписами вказаної статті встановлено, що право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст.201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.1 ст.201 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до п.п. 201.6 та 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу

Виходячи із приписів вищевказаних норм Податкового кодексу України, податкова накладна є документом, який підтверджує фактичну сплату покупцем податку на додану вартість у ціні товару, та надає право на формування податкового кредиту платника податків-покупця.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування показників податкової звітності, зокрема, податкового кредиту, від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду та суми бюджетного відшкодування, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2018р. № К/9901/873/18.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 77 КАС України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Проте, у разі надання контролюючим органом доказів, які і свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував свої податкові зобов`язання, у тому числі сформував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту ч.1 ст.77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Вищезазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 29.03.2019р. по справі № 808/3412/16.

Судом під час розгляду справи встановлено, що у період перевірки ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» мало господарські відносини з ТОВ Компанія «Приват Сервіс», ТОВ «Індастріал Сістемз», ТОВ «Технологія», ТОВ «НВП Інструментальний центр», ТОВ НВФ «Українські технологічні системи», ТОВ «Монтаж-Сервіс 2004», ТОВ «Азовгрант», ПрАТ «Метал та якість» і ПрАТ «Спецелектроремонт».

Зокрема 24.12.2009 між позивачем та ТОВ «Компанія «Приват Сервіс» був укладений договір № 11091452 відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець (ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ») прийняти та оплатити феросплави та інші матеріали на умовах, викладених у цьому договорі. Як вказано у договорі, товар постачався в асортименті, на умовах, в кількості та строки, визначені в специфікаціях до вказаного договору, які є його невід`ємною частиною. Поставка здійснюється на умовах СРТ, склад покупця.

По специфікаціям № 12 та 13 ТОВ «Компанія «Приват Сервіс» був переданий позивачу товар за видатковими накладними № 18 від 04.03.2011 та № 27 від 25.03.2011. Придбаний товар оприбутковано позивачем та використано у власній господарській діяльності, що підтверджується прибутковими ордерами, внутрішньозаводськими накладними про переміщення товару до виробництва та витягом з оборотно-сальдової відомості.

Разом з товаром позивачем від постачальника були отримані рахунки № 11 від 04.03.2011 та № 14 від 25.03.2011. Зазначені рахунки оплачені ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» у повному обсязі, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями і не заперечується відповідачем.

Зазначені вище документи, які наявні в матеріалах справи, складені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, містять всі обов`язкові реквізити, жодних зауважень та недоліків у наведених документах під час перевірки відповідачем не виявлено та в акті перевірки не зазначено.

До матеріалів справи позивачем надано податкові накладні: № 1 від 04.03.2011 та № 4 від 25.03.2011. Податкові накладні оформлені у відповідності до вимог Податкового кодексу України.

Доводи відповідача про те, що відсутність товарно-транспортної накладної і сертифікату якості від виробника підтверджує відсутність господарських операції не приймаються судом до уваги з огляду на те, що товарно-транспортна накладна і сертифікат якості не є обов`язковими первинними документами, що складаються під час здійснення господарської операції з поставки товару, й не є обов`язковими документами, необхідними для відображення операцій з поставки товару у податковому обліку і включення суми ПДВ до складу податкового кредиту.

При цьому судом цілком об`єктивно враховано, що наявність або відсутність окремих документів, таких як товарно-транспортна накладна або сертифікат, так ы помилки у їх оформленні не є безумовною підставою для висновків про відсутність господарської операції.

Висновки про те, що відсутність сертифікату якості та товарно-транспортної накладної не може свідчити про відсутність господарської операції наведені й у Постановах Верховного Суду від 12.02.2021 у справі № 804/2317/18, від 21.01.2021 у справі № 813/2204/17, від 04.09.2020 у справі № 804/7153/15, від 30.08.2019 у справі № 804/17176/14, що додатково обґрунтовує висновки суду.

Крім того, на підтвердження факту отримання товару та для засвідчення якості товару позивачем були надані прибуткові ордери, внутрішньозаводські накладні про переміщення товару до виробництва, витяги з оборотно-сальдової відомості та бухгалтерські довідки, а також листи від постачальника.

Відсутність у відповідача можливості на підставі інформаційних баз даних прослідкувати ланцюг постачання від виробника до позивача не вказує не те, що виробник товару дійсно відсутній або відсутнє джерело походження товар, оскільки відповідачем досліджуються не безпосередні взаємовідносини між учасниками операцій, а внесена ними у бази даних інформація. З огляду на вказане, хибними є висновки відповідача про те, що неможливість визначити на підставі інформаційних бази даних виробника товару свідчить про його відсутність і ставить під сумнів реальність поставки товару.

Відсутність у ТОВ «Компанія «Приват Сервіс» за даними податкової звітності трудових та матеріальних ресурсів для самостійного виконання договірних зобов`язань, також, не вказує на неможливість виконати поставку та не є підставою для виключення з податкового обліку, саме з цих мотивів, витрат на оплату цих товарів. Дійсність і реальність договорів та правомірність виписаних за ними, зокрема, податкових накладних та інших первинних документів бухгалтерського та податкового обліку, не обумовлена наявністю у постачальника матеріальних та трудових ресурсів для здійснення фінансово-господарської діяльності. Жоден нормативний акт не містить вказівок на залежність права платника податку на включення до свого податкового кредиту сум податку на додану вартість, фактично сплачених в ціні придбання товару на підставі податкової накладної, від дотримання контрагентом правил господарської діяльності, зокрема щодо наявності нерухомості, матеріальних ресурсів, власного автотранспорту, тощо. Контрагент не позбавлений можливості відповідно до діючого цивільного законодавства здійснювати господарську діяльність, укладаючи договори підряду, оренди, аутсорсингу, тощо.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладена у постановах від 11.09.2018 у справі №804/4787/16, від 12.06.2018 у справі № 802/1155/17-а.

З акту перевірки видно, що відповідачем досліджувалась лише наявність майна, що належить постачальнику на праві власності (наявність амортизаційних нарахувань, дані довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно). Однак в акті перевірки відсутня інформація, що податковий орган досліджував та встановив обставини того, що вказані операції не могли бути вчинені контрагентами позивача з залученням орендованих транспортних засобів, праці найманих працівників на підставі відповідних цивільно-правових угод, укладених вказаними контрагентами позивача з третіми особами.

Стосовно того, що керівник, головний бухгалтер та засновник ТОВ «Компанія «Приват Сервіс» одна особа, то трудове законодавство допускає виконання однією особою обов`язків за кількома посадами, такі дії не є порушенням вимог законів та є можливим.

