Справа № 500/3096/20
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2021-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/3096/20 пров. № А/857/594/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року, прийняте суддею Чепенюк О.В. у місті Тернопіль, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання неправомірними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо незарахування їй при призначенні пенсії періоду роботи на Тернопільському фарфоровому заводі з 21.05.1999 по 18.06.2000 (01 рік 00 місяців 27 днів) та періоду навчання в будівельному училищі №9 м. Тернопіль з 01.09.1961 по 17.07.1963 (01 рік 10 місяців 16 днів) та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати і здійснити перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 16.03.1999 по 01.08.2019.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що запис трудової книжки про навчання містив неповні відомості та неточності, а відтак для його підтвердження позивач мала подати до органів, які призначали пенсію, відповідно до пункту 8 Порядку №637 диплом навчального закладу або довідку, чи інші документи, що видані на підставі архівних даних, і містять відомості про періоди навчання. У матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 відсутні відомості про те, що позивач надавала при поданні заяви до органу Пенсійного фонду України про призначення пенсії з 16.03.1999 атестат чи інші документи на підтвердження навчання.

Відповідно, вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 цей період та здійснити перерахунок пенсії з 16.03.1999 по 01.08.2019 не підлягає задоволенню. Крім того, вказано на те, що відповідач з 01.08.2019 вже зарахував період навчання до страхового стажу після подання належних документів на його підтвердження.

Відносно іншого періоду, а саме роботи на Тернопільському фарфоровому заводі з 21.05.1999 по 18.06.2000, звернена увага на те, що пенсія позивачу призначена з 16.03.1999. На момент призначення пенсії (16.03.1999) ще не настали обставини (події), про які зазначає ОСОБА_1 , яка після призначення пенсії продовжила працювати.

Відтак, підстави для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо незарахування ОСОБА_1 при призначенні пенсії періоду роботи в Тернопільському фарфоровому заводі з 21.05.1999 по 18.06.2000 та зобов`язання зарахувати період роботи в Тернопільському фарфоровому заводі за вказаний період (01 рік 00 місяців 27 днів) та здійснити перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 16.03.1999 по 01.08.2019 відсутні.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що період роботи в Тернопільському фарфоровому заводі не зарахований по винні відповідача, однак він не визнає свою бездіяльність провести перерахунок. При звільненні позивача з роботи в матеріалах пенсійної справи була долучена трудова книжка, в якій зазначено даний період роботи в Тернопільському фарфоровому заводі та довідка, яка підтверджувала даний період роботи.

Період навчання в будівельному училищі № 9 м. Тернопіль записано в трудовій книжці, копію диплому позивачем долучено при призначенні пенсії, однак жодного разу не повідомлено відповідачем про необхідність долучення до матеріалів пенсійної справи копії диплому про навчання.

У зв`язку з тим, що відповідач не здійснив дорахування стажу, після звільнення позивача з роботи, не повідомив та не надав відповідних доказів не долучення ним копії диплому про навчання в будівельному училищі, а зарахував дані періоди тільки з 01 серпня 2019 року, вважає дії відповідача незаконними і такими, що порушують його законне право на розмір пенсії гарантований державою у відповідності до чинного законодавства України.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України, пенсія призначена з 16.03.1999 за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ.

При призначенні пенсії страховий стаж ОСОБА_1 складав 35 років 02 місяці 03 дні. До страхового стажу позивача були включені такі періоди: 18.07.1963 31.12.1964 - робота в будівельному об`єднанні №4 тресту «Донецькжитлобуд», 01.09.1965-09.08.1996 навчання в Тернопільській обласній рахунково-бухгалтерській школі, 10.08.1966-20.05.1999 робота на Тернопільському фарфоровому заводі.

01.08.2019 позивач звернулася до органу пенсійного фонду із заявою щодо перерахунку пенсії, надавши копії трудової книжки та диплому про навчання за період з 01.09.1961 по 20.07.1963 (а.с.46-50).

З 01.08.2019 проведено перерахунок пенсії позивачу у зв`язку з зарахуванням до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1961 по 20.07.1963 та періоду роботи на Тернопільському фарфоровому заводі з 21.05.1999 по 18.06.2000, про що свідчить відповідний перерахунок стажу з підсистеми призначення та виплати пенсії (а.с.20). Після проведеного перерахунку страховий стаж ОСОБА_1 склав 38 років 08 місяців 04 дні.

18.08.2020 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та просила провести перерахунок пенсії з урахуванням донарахованого стажу з дати призначення пенсії, а не з 01.08.2019 (а.с.15).

