Справа № 480/2154/19
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 травня 2021 року Справа № 480/2154/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кунець О.М.,
за участю секретаря судового засідання - Токар Ю.В.,
представника позивача - Третьякова С.М.
представника відповідача - Рудік А.А. ,
В С Т А Н О В И В:
Колективне управління механізації будівництва об"єднання "Сумиоблагробуд" звернувся до Головного управління ДФС у Сумській області з позовом про:
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що спірні податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на помилкових судженнях суб`єкта владних повноважень, що викладені в акті перевірки, а відтак, суперечать ч. 2 ст. 2 КАС України, оскільки за відсутності визначених законом підстав покладають на платника податків додатковий обов`язок по оплаті грошового зобов`язання на користь Державного бюджету України.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і доводи заявленого позову, просив суд прийняти рішення про задоволення позову.
Представник Відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила ухвалити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог з урахуванням обставин, викладених у письмовому запереченні (а.с.79-85).
В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що під час проведення перевірки та складання акту перевірки фахівці відповідного податкового органу діяли згідно до вимог чинного податкового законодавства. За результатами перевірки, в акті були зафіксовані порушення вимог Податкового кодексу України, за що позивачу було донараховано податкові зобов`язання.
24.09.2019р. до суду було подано клопотання (а.с.115-116) про заміну відповідача у даній справі на ГУ ДПС у Сумській області.
Протокольною ухвалою від 24.09.2019р. було здійснено заміну первісного відповідача - ГУ ДФС у Сумській області на належного відповідача - ГУ ДПС у Сумській області (код 43144399).
Ухвалою суду від 31.10.2019р. у ДПС України було витребьувано докази у даній справі.
Відповідно до ухвали суду від 31.10.2019р. було зупинено провадження у даній справі до виконання ДПС України ухвали суду про витребування доказів у справі.
Відповідно до ухвали суду від 15.02.2021р. провадження у справі було поновлено та призначено справу до розгляду.
Розгляд справи проводиться за правилами загального провадження з викликом сторін.
31.03.2021р. відповідач - ГУ ДПС у Сумській області подав клопотання про заміну сторони у справі на правонаступника - ГУ ДПС у Сумській області (код ЄДРПОУ ВП 43995469). (а.с.205-206).
Протокольною ухвалою від 31.03.2021р. клопотання ГУ ДПС у Сумській області було задоволено і залучено в якості співвідповідача - ГУ ДПС у Сумській області в якості співвідповідача, оскільки доказів припинення юридичної особи - ГУ ДПС у Сумській області (код ЄДРПОУ 43144399) до суду надано відповідачем не було, дана установа лише перебуває на стадії ліквідації.
14.04.2021р. відповідачем - ГУ ДПС у Сумській області (код ЄДРПОУ ВП 43995469) подано відзив на позовну заяву в якому співвідповідач також не погоджується з позовними вимогами та просить суд відмовити в їх задоволенні.
Заслухавши пояснення представників позивача та співвідповідача, дослідивши наявні докази по справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:
Вказаним актом встановлено порушення позивачем пп. «а» п.198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України у зв`язку із заниженням податкових зобов`язань з податку на додану вартість за березень та грудень 2017р. по операціях з придбання будівельних робіт і товарів у підприємств:
- ТОВ «Грінвіч Форм»;
Як свідчить з розрахунку наданого відповідачем (а.с.198), на підставі ст. 83 Податкового кодексу України, за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки позивача відповідачем зроблено висновок про те, що КУМБ Об`єднання «Сумиоблагробуд» допущено порушення норм податкового законодавства, а саме: пп. «а» п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового Кодексу України, та завищено суму податкового кредиту на загальну суму 122 124 грн. :
Тому первинні документи, складені від імені ТОВ «Грінвіч Форм» та ТОВ «Оптавік» на адресу КУМБ Об`єднання «Сумиоблагробуд», на які посилається позивач, не мають жодної юридичної значимості, оскільки укладення договорів з цими підприємствами не було спрямовано на якісне та своєчасне виконання зобов`язань, а мало на меті лише отримання податкової вигоди.
Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся із даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно підпункту14.1.36пункту14.1статті14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Підпунктом14.1.181 пункту14.1статті14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно зрозділом V цього Кодексу.
Пунктом198.1статті198 Податкового кодексу України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з: придбання або виготовлення товарів та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).
За змістом пункту198.2статті198 Податкового кодексу Українидатою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Відповідно до пункту198.3 статті198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом193.1статті193цьогоКодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.
Пунктом198.6статті198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом201.11 статті201 цьогоКодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цьогоКодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Між тим, як передбачено пунктом201.1статті201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити:
а) порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової накладної;
в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;
г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу);
д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;
е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;
є) ціна постачання без урахування податку;
ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;
з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;
і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).
Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України).
Згідно з пунктом201.8статті201 Податкового кодексу Україниправо на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченомустаттею 183 цього Кодексу.
При цьому, пунктом201.10статті201 Податкового кодексу Українипередбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Виходячи зі змісту наведених вище норм законодавства, право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту виникає у суб`єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: - фактичності придбання такого товару, тобто, реальності здійснення оподатковуваних операцій; - документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду (в залежності від характеру певних операцій) та які містять інформацію про зміст та обсяг операції, підписані уповноваженими особами; - придбання товарів/послуг з метою їх використання в господарській діяльності та їх реалізації; - наявності розумних економічних причин (ділової мети) для здійснення господарських операцій; - наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); - наявності у покупця податкової накладної, яка відповідає вимогамстатті 201 Податкового кодексу України та підписана уповноваженою особою.
Водночас, згідно з пунктом44.1статті44 Податкового кодексу Українидля цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
При цьому згідно з частиною 2статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Як встановлено абзацом 5статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-ХІV(далі - Закон №996-ХІV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
За змістом частини 1статті 9 Закону № 996-ХІVпідставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Частиною 2 цієїстатті Закону № 996-ХІVвизначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно з пунктами 2.1, 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженогонаказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи.
Таким чином, обов`язковим критерієм щодо підтвердження показників податкової звітності платника податків є забезпечення належного бухгалтерського обліку відповідних господарських операцій, в тому числі дотримання вимог щодо підстав для здійснення такого обліку, якими можуть бути первинні документи, оформлені згідно з вимогами чинного законодавства. З урахуванням зазначеного право платника на формування податкового кредиту з податку на додану вартість є також залежним від забезпечення ведення ним належного бухгалтерського обліку відповідних господарських операцій.
Поряд з цим, у бухгалтерському та податковому обліку підприємства враховуються лише ті первинні документи, що складені за наслідками фактично проведеної господарської операції, тобто, зміст господарської операції превалює над її формою. За таких умов наявність належним чином оформлених первинних документів з приводу проведення певної господарської операції не може розглядатись як безумовне підтвердження наявності у платника податку права на формування витрат, які враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток, та податкового кредиту з податку на додану вартість по відповідних господарських операціях.
Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків, та мають оцінюватись з урахуванням сукупності умов, визначених законодавством України як підстави для їх формування.
Оскільки сукупний аналіз наведених вище норм законодавства свідчить, що право платника податку на формування податкового кредиту з податку на додану вартість є, перш за все, похідним від самого факту здійснення відповідних господарських операцій, з метою визначення правомірності формування позивачем вказаних показників податкової звітності з податку на додану вартість, суду необхідно з`ясовувати, зокрема, рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг) та їх реалізацією, спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.
Для вирішення спору по суті та надання оцінки правомірності проведення позивачем податкового обліку, суд перевіряє відповідність вимогам законодавства первинних документів, їх наявність, що вимагається нормативно-правовими актами та безпосередньо укладеними угодами.
Оцінка господарських операціях повинна проводитися на підставі комплексного, всебічного аналізу специфіки та умов вчинення конкретного правочину, з обов`язковим урахуванням його господарської мети, економічної доцільності, а також використання отриманих товарів чи послуг