Щодо акту від 24.04.2013 № 416/226/34885537 про неможливість проведення зустрічної звірки суб`єкта господарювання ТОВ «Компанія «Приват Сервіс» та акту від 26.08.2011 № 558/15/37349801 про неможливість проведення зустрічної звірки суб`єкта господарювання ПП «Укрросбуд» суд зазначає наступне:

Відповідно до абз. 2 п. 73.5 ст. 73 Податкового кодексу України зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб`єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з`ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Пунктом 1 Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого Постановою КМУ від 27 грудня 2010р. № 1232 зустрічна звірка полягає у зіставленні даних первинних бухгалтерських та інших документів суб`єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби, з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, для з`ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Відповідно до п. 2 Порядку зустрічні звірки проводяться у суб`єктів господарювання, щодо здійснення операцій з якими під час перевірки платника податків та зборів виникають сумніви стосовно факту здійснення таких операцій або якщо існують розбіжності задекларованих у деклараціях з податку на додану вартість показників податкового кредиту та податкових зобов`язань.

Акти про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Компанія «Приват Сервіс» та ПП «Укрросбуд» не є належними доказами у даній справі, оскільки операції ТОВ «Компанія «Приват Сервіс» і позивача не входили до переліку питань, які було заплановано дослідити, операції між ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» та постачальником не перевірялись відповідачем під час оформлення актів; в актах зазначені дані, встановлені на підставі податкової інформації, а не на підставі первинних бухгалтерських та інших документів, що є порушенням порядку проведення зустрічної звірки; відсутність ТОВ «Компанія «Приват Сервіс» за місцезнаходженням встановлена у 2013 році, через 2 роки з дати поставки товару позивачу й не може підтвердити обставини, які існували у 2011 році.

Крім того, Верховний Суд у Постановах від 03.10.2019 у справі № 808/6137/14 та від 14.05.2019 у справі № 813/3901/14 зазначав, що неприйнятним є довід податкового органу про неможливість проведення звірок податковим органом з його контрагентами, з огляду на те, що зафіксовані актами районних податкових інспекцій факти неможливості проведення звірок посвідчують виключно ці обставини і жодним чином не впливає на склад податкових правопорушень в розумінні статті 109 Податкового кодексу України.

Таким чином, ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» підтверджено належними доказами поставку товару й правомірність включення до складу податкового кредиту суму ПДВ за господарськими операціями з ТОВ «Компанія «Приват Сервіс». Доводи відповідача ґрунтуються лише на домислах й припущеннях, без підтвердження відповідними доказами, не спростовують інформацію, яка міститься у наданих позивачем доказах.

22.02.2011 між позивачем та ТОВ НВФ «Українські технологічні системи» був укладений договір № 11110233, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець (ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ») прийняти та оплатити товар (виливниці) на умовах, викладених у договорі. Як вказано у договорі, товар постачався в асортименті, на умовах, в кількості та строки, визначені в специфікаціях до вказаного договору, які є його невід`ємною частиною. Товар поставляється на склад позивача.

По специфікації № 1 позивачу ТОВ НВФ «Українські технологічні системи» був переданий товар за видатковою накладною № У-00000014 від 24.02.2011. Придбаний товар оприбутковано позивачем та використано у власній господарській діяльності, що підтверджується прибутковим ордером № 36/С, вимогами № 509 і 216, а також витягами з оборотно-сальдової відомості.

Постачальником був виставлений рахунок № У-00000002 від 24.02.2011. Зазначений рахунок оплачений ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 8568 від 12.04.2011 і не заперечується відповідачем.

Зазначені вище документи, які наявні в матеріалах справи, складені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, містять всі обов`язкові реквізити, жодних зауважень та недоліків у наведених документах під час перевірки відповідачем не виявлено та в акті перевірки не зазначено.

На підтвердження виконання умов договору до матеріалів справи надано податкову накладну № 13 від 10.08.2011, яка оформлена у відповідності до вимог Податкового кодексу України.

Стосовно ненадання позивачем товаро-транспортної накладної та сертифікатів якості, то суд зазначає, що товаро-транспортні накладні і сертифікати якості не є документами бухгалтерського чи податкового обліку, їх відсутність не може свідчити про безумовну відсутність господарської операції, якщо інші докази можуть підтвердити наявність поставки товару.

За умовами договору, укладеного позивачем з ТОВ НВФ «Українські технологічні системи», товар поставлявся на склад позивача постачальником, тобто саме ТОВ НВФ «Українські технологічні системи» повинно було організувати перевезення та доставити товар позивачу, що ним і зроблено з підтвердженням поставки видатковою накладною, підписаною сторонами. Позивач не може нести відповідальність за дії постачальника, оскільки чинним законодавством передбачена індивідуальна відповідальність осіб.

Крім того, ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» до матеріалів справи були надані документи, які свідчать про отримання товару, його оприбуткування і використання у власній господарській діяльності.

Ненадання позивачем під час перевірки окремих документів не підтверджує доводи відповідача про нереальність господарських операцій з ТОВ НВФ «Українські технологічні системи» та не вказує на відсутність поставки товару.

Жодний нормативний акт, який діяв на момент поставки товару або на момент проведення перевірки, не передбачає необхідність встановлення виробника продукції для визнання реальності господарської операції. Крім того, відповідач, без дослідження первинних документів, робіть висновки про ймовірний рух товару від однієї особи до іншої та зазначає про неможливість встановлення виробника продукції. Але такі дії не відповідають положенням Податкового кодексу України, які зобов`язують вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. До того ж норми КАС України зобов`язують обґрунтовувати свої вимоги і заперечення доказами, а не припущеннями щодо ймовірних постачальників товару контрагентам.

Для підтвердження відсутності у ТОВ НВФ «Українські технологічні системи» матеріальних ресурсів (нерухомого майна) відповідач посилається на довідку № 973567 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка може підтвердити лише наявність майна, яке належить постачальнику на праві власності. Однак відсутність у ТОВ НВФ «Українські технологічні системи» у власності нерухомого майна не вказує на неможливість виконання їм своїх обов`язків, оскільки постачальник не позбавлений права відповідно до діючого цивільного законодавства здійснювати господарську діяльність, укладаючи договори підряду, оренди, аутсорсингу, тощо.

Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами неможливість використання ТОВ НВФ «Українські технологічні системи» нерухомого майна третіх осіб для виконання своїх обов`язків перед позивачем.

Акт про результати документальної невиїзної перевірки ТОВ НВФ «Українські технологічні системи» № 540/22-12/34535150 від 11.04.2013, на який посилається відповідач, не є належним доказом у даній справі, оскільки інформація, яка пов`язана з позивачем, взагалі не досліджувалась під час перевірки, висновки, зазначені в акті, не стосуються позивача.

У своїх запереченнях при дослідженні господарських операцій між позивачем та ТОВ НВФ «Українські технологічні системи» відповідач посилається на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.04.2014 по справі № 333/1715/13-к відносно ОСОБА_1 (директор ТОВ «БК Паллада»).

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, висловленої у постановах від 31.07.2018 у справі № 808/1507/16 та від 08.11.2018 у справі № 826/15028/17, факт наявності вироків, особливо тих, які ухвалені на підставі угод у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених у вироках, які набрали законної сили. Обставини, встановлені у вироку, мають значення для правильного вирішення цієї адміністративної справи і повинні бути оціненими судом в силу дії принципу офіційного з`ясування обставин справи.

Вирок відносно ОСОБА_1 не має відношення до господарської операції між позивачем та ТОВ НВФ «Українські технологічні системи», оскільки ТОВ «БК Паллада», директором якого була ОСОБА_1 , не є стороною господарської операції з позивачем, ТОВ «БК Паллада» є лише одним з трьох контрагентів ТОВ НВФ «Українські технологічні системи», відсутні докази того, що постачальник саме від ТОВ «БК Паллада» отримав товар, який у подальшому поставлявся позивачу, ОСОБА_1 , директора ТОВ «БК Паллада», визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 205 КК України: пособництво у фіктивному підприємництві щодо реєстрації юридичної особи. Даний злочин не пов`язаний із взаємовідносинами позивача і постачальника.

Крім того, суд не може робити висновок про нереальність господарських операцій підприємства з контрагентами на підставі вироку, якщо в останньому немає жодних обставин, що підтверджували б факт безтоварності спірних господарських операцій, а також якщо встановлена у вироку обставина не має значення для податкового спору, тобто не стосується предмету доказування даної адміністративної справи.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 808/2459/17, від 12.04.2018 у справі № 826/1571/16 та від 16.05.2018 у справі № 2а-0870/12052/11, від 08.11.2018 у справі № 826/15028/17.

Таким чином ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» підтверджено належними доказами поставку товару й правомірність включення до складу податкового кредиту суму ПДВ за господарськими операціями з ТОВ НВФ «Українські технологічні системи». Доводи відповідача щодо нереальності господарських операції не підтверджені належними і допустимими доказами.

05.05.2011 між позивачем та ТОВ "Індастріал Сістемз" (ТОВ Новий світ») був укладений договір № 11110698 відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець (ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ») прийняти та оплатити товар на умовах, викладених у цьому договорі. Як вказано у договорі, товар постачався в асортименті, на умовах, в кількості та строки, визначені в специфікаціях до вказаного договору, які є його невід`ємною частиною.

По специфікації № 2 позивачу ТОВ "Індастріал Сістемз" (ТОВ Новий світ») був переданий товар за видатковими накладними РН-0000054 від 03.08.2011 та РН-0000058 від 03.08.2011.Транспортування товару здійснювалось за ТТН № СУ2008848 від 03.08.2011 Придбаний товар оприбутковано позивачем та використано у власній господарській діяльності, що підтверджується прибутковими ордерами, накладними на вантаж, вимогою на переміщення матеріалів, вимогою, приймально-здавальним актом та витягом з оборотно-сальдової відомості.

Постачальником був виставлений рахунок № СФ-0000113, який оплачений ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 20285 і не заперечується відповідачем.

Оглянуті первинні документи, які наявні в матеріалах справи, містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи виписані реально існуючими на час вчинення угоди суб`єктами права.

На підтвердження виконання умов договору до матеріалів справи позивачем було надано податкові накладні № 2 від 03.08.2011 та № 5 від 10.08.2011. Дані податкові накладні оформлені у відповідності до вимог Податкового кодексу України.

Сертифікат якості, про відсутність якого зазначає відповідач при запереченні факту реальності господарських операцій, не є документом бухгалтерського чи податкового обліку, він є лише документом, що посвідчує якість товару. Ненадання ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» сертифікату якості не може підтвердити доводи відповідача про нереальність господарських операцій та спростувати документально підтверджені факти отримання товару позивачем.

Жодний нормативний акт, який діяв на момент поставки товару або на момент проведення перевірки, не передбачає необхідність встановлення виробника чи первинного імпортера продукції для визнання реальності господарської операції.

Виконання ОСОБА_2 обов`язків керівника та головного бухгалтера, про що зазначає відповідач для підтвердження своїх заперечень, не впливає на реальність поставки товару ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» і не порушує вимоги чинного законодавства України.

Для підтвердження своє позиції щодо відсутності у власності матеріальних ресурсів (нерухомого майна) відповідач посилається на довідку № 973559 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Дана Довідка датована 06.02.2014 (видно з арк. 26 Акту перевірки та порядкового номеру довідки), тобто інформація про наявність майна перевірялась майже через 3 роки після поставки ТОВ "Індастріал Сістемз" (ТОВ Новий світ») товару ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ». Отже Довідка № 973559 за 2014 рік, якою відповідач підтверджує відсутність нерухомого майна у Постачальника не є доказом, що може підтвердити обставини, які існували у 3 кв. 2011 року.

Крім того, жоден нормативний акт не містить вказівок на залежність права платника податку на включення до свого податкового кредиту сум податку на додану вартість, фактично сплачених в ціні придбання товару на підставі податкової накладної, від дотримання контрагентом правил господарської діяльності, зокрема щодо наявності нерухомості, матеріальних ресурсів, власного автотранспорту, тощо.

Стосовно акту від 08.08.2013 № 129/2204/32025162/18 про результати документальної невиїзної перевірки ТОВ "Індастріал Сістемз" (ТОВ Новий світ»), то суд зазначає наступне: з тексту акту перевірки слідує, що під час перевірки податковим органом досліджувались операції між ТОВ "Індастріал Сістемз" (ТОВ Новий світ») та ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ», ТОВ «Косарика-10», ТОВ «Афінас-11». В акті від 08.08.2013 відповідач дійшов висновку про те, що з ТОВ «Косарика-10» та з ТОВ «Афінас-11» операції не спричиняють реального настання правових наслідків. Про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ "Індастріал Сістемз" (ТОВ Новий світ») в акті перевірки не зазначається, хоча з тексту акту видно, що такі операції досліджувались контролюючим органом.

Отже акт від 08.08.2013 № 129/2204/32025162/18, незважаючи на висновки відповідача, підтверджує реальність господарських операцій між ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» та ТОВ "Індастріал Сістемз" (ТОВ Новий світ»).

Стосовно недоліків товаро-транспортної накладної, про які зазначено в акті від 08.08.2013, то при перевірці первинних документів позивача контролюючим органом недоліки не виявлено і в акті перевірки про виявлені у позивача недоліки в оформлені товаро-транспортної накладної не зазначено.

З огляду на вказане позивачем підтверджений факт поставки товару ТОВ "Індастріал Сістемз" (ТОВ Новий світ»). а також обґрунтовано включено суму ПДВ за операціями з постачальником до складу податкового кредиту. Доводи відповідача ґрунтуються лише на домислах й припущеннях, без підтвердження належними і допустимими доказами, не спростовують інформацію, яка міститься у наданих позивачем документах.

24.12.2008 між позивачем та ТОВ «Азовгрант» був укладений договір № 11086048 відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець (ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ») прийняти та оплатити вогнетривку продукцію на умовах, викладених у договорі. Як вказано у договорі, товар постачався в асортименті, на умовах, в кількості та строки, визначені в Специфікаціях до вказаного Договору, які є його невід`ємною частиною.

За накладною № 09/11 від 09.11.2011 та рахунком № 09/11 від 09.11.2011 ТОВ «Азовгрант» поставлено покупцю товар (вогнетривку продукцію). Придбаний товар оприбутковано позивачем та використано у власній господарській діяльності, що підтверджується прибутковим ордером № 1161, витягами з оборотно-сальдової відомості, витратними відомостями та довідками.

Товар був оплачений ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 29521 від 13.12.2011 і не заперечується відповідачем.

Зазначені вище документи, які наявні в матеріалах справи, складені у відповідності до ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, містять всі обов`язкові реквізити, жодних зауважень та недоліків у наведених документах під час перевірки відповідачем не виявлено та в акті перевірки не зазначено.

На підтвердження виконання умов договору до матеріалів справи позивачем, також, було надано податкову накладну № 5 від 09.11.2011, яка оформлена у відповідності до вимог Податкового кодексу України.

З метою підтвердження відсутності господарських операцій між позивачем і ТОВ «Азовгрант» відповідач посилається на те, що у сертифікаті якості не зазначений виробник. Суд не приймає зазначене як обґрунтування нереальності поставки, оскільки ані вимогами чинного законодавства, ані умовами договору № 11086048 не передбачена необхідність зазначення у сертифікаті якості виробника товару. Постачальник має право на власний розсуд зазначати або не вказувати відповідні дані.

Стосовно того, що керівник, головний бухгалтер та засновник ТОВ «Азовгрант» одна особа, то зауважує, що трудове законодавство допускає виконання однією особою обов`язків за кількома посадами, такі дії не є порушенням вимог законів та є можливим.

Відсутність у ТОВ «Азовгрант» у власності основних фондів та нерухомого майна не вказує на неможливість поставки товару, оскільки постачальник не позбавлений права відповідно до діючого цивільного законодавства здійснювати господарську діяльність, укладаючи договори підряду, оренди, аутсорсингу, тощо. В акті перевірки відсутня інформація, що податковий орган досліджував та встановив обставини того, що вказані операції не могли бути виконані ТОВ «Азовгрант» з залученням орендованих приміщень та транспортних засобів, на підставі відповідних цивільно-правових угод, укладених постачальником з третіми особами. Відсутність у власності постачальника нерухомого майна не є достатньою підставою вважати нереальними господарські операції між ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» та ТОВ «Азовгрант» та ставити під сумнів факт отримання товару Позивачем.

Стосовно перевірки ТОВ «Азовгрант» та довідки від 06.12.2013 № 241/05-19-22-08/31266044 про неможливість проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ «Азовгрант», то суд зазначає наступне: перевірка була направлена на дослідження правовідносини між ТОВ «Азовгрант» і ТОВ «Промтехсервіс-Юг», інформація, яка пов`язана з Позивачем, не досліджувалась при оформлені вказаної вище довідки; перевірка проводилась без аналізу та дослідження документів, висновки перевірки відповідно до положень КАС України не є належними доказами.

Крім того, відсутність ТОВ «Азовгрант» за місцем реєстрації була виявлена податковим органом наприкінці 2013 року, тобто через 2 роки після поставки Постачальником товару Позивачу. Інформація, виявлена у 2013 році не може розповсюджуватися на обставини, які мали місце у 2011 році та свідчити, що наприкінці 2011 року ТОВ «Азовгрант», також, було відсутнє за місцем реєстрації.

Стосовно акту від 12.11.2012 № 94/22/2819766 про неможливість проведення зустрічної звірки суб`єкта господарювання ТОВ «Промтехсервіс-Юг», то суд зазначає, що звірка була направлена на дослідження правовідносини між ТОВ «Промтехсервіс-Юг» та ТОВ «Єврокард». Ані з ТОВ «Промтехсервіс-Юг», ані з ТОВ «Єврокард» у позивача не має взаємовідносини, дана звірка жодного відношення до ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» не має; в акті зазначені дані, встановлені на підставі податкової інформації, а не на підставі первинних бухгалтерських та інших документів, що є порушенням порядку проведення зустрічної звірки.

Верховний Суд у Постановах від 26.01.2021 у справі № 815/1307/16, від 23.12.2020 у справі № 813/45/14 та від 18.12.2020 у справі № 815/5697/15 зазначив, що посилання на акти про неможливість проведення перевірок (звірок), на акти невиїзних перевірок, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставними оскільки, фактично будь - які первинні документи платника податків не використовуються та не аналізуються, а отже така інформація не відповідає критерію юридичної значимості, та не є допустимим та достовірним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить та не може свідчити про наявність податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган.

З урахуванням наведеного довідка від 06.12.2013 та акт від 12.11.2012 не є належними і допустимими доказами у справі № 808/2046/14, не підтверджують доводи відповідача про нереальність господарських операцій з придбання та реалізації товару позивачу.

Таким чином ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» підтверджено належними доказами поставку товару й правомірність включення до складу податкового кредиту суму ПДВ за господарськими операціями з ТОВ «Азовгрант». Доводи відповідача щодо нереальності господарських операції не підтверджені належними і допустимими доказами.

Між позивачем та ПрАТ «Спецелектроремонт» укладено договори № 14101537 від 27.12.2010 та № 14111558 від 30.12.2011, відповідно до умов яких замовник (ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ») доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання за плату виконати роботи по ремонту обладнання 6 та 0,4 кВ, кранового обладнання, ремонт силових та пічних трансформаторів, ремонт верстатного парку, силових та технічних трансформаторів, ремонт верстатного парку прокатного цеху.

По факту виконання робіт сторонами підписані Акти прийняття виконаних робіт, акти ф.КБ-2в, акти на заміну матеріалів, розрахунки загальновиробничих витрат до актів, відомості ресурсів до актів, акт ф. 01-К, акти ф. 3-К, акти на заміну матеріалів та акти на передачу матеріалів і обладнання. Дані документи містять детальних перелік робіт, перелік використаних під час виконання робіт матеріалів, перелік замінених деталей і відмітку про їх передачу Позивачу, а також обсяг понесених витрат, пов`язаних з виконанням робіт.

ПрАТ «Спецелектроремонт» виставлено рахунки на оплату робіт та використаних матеріалів, які оплачені у повному обсязі.

Зазначені вище документи, які наявні в матеріалах справи, складені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, містять всі обов`язкові реквізити, жодних зауважень та недоліків у наведених документах під час перевірки відповідачем не виявлено та в акті перевірки не зазначено.

Стосовно відсутності у ПрАТ «Спецелектроремонт» трудових ресурсів, то відповідачем не враховано, що кількість штатних працівників не впливає на результат праці, тому що законодавство України не містить заборони щодо залучення для співпраці суб`єктів господарювання будь яких організаційно-правових форм, а посилання на відсутність такої інформації не може бути підставою для невизнання реальності господарських операцій.

Відповідно до ст. 838 Цивільного кодексу України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов`язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов`язку.

Положення Договорів № 14101537 та № 14111558 передбачають, що підрядник має право залучати третіх осіб (субпідрядників) до виконання робіт за договором.

Для виконання робіт на території позивача на підставі листів ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» було оформлено перепустки для осіб, які безпосередньо виконували роботу, а також для автотранспорту підрядника. Крім того, до матеріалів справи позивачем були надані переліки працівників, яким у 2011р. та 2012р. було дозволено працювати на електрообладнанні більш ніж 1000В.

Висновки про те, що відсутність у контрагента позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання зобов`язань наведені у Постановах Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 804/4787/16, від 12.06.2018 у справі № 802/1155/17-а.

Стосовно зустрічної звірки ПрАТ «Спецелектроремонт» та довідки від 21.08.2013 № 512/08-28-22-12/32261052 про результати проведення зустрічної звірки, то звірка була направлена на дослідження правовідносини між ПрАТ «Спецелектроремонт» та ТОВ «ВК «Віконні системи». Операції з позивачем не досліджувались при даній зустрічній звірці.

Щодо акту від 21.12.2012 № 7212/224/33972398 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ВК «Віконні системи», то перевірка була направлена на дослідження правовідносини між юридичними особами, жоден з яких не мав господарських операцій з ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ».

Довідка від 21.08.2013 № 512/08-28-22-12/32261052 про результати проведення зустрічної звірки ПрАТ «Спецелектроремонт» та акт від 21.12.2012 № 7212/224/33972398 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ВК «Віконні системи» не має відношення до господарських операцій між позивачем та ПрАТ «Спецелектроремонт», та з огляду на це не є належним доказом у справі № 808/2046/14 і не підтверджує доводи відповідача про нереальність підрядних робіт.

Зазначене вище свідчить, що доводи відповідача ґрунтуються лише на домислах і гіпотезах без підтвердження належними і допустимими доказами, й не можуть бути покладені в основу обґрунтованого судового рішення. При цьому ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» до матеріалів справи надані документи, що підтверджують фактичне виконання підрядних робіт, отримання Позивачем результатів таких робіт, а також реальність господарських операцій між позивачем та ПрАТ «Спецелектроремонт».

Між позивачем і ТОВ «Монтаж-Сервіс 2004» були укладені договори на виконання робіт: від 08.07.2011 № 14110911 на виконання роботи з капітального будівництва: сталеплавильний цех № 3, від 10.01.2012 № 14120040 на виконання роботи з капітального та поточного ремонту КВПтаА та обладнання, від 30.12.2011 № 14111542 на виконання роботи по ремонту електрообладнання, кранового обладнання, ремонт об`єктів, від 14.09.2011 № 14111064 на виконання роботи з капітального будівництва. Сторонами, також, були погоджені специфікації з переліком матеріалів, якими забезпечує підрядник.

По факту виконання робіт сторонами підписані акти прийняття виконаних робіт, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, кошториси. Дані документи містять детальних перелік робіт, перелік використаних під час виконання робіт матеріалів, а також обсяг понесених витрат, пов`язаних з виконанням робіт.

По факту виконання робіт ТОВ «Монтаж-Сервіс 2004» виставлено рахунки на оплату робіт та використаних матеріалів, які оплачені у повному обсязі.

Зазначені вище документи, які наявні в матеріалах справи, складені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, містять всі обов`язкові реквізити, жодних зауважень та недоліків у наведених документах під час перевірки відповідачем не виявлено та в акті перевірки не зазначено.

На підтвердження виконання умов договорів до матеріалів справи позивачем було надано податкові накладні, які оформлені у відповідності до вимог Податкового кодексу України.

В акті перевірки податковий орган зазначає про відсутність у підрядника трудових ресурсів, необхідних для виконання робіт. Дані висновки зроблені відповідачем з огляду на інформацію з форми 1ДФ за 4 кв. 2012р.

Суд не може прийняти інформацію з форми 1ДФ за 4 кв. 2012р. як належний доказ у справі, оскільки підрядник виконував роботи у березні 2012р., тобто у 1 кв. 2012р. і відсутність трудових ресурсів у 4 кв. 2012р. не може підтвердити обставини, які існували в іншому періоді (1 кв. 2012р.).

Крім того, відсутність у податковій звітності підрядника працевлаштування осіб, які безпосередньо виконували роботу, не виключає можливості реального виконання робіт підрядником, оскільки залучення працівників можливо не тільки на підставі трудового договору, а й за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Крім того, при дослідженні під час перевірки фактичних обставин відповідачем не враховано, що кількість штатних працівників не впливає на результат праці, тому що законодавство України не містить заборони щодо залучення для співпраці суб`єктів господарювання будь яких організаційно-правових форм, в тому числі на підставі договорів субпідряду або комісії.

Виконання робіт ТОВ «Монтаж-Сервіс 2004» на території позивача підтверджується зверненнями підрядника для отримання пропусків для безперешкодного доступу на територію підприємства.

Таким чином, доводи відповідача про незабезпеченість ТОВ «Монтаж-Сервіс 2004» трудовими ресурсами не мають належного обґрунтування.

Висновки про відсутність у підрядника нерухомого майна були зроблені відповідачем на підставі довідки № 973573 від 06.02.2014 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Інформація на 06.02.2014 не може підтвердити те, що у ТОВ «Монтаж-Сервіс 2004» на момент виконання підрядних робіт (у 1 кв 2012 році) дійсно було відсутнє власне нерухоме майно.

Крім того, жоден нормативний акт не містить вказівок на залежність права платника податку на включення до свого податкового кредиту сум податку на додану вартість, фактично сплачених в ціні придбання товару на підставі податкової накладної, від дотримання контрагентом правил господарської діяльності, зокрема щодо наявності нерухомості, матеріальних ресурсів, власного автотранспорту, тощо.

Щодо зустрічної звірки ТОВ «Монтаж-Сервіс 2004» та акту про неможливість проведення зустрічної звірки суд зазначає, що перевірялись правовідносини між ТОВ «Монтаж-Сервіс 2004» і ТОВ «Астрон-А», інформація, яка пов`язана з позивачем, взагалі не досліджувалась при оформлені вказаного вище акту.

Інформація про те, що ТОВ «Монтаж-Сервіс 2004» не знаходиться за податковим адресом зафіксована на 31.01.2013. Підрядні роботи ТОВ «Монтаж-Сервіс 2004», які досліджуються у справі, виконувались у березні 2012 року. Отже інформація на 31.01.2013 не може свідчити, що у березні 2012 року підрядник за податковим адресом, також, не знаходився.

З огляду на вказане акт про неможливість проведення зустрічної звірки фіксує факт неможливості проведення звірки між ТОВ «Монтаж-Сервіс 2004» і ТОВ «Астрон-А», й не досліджує відносини між позивачем та підрядником.

Аналогічні висновки можна зробити й у відношенні до інших актів про результат документальної позапланової невиїзної перевірки, які зазначаються відповідачем при досліджені господарських операцій між позивачем і ТОВ «Монтаж-Сервіс 2004».

З огляду на вказане позивачем підтверджений факт виконання ТОВ «Монтаж-Сервіс 2004» підрядних робіт належними і допустимими доказами, та правомірно включено суму ПДВ за операціями з підрядником до складу податкового кредиту. Доводи відповідача не спростовують інформацію, яка міститься у наданих позивачем документах.

17.04.2012 між позивачем та ТОВ «Технологія» укладено договір № 21120506 про надання послуг: експертно-технічне діагностування та паспортизація енергокомунікацій та засобів, які працюють під тиском.

По факту виконання робіт сторонами підписані акт прийняття виконаних робіт № 61 від 27.06.2012 ф. Р-2, акт № 61 ф. КБ-2в, кошторисні розрахунки, розрахунки загальновиробничих витрат, відомості ресурсів до актів, акт прийняття виконаних робіт № 71 від 30.07.2012 ф. Р-2, акт № 71 ф. КБ-2в, кошторисні розрахунки, розрахунки загальновиробничих витрат, відомості ресурсів до актів, акт прийняття виконаних робіт № 81 від 23.08.2012 ф. Р-2, акт № 81 ф. КБ-2в, кошторисні розрахунки, розрахунки загальновиробничих витрат, відомості ресурсів до актів,

ТОВ «Технологія» були виставлені рахунки № 15, 20 та 24, які оплачені позивачем у повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи.

Зазначені вище документи, які наявні в матеріалах справи, складені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, містять всі обов`язкові реквізити, жодних зауважень та недоліків у наведених документах під час перевірки Відповідачем не виявлено та в акті перевірки не зазначено.

На підтвердження виконання умов договорів до матеріалів справи позивачем було надано податкові накладні, які оформлені у відповідності до вимог Податкового кодексу України.

Посилання відповідача, як на підставу для відмови у задоволенні позову, на відсутність у ТОВ «Технологія» достатньої кількості трудових та матеріальних ресурсів, необхідних для здійснення спірних господарських операцій, обґрунтовано відхилено судом, оскільки чинне податкове законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності у останніх основних фондів, тощо. Відсутність у контрагента добросовісного платника податку матеріальних та трудових ресурсів, не виключає можливості реального виконання таким платником господарської операції, та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем.

На реальність виконання робіт не впливає й суміщення ОСОБА_3 обов`язків за двома посадами на ТОВ «Технологія», оскільки трудове законодавство допускає виконання однією особою обов`язків за кількома посадами.

Відсутність у ТОВ «Технологія» у власності основних фондів та виробничих потужностей, а також іншого нерухомого майна не вказує на неможливість виконання них робіт для позивача, оскільки виконавець не позбавлений права відповідно до діючого цивільного законодавства для здійснення господарської діяльності, укладати договори підряду, оренди, аутсорсингу, тощо. В акті перевірки відсутня інформація, що відповідач досліджував та встановив обставини того, що ТОВ «Технологія» не отримувало нерухоме майно на підставі договорів оренди або лізингу.

Стосовно акту від 29.08.2013 № 524/22-11/25474319 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Технологія», то судом встановлено, що під час звірки передбачалось перевірити взаємовідносини ТОВ «Технологія» та ТОВ «Спецбуденергопостач». Операції ТОВ «Технологія» з позивачем не входили до переліку питань, які було заплановано перевірити, операції між ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» та ТОВ «Технологія» не досліджувались відповідачем. Крім того, в акті зазначено, що аналіз діяльності ТОВ «Технологія» проводився на підставі даних податкової звітності, а не на підставі документів, що є порушенням порядку проведення зустрічної звірки,

В акті від 29.08.2013 зазначено, що ТОВ «Технологія» не знаходиться за юридичним адресом. Відсутність контрагента позивача на 29.08.2013 за юридичним адресом не вказує, що у 2-3 кварталі 2012 року (період виконання робіт) ТОВ «Технологія», також, було відсутнє за юридичним адресом.

Згідно акту від 17.04.2013 № 1387/22.1/37268639 передбачалась перевірка операцій між ТОВ «Спецбуденергопостач» та контрагентами-постачальниками / контрагентами-покупцями. Операції з позивачем не перевірялись, у позивача відсутні договірні відносини з ТОВ «Спецбуденергопостач», операції між ТОВ «Спецбуденергопостач» та його контрагентами не мають відношення до ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ».

З огляду на вказане суд дійшов висновку, що акти № 524/22-11/25474319 та № 1387/22.1/37268639 не є належними і допустимими доказами для підтвердження нереальності господарських операцій між ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» та ТОВ «Технологія», жодного відношення до операцій позивача не мають.

Зазначене вище свідчить, що доводи відповідача ґрунтуються лише на домислах і гіпотезах без підтвердження належними і допустимими доказами. При цьому ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» до матеріалів справи надані документи, що підтверджують фактичне виконання ТОВ «Технологія» робіт, отримання позивачем результатів таких робіт і реальність господарських операцій між ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» та ТОВ «Технологія».

01.04.2010 між позивачем та ТОВ «НВП Інструментальний центр» був укладений договір № 11100492 відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець (ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ») прийняти та оплатити товар на умовах, викладених у договорі. Як вказано у договорі, товар поставлявся в асортименті, на умовах, в кількості та строки, визначені в специфікаціях до вказаного Договору, які є його невід`ємною частиною.

По специфікації № 16 позивачу ТОВ «НВП Інструментальний центр» був переданий товар за видатковою накладною № ІНС-00699 від 22.06.2012. Транспортування товару здійснювалось на підставі товарно-транспортної накладної від 22.06.2012. Придбаний товар оприбутковано позивачем та використано у власній господарській діяльності, що підтверджується прибутковим ордером № 946, витягами з оборотно-сальдової відомості, вимогами № 1044 та 135, а також актом № 430/135.

Постачальником був виставлений рахунок № ІНС-000717 від 22.06.2012. Зазначений рахунок оплачений ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 21255 від 11.10.2012 і не заперечується відповідачем.

Оглянуті первинні документи, які наявні в матеріалах справи, містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи виписані реально існуючими на час вчинення угоди суб`єктами права.

На підтвердження виконання умов договору до матеріалів справи позивачем було надано податкову накладну № 60 від 22.06.2012, яка оформлена у відповідності до вимог Податкового кодексу України.

Відсутність у ТОВ «НВП Інструментальний центр» у власності нерухомого майна не вказує на неможливість поставки товару, оскільки постачальник не позбавлений можливості відповідно до діючого цивільного законодавства здійснювати господарську діяльність, укладаючи договори підряду, оренди, аутсорсингу, тощо. Крім того, ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» до матеріалів справи надані копії договорів оренди нежитлового приміщення та транспортного засобу, які були укладені ТОВ «НВП Інструментальний центр», що, також, спростовує висновки відповідача про відсутність майна, необхідного для поставки товару.

Щодо акту від 12.07.2013 № 28/22-11/35500108 про результати позапланової документальної виїзної перевірки ТОВ «НВП Інструментальний центр», то під час перевірки дослідженню підлягали відносини ТОВ «НВП Інструментальний центр» з ПП «Транс-атлантіка сервіс». Інформація, яка пов`язана з позивачем, не досліджувалась під час даної перевірки.

Наявність досудового розслідування стосовно посадових осіб ряду підприємств, зазначених в акті перевірки та у запереченнях відповідача, не має відношення до взаємовідносин між позивачем і ТОВ «НВП Інструментальний центр», оскільки ані позивач, ані його постачальник ТОВ «НВП Інструментальний центр» не зазначені у переліку підприємств, які фігурують у досудовому розслідуванні. Дане досудове розслідування взагалі не має відношення до господарської операції між ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» та ТОВ «НВП Інструментальний центр».

Крім того, досудове розслідування пов`язано з розслідуванням правопорушення за фактом ухилення від сплати податків, а не з реальністю господарських операцій.

З огляду на вказане позивачем підтверджений факт поставки товару ТОВ «НВП Інструментальний центр», а також правомірно включено суму ПДВ за операціями з Постачальником до складу податкового кредиту.

30.12.2011 між позивачем та ПрАТ «Метал та якість» був укладений договір № 11111490 відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність Замовника (ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ»), а замовник прийняти і оплатити сертифіковані стандартні зразки хімічного складу металургійних матеріалів (товар) на умовах, викладених у договорі.

ПрАТ «Метал та якість» за накладною № 20801 від 02.08.2012 був переданий позивачу товар, який сторонами обумовлено у договорі. Придбаний товар оприбутковано позивачем та використано у власній господарській діяльності, що підтверджується витягами з оборотно-сальдової відомості, вимогами на відпуск матеріалів у виробництво, актами на списання використаних матеріалів, вимогами, актами, вимогами на внутрішнє переміщення матеріалів та актами на списання витрачених матеріалів.

Постачальником був виставлений рахунок № 20801 від 02.08.2012, який оплачений позивачем у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями № 18856 та 19202.

Зазначені вище документи, які наявні в матеріалах справи, складені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, містять всі обов`язкові реквізити, жодних зауважень та недоліків у наведених документах під час перевірки Відповідачем не виявлено та в акті перевірки не зазначено.

На підтвердження виконання умов договору до матеріалів справи позивачем було надано податкову накладну № 20801 від 02.08.2012, яка оформлена у відповідності до вимог Податкового кодексу України.

Відсутність у ПрАТ «Метал та якість» у власності нерухомого майна не вказує на неможливість поставки товару, оскільки постачальник не позбавлений можливості відповідно до діючого цивільного законодавства здійснювати господарську діяльність, укладаючи договори підряду, оренди, аутсорсингу, тощо.

Довідка від 29.11.2013 № 379/22-1453/34500898 про результати проведення зустрічної звірки ПрАТ «Метал та якість» та акт № 886/22-1/33857928 від 26.02.2013 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Декор-Дніпро», на які посилається відповідач, не є належним доказом у даній справі, оскільки звірялись операції між ПрАТ «Метал та якість» і ТОВ «Декор-Дніпро», між ТОВ «Декор-Дніпро» і ТОВ «Дидактика» / ТОВ «Техніка». Операції між позивачем і постачальником не досліджувались під час проведення зустрічних звірок.

Таким чином, фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та ПрАТ «Метал та якість» підтверджується первинними та іншими документами, які оформлені у відповідності до вимог законодавства, та у повній мірі відображають зміст і характер вчинених господарських операцій.

Суд зазначає, що висновки контролюючого органу здебільшого базуються на податковій інформації, при цьому контролюючим органом не здійснено ґрунтовного аналізу сутності та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних операцій за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

Як слідує із висновку Верховного Суду (постанова від 20.03.2018 у справі № 804/939/16) податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального закону.

Крім того, позивач не може нести відповідальність за дії контрагентів при відсутності власної вини, інакше порушуються основні конституційні засади: дотримання принципу справедливості як невід`ємного елементу верховенства права (ст.8 Конституції України), індивідуальний характер відповідальності - тобто що відповідати має саме той, хто припустився порушення (ст.61 Конституції України), забезпечення доведеності вини (ст.129 Конституції України).

Норми Податкового кодексу України не ставлять у залежність право платника податку на податковий кредит від фактичної сплати сум податків до бюджету постачальниками товарів (послуг) по всьому ланцюгу поставки, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (послуг), призначених для використання у його господарській діяльності, сплатив ПДВ в ціні придбаних товарів (послуг), від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб`єктом господарювання, зокрема тим, який не був постачальником товарів (послуг), на вартість яких нарахований ПДВ, що включений платником податку до податкового кредиту. В свою чергу, реальність господарської операції визначається фактом руху активів та зміною стану зобов`язань суб`єкта господарювання, а не повноваженнями осіб із складання первинних документів, що засвідчують здійснення господарської операції.

Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб.

Такий підхід узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії (заява №3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 зазначив, що платник податків не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань. На думку суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Згідно узагальненої практики Вищого адміністративного суду України з даного питання, що викладена в листі від 02.06.2011 № 742/11/13-11: «Оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Не є обов`язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов`язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг, який декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.»

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 у справі "Інтерсплав проти України", якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку. Таким чином, ЄСПЛ чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків.

Тобто, добросовісний платник податків, яким є позивач, не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

В Рішенні від 6 липня 2006 р. у об`єднаних справах C-439/04 і C-440/04 Аксель Кіттель проти Уряду Бельгії (C-439/04) і Уряд Бельгії проти Реколта Рісайклінг СПРЛ (C-440/04), Суд ЄС постановив, що якщо одержувач товарів, що поставляються, є особою зі статусом платника податків, яка не знала і не могла знати про те, що операція, яка розглядається, пов`язана з шахрайством зі сторони продавця, ст.17 Шостої Директиви Ради 77/388/ЄЕС від 17 травня 1977 р. про гармонізацію законодавства країн - членів ЄС в частині податків з обороту - загальна система податку на додану вартість: єдина база нарахування, з урахуванням змін, внесених Директивою Ради ЄС 95/7/ЄС від 10 квітня 1995 р., повинна трактуватися як така, що виключає норму національного права, у відповідності з якою той факт, що операція з продажу вважається недійсною - в силу положень цивільного права, відповідно до якого така операція визнається нікчемною як така, що суперечить громадському порядку і здійснена на протиправних началах зі сторони продавця - призводить до того, що платник втрачає право на податковий кредит. У даному контексті не важливо, чи є операція недійсною в силу шахрайського ухилення від сплати ПДВ чи будь-якого іншого шахрайства.

Порушення платником податку постачальником / підрядником податкового законодавства може бути підставою для позбавлення іншого платника податку покупця / замовника права на отримання податкової вигоди у вигляді збільшення суми витрат та/чи податкового кредиту лише за встановленого факту їхніх сумісних дій щодо незаконної мінімізації податкових зобов`язань.

Обставини, які б достовірно свідчили про наявність таких фактів, у в Акті перевірки не встановлені.

В акті перевірки не наведені докази щодо узгоджених дій позивача з його контрагентом, які б вказували на вчинення умисного порушення податкового законодавства, так само як і відсутні докази того, що позивач міг знати про порушення, які вчиняються його контрагентом.

Верховним Судом України та Вищим адміністративним судом України неодноразово наголошувалося, що у чинному законодавстві України відсутнє визначення поняття "добросовісний платник податків". Так само законодавство не містить певних критеріїв добросовісності платника податків. Разом з тим, слід визнати обґрунтованим застосування на практиці цього підходу, оскільки подібне розмежування платників податків дозволяє індивідуалізувати юридичну відповідальність особи та забезпечити дотримання правопорядку у галузі оподаткування навіть за наявності певних прогалин у законодавстві.

З огляду на викладене, поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням контрагентами контрагента правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.

Недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами. Подання платником податку до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Водночас, податковим органом в Акті перевірки не наведено факти, які б безспірно підтверджували недобросовісність саме позивача, як платника податків та/або свідчили про його обізнаність щодо протиправного характеру діяльності своїх контрагентів та подальших постачальників по ланцюгу постачання (в акті відсутня інформація щодо: порушення кримінальних справ стосовно постачальників, оперативних заходів для розшуку посадових осіб/засновників контрагентів та відібрання у таких осіб пояснень щодо ведення господарської діяльності). Реальність виконання господарських операцій з огляду на їх зміст та оформлення не спростовано, як і не зазначено жодних належних доказів на підтвердження того, що визначені умовами договорів купівлі-продажу та поставки, товари не були фактично поставлені.

Необґрунтованість податкової вигоди настає у разі використання платником штучних форм господарської діяльності, які не відповідають дійсному економічному змісту господарської операції, з метою одержання податкової економії без відповідних економічних підстав.

Використання платником нелегальних способів ухилення від оподаткування податковою перевіркою не виявлено. Доказів на підтвердження домінування податкової мети (зниження податкового навантаження, одержання податкових пільг та переваг тощо) над комерційною метою, що притаманна даному виду господарської операції, податковою інспекцією в акті не зазначено.

Притягнення до відповідальності платника податків має відбуватись виключно за порушення норм податкового законодавства, оскільки така відповідальність передбачена спеціальними нормами і є самостійним видом юридичної відповідальності, яка застосовується незалежно від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності і незалежно від того, чи визнані відповідні угоди недійсними або є нікчемними.

Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагента. Вищенаведений висновок ЄСПЛ підтвердив у рішенні по справі Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії. У п. 23 даного рішення ЄСПЛ наголошує, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника з тим, щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б. Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагента.

Відповідні наслідки у податковому обліку платника податків створюють не самі по собі правочини, а здійснювані ним господарські операції. Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Тобто господарська операція повинна спричиняти реальні наслідки її вчинення зміну майнового стану платника податків.

Обставини щодо наявності реальних змін у податковому, бухгалтерському обліку позивача відповідачем не спростована в акті перевірки відсутнє жодне посилання на первинний документ, який би не відповідав змісту здійсненої поставки.

На підстав викладеного суд дійшов висновку, що позивачем правомірно сформовано показники податкової звітності з урахуванням господарських операцій з контрагентами ТОВ Компанія «Приват Сервіс», ТОВ «Індастріал Сістемз», ТОВ «Технологія», ТОВ «НВП Інструментальний центр», ТОВ НВФ «Українські технологічні системи», ТОВ «Монтаж-Сервіс 2004», ТОВ «Азовгрант», ПрАТ «Метал та якість» і ПрАТ «Спецелектроремонт», у зв`язку з чим твердження відповідача про порушення позивачем вимог податкового законодавства є необґрунтованими та недоведеними, а тому прийняті податкові повідомлення-рішення № від 06.03.2014, № від 06.03.2014, № від 06.03.2014 та № від 06.03.2014 є протиправними і підлягають скасуванню.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, адміністративний позові підлягає задоволенню.

В порядку частини першої статті 139 КАС України сплачений судовий збір підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» (69008, м. Запоріжжя, вул.. Південне шосе, 81, ) до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (49600, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Поля Олександра, 57, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів від 06.03.2014 № , № , № № .

Стягнути з Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь Приватного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна" судові витрати у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 210 коп.)

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 16.06.2021.

Суддя О.О. Артоуз