Листом від 31.08.2020 №2902-2743/А-02/8-1900/20 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відмовило позивачу у перерахунку пенсії з дати її призначення, повідомивши, що при обчисленні страхового стажу ОСОБА_1 на час призначення пенсії не було враховано період навчання у будівельному училищі №9 м. Тернопіль так як у поданні на призначення пенсії було внесено лише запис про навчання, без зазначення номера атестату, дати його видачі та його копія не надавалася. Щодо незарахування періоду роботи на Тернопільському фарфоровому заводі, то відповідач зазначив, що кожний наступний перерахунок пенсії проводиться не раніше як через 2 роки після призначення пенсії або попереднього перерахунку. З урахуванням зазначеного та відповідно до заяви пенсіонерки від 19.09.2000 проведено перерахунок пенсії у зв`язку з звільненням з роботи, проводити перерахунок з донарахуванням стажу не було підстав, оскільки після призначення пенсії відпрацьовано менше ніж 2 два роки. Також зазначено, що з 01.08.2019 відповідно до поданої позивачем заяви проведено перерахунок пенсії з донарахуванням до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1961 по 17.07.1963 та періоду роботи з 21.05.1999 по 18.06.2000 на Тернопільському фарфоровому заводі, після проведеного перерахунку страховий стаж склав 38 років 08 місяців 04 дні (а. с. 16-17).

Статтею 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч.1).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2).

Так, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також, зокрема: д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі <…>.

Відповідно до ст. 62 Закону №1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договору і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з приписів пункту 3 Порядку №637, підтвердження трудового стажу необхідне в разі відсутності трудової книжки, необхідних записів в трудовій книжці, а також якщо містяться неправильні й неточні записи про періоди роботи.

Зокрема, пунктом 8 Порядку №637 визначено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Поряд з цим, підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1) визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, серед іншого, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

З зазначеного слідує, що при зарахуванні до страхового стажу періоду навчання у професійно-технічному училищі, слід надати підтверджуючі документи (диплом, посвідчення, свідоцтво, довідки та інші документи, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання).

В даному випадку під час розгляду справи судом встановлено, що при призначенні пенсії позивач продовжувала працювати, пенсія їй призначалася за її заявою та поданням ТОВ «Тернопільфарфор» №11 від березня 1999 року, яке містило відомості про трудову діяльність з трудової книжки (а.с.36-39).

Однак, зі змісту записів трудової книжки ОСОБА_2 слідує, що перед першим записом про трудову діяльність внесено у графі відомостей про роботу запис про закінчення будівельного училища №9 м.Тернопіль, строк навчання з 01.09.1961 по 18.07.1963, як підстава зазначено атестат (а.с.9).

Інших документів щодо підтвердження цього періоду на час звернення з поданням про призначення пенсії матеріали пенсійної справи не містять.

Пунктом 2.18 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту України №58 від 29.07.1993 для студентів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які раніше не працювали та у зв`язку з цим не мали трудових книжок, відомості про роботу в студентських таборах, на виробничій практиці, а також про виконання науково-дослідної госпдоговірної тематики на підставі довідок вносяться підприємством, де надалі вони будуть працювати.

Згідно з підпунктами «б», «в» пункту 2.19 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів такі записи: про час навчання у професійних навчально-виховних закладах та інших закладах у навчально-курсових комбінатах (центрі, пункті тощо); про час навчання у вищих навчальних закладах (включаючи і час роботи в студентських таборах, на виробничій практиці та при виконанні науково-дослідної госпдоговірної тематики) та про час перебування в аспірантурі і клінічній ординатурі, крім випадків, зазначених у пункті 2.16. цієї Інструкції. <…> Передбачені цим пунктом записи вносяться до трудової книжки до занесення відомостей про роботу на даному підприємстві.

Так, у трудовій книжці ОСОБА_1 , дата видачі 20.09.1963, є запис про закінчення будівельного училища №9 м.Тернопіль, проте він внесений не у відповідності до вимог вищезазначеного п. 2.19 Інструкції (відсутні посилання на дату, номер та найменування відповідних документів, на підставі яких робився такий запис, період навчання не зазначений у відповідних графах про дату вступу та закінчення навчального закладу).

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач для підтвердження такого періоду навчання в будівельному училищі мала подати до органів, які призначали пенсію, відповідно до пункту 8 Порядку №637 диплом навчального закладу або довідку, чи інші документи, що видані на підставі архівних даних, і містять відомості про періоди навчання. Також, у матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 відсутні відомості про те, що позивач надавала при поданні заяви до органу Пенсійного фонду України про призначення пенсії з 16.03.1999 атестат чи інші документи на підтвердження навчання.

Такий диплом про навчання у будівельному училищі №9 м.Тернопіль було подано позивачем до органів пенсійного фонду лише разом з заявою від 01.08.2019, тому з цієї дати (01.08.2019) відповідачем проведено перерахунок стажу, до якого включено період навчання в будівельному училищі №9 м. Тернопіль з 01.09.1961 по 17.07.1963 (01 рік 10 місяців 16 днів).

Відносно зарахування до трудового стажу позивача періоду роботи на Тернопільському фарфоровому заводі з 21.05.1999 по 18.06.2000, необхідно вказати на те, що на момент призначення пенсії (16.03.1999) ще не настали обставини (події), про які зазначає ОСОБА_1 , яка після призначення пенсії продовжила працювати.

Колегія суддів враховуючи встановленні обставини справи вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого позову.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав вважати неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року у справі №500/3096/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 18.06.2021 року.