Справа № 520/16709/2020
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 р.Справа № 520/16709/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

представника відповідача Савченка К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.02.2021, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., м. Харків по справі № 520/16709/2020

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі по тексту - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як одинокому батьку, який виховує дитину без матері або іншою самостійною особою, яка фактично виховує одного або більше дітей віком до 15 років за 2016, 2017, 2018, 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 25.04.2019 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як одинокому батьку, який виховує дитину без матері або іншою самостійною особою, яка фактично виховує одного або більше дітей віком до 15 років за 2016, 2017, 2018, 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 25.04.2019 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 року у задоволенні вказаного адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 року у справі № 520/16709/2020 та прийняти постанову, якою задовольнити позов.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність в частині нарахування та виплати йому компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як одинокому батьку, який виховує дитину без матері або іншою самостійною особою, яка фактично виховує одного або більше дітей віком до 15 років. При цьому, позивачем вказано, що зазначена бездіяльність свідчить про не здійснення відповідачем на час прийняття наказу про виключення його зі списків особового складу усіх необхідних розрахунків стосовно виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як одинокому батьку, який виховує дитину без матері або іншою самостійною особою, яка фактично виховує одного або більше дітей віком до 15 років за 2016, 2017, 2018, 2019 роки, виходячи з розміру його грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ).

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 від 29 квітня 2015 року.

З наявних в матеріалах справи доказів, а саме копії наказу начальника 4 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 25 квітня 2019 № 198-ОС "По особовому складу", припинено (розірвано) контракт та виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення старшого прапорщика ОСОБА_1 (П-020217) старшого техніка групи логістики відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " І категорії (тип Б). Остаточною датою закінчення проходження військової служби вважати 25 квітня 2019 року.

У позовній заяві позивачем вказано, що 07.06.2016 року померла його дружина, після чого він є одиноким батьком, який виховує дитину без матері або іншою самостійною особою, яка фактично виховує одного або більше дітей віком до 15 років.

При цьому, позивачем вказано, що при виключенні із списків особового складу йому не було виплачено грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як одинокому батьку, якій виховує дитину без матері або іншою самостійною особою, яка фактично виховує одного або більше дітей віком до 15 років за період з 2016 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 25.04.2019 року.

З огляду на вказані обставини позивач 11.05.2020 року звернувся до відповідача з відповідною заявою щодо виплати йому грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як одинокому батьку, який виховує дитину без матері або іншою самостійною особою, яка фактично виховує одного або більше дітей віком до 15 років за 2016, 2017, 2018, 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 25.04.2019 року.

Листом Харківського прикордонного загону (військова частина 9951) Східного регіонального правління Державної прикордонної служби України від 28.05.2020 року №11/5214-Ш-100 позивача із посиланням на положення п.17 та п.19 ст. 10-1 Закону України Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей було повідомлено про те, що ураховуючи те, що підчас особливого періоду щорічні додаткові відпустки та деякі додаткові відпустки військовослужбовцям не надаються, їх використання за минулі роки після закінчення особливого періоду законодавством не передбачено. Отже, вказано, що з огляду на зазначені обставини додаткові відпустки, в тому числі що не надавались в особливий період не вважаються такими, що є не використаними. При цьому, стосовно виплати грошової компенсації, повідомлено, що відповідно до п. 2.2 Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2012 року № 309, розпорядники бюджетних коштів протягом 7 робочих днів з дати взяття бюджетного зобов`язання подають до відповідного органу Казначейства Реєстр бюджетних зобов`язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів і оригінали документів або їх копії, засвідчені в установленому порядку, що підтверджують факт узяття бюджетного зобов`язання. Перелік підтвердних документів для реєстрації бюджетних зобов`язань та проведення платежів наведений в Методичних рекомендаціях, затверджених наказом Державної казначейської служби України від 29.04.2013 року № 68. Пунктами 1, 3 ст. 48 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 року 2456-V1 визначено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років, узятих на облік органами Казначейства України. Розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсними. Отже, вказано, що в кошторисі військової частини НОМЕР_1 на 2020 рік асигнувань на проведення виплат грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку за 2016 2019 роки не затверджені, документи щодо взяття в попередніх бюджетних періодах зобов`язань на зазначені цілі не надходили. Враховуючи викладене, зазначено, що у військової частини НОМЕР_1 підстави щодо проведення виплат грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку за 2016 - 2019 роки відсутні, а взяття зобов`язань на зазначені цілі призведе до порушення бюджетного законодавства.

Вважаючи зазначену бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує права, позивач звернувся до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 року по справі №520/7608/2020, зокрема, призначено виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових, тому фактично, позивач обрав вид додаткової щорічної відпустки як учасник бойових, а тому враховуючи приписи абз.4 ч.4 ст. 10-1 Закону №2011-ХІІ підстави для призначення та виплати позивачу компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як одинокому батьку, який виховує дитину без матері або іншою самостійною особою, яка фактично виховує одного або більше дітей віком до 15 років відсутні.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 45 Конституції України установлено, що кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Відповідно до Конституції України основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII, у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з абзацами першим, третім пункту 4 статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої щорічної додаткової відпустки визначається залежно від часу проходження служби в цих умовах та не може перевищувати 15 календарних днів.

Військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця (абзац третій пункту 4 статті 10-1 Закону № 2011-XII).

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України (абзац перший пункту 8 статті 10-1 Закону № 2011-XII).

Статтею 4 Закону України "Про відпустки" від 05 листопада 1996 року №04/96-ВР (далі - Закон № 504/96-ВР, у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Спір у цій справі виник у зв`язку із невиплатою відповідачем при звільненні позивача з військової служби грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як одинокому батьку, який виховує дитину без матері або іншою самостійною особою, яка фактично виховує одного або більше дітей віком до 15 років за 2016, 2017, 2018, 2019 роки у зв`язку із використанням позивачем іншого виду додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

Відповідно до статті 16-2 Закону № 504/96-ВР учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Згідно з пунктом 12 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-XII (далі - Закон №3551-XII, у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 року по справі №520/7608/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (, адреса: 61072, м. Харків, вул. Клочковська, 228, а/с 11122) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено; визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 25.04.2019 року; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 25.04.2019 року. Рішення набрало законної сили 09.10.2020 року.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до наказу начальника 4 прикордонного загону від 24.11.2020 року №520-ос ОСОБА_1 у листопаді 2020 року була нарахована та виплачена грошова компенсація за 70 (сімдесят) календарних днів невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2015 -2019 роки в сумі 25670,63 грн., що також підтверджується довідкою з фінансово-економічного відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до пункту 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260 , зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі - Порядок № 260, у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Аналіз наведених норм свідчить, що у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки.

Положеннями ч.1 ст. 19 Закону України Про відпустки визначено, що жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або яка усиновила дитину, матері особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (стаття 73 Кодексу законів про працю України).

Колегія суддів зауважує, що додаткова відпустка учаснику бойових дій передбачена пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а додаткова відпустка за як одинокому батьку, який виховує дитину без матері або іншою самостійною особою, яка фактично виховує одного або більше дітей віком до 15 років , передбачена ч.1 ст. 19 Закону України Про відпустки. Обидві ці відпустки є додатковими відпустками.

На відміну від відпустки, передбаченої абзацами першим, третім пункту 4 статті 10-1 Закону № 2011-XII, право на яку мають військовослужбовці, відпустка як учаснику бойових дій та відпустка як одинокому батьку, який виховує дитину без матері або іншою самостійною особою, яка фактично виховує одного або більше дітей віком до 15 років надається не лише військовослужбовцям, а й будь-якій особі, яка не є військовослужбовцем, однак має статус учасника бойових дій або особам, прирівняним до них та відповідно є одиноким батьком.

У межах спірних правовідносин позивач, як учасник бойових дій, якому нараховано грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, претендує на компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як одинокому батьку, який виховує дитину без матері або іншою самостійною особою, яка фактично виховує одного або більше дітей віком до 15 років. Надання указаних щорічних додаткових відпусток передбачено двома різними законами.

Разом з тим, відповідно до абзацу третього пункту 4 статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.

Таким чином, зазначена норма спеціального закону передбачає право військовослужбовців за своїм вибором отримати додаткову відпустку із збереженням грошового та матеріального забезпечення як компенсацію за виконання обов`язків військової служби які пов`язані з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, або на підставі іншого закону. Тобто, військовослужбовці, за наявності у них права на отримання щорічної додаткової відпустки на підставі абзацу третього пункту 4 статті 10-1 Закону №2011-XII та на підставі іншого закону, мають права на отримання щорічної додаткової відпустки лише за однією з підстав за своїм вибором.

Позивач у цій справі не просить нарахувати компенсацію за невикористані додаткові відпустки, передбаченої абзацом першим пункту 4 статті 10-1 Закону №2011-XII, а просить нарахувати компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як одинокому батьку, який виховує дитину без матері, передбаченої ч.1 ст. 19 Закону України Про відпустки.

Колегія суддів зазначає, що абзац третій пункту 4 статті 10-1 Закону № 2011-XII ставить у залежність наявність права військовослужбовця на отримання компенсації за невикористану додаткову відпустку за цим Законом у разі не отримання компенсації за невикористану щорічну додаткову відпустку за іншим Законом. При цьому, позивач отримав компенсацію за додаткову відпустку як учасник бойових дій, яка передбачена пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та бажає отримати компенсацію за невикористану додаткову відпустку як одинокому батьку, який виховує дитину без матері або іншою самостійною особою, яка фактично виховує одного або більше дітей віком до 15 років, що передбачена ч.1 ст. 19 Закону України Про відпустки. Вказані відпустки передбачені іншими Законами ніж Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

На запит колегії суддів щодо надання позивачу додаткової відпустки у зв`язку із виконанням обов`язків військової служби, які пов`язані з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням у спірні періоди, відповідачем повідомлено, що така відпустка не надавалась.

При цьому, позивач не просить отримати компенсацію за не використану щорічну додаткову відпустку, передбачену абзацом першим пункту 4 статті 10-1 Закону № 2011-XII, а тому колегія суддів дійшла висновку, що приписи абзацу третього пункту 4 статті 10-1 Закону № 2011-XII до спірних правовідносин застосуванню не підлягають.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 31.03.2021 у справі № 520/7314/2020, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у зазначеній справі позивач просив зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, яка передбачена пунктом 4 статті 10-1 Закону №2011-XII, отримання якої ставиться у залежність від отримання чи не отримання компенсації за невикористану щорічну додаткову відпустку за іншим Законом. При цьому, у цій справі позивач просить зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як одинокому батьку, який виховує дитину без матері за наявності виплати грошової компенсації, передбачену іншим Законом ніж Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 по справі № 520/16709/2020 з прийняттям постанови про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 по справі №520/16709/2020 скасувати.

Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як одинокому батьку, який виховує дитину без матері за 2016, 2017, 2018, 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 25.04.2019 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як одинокому батьку, який виховує дитину без матері за 2016, 2017, 2018, 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 25.04.2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 18.06.2021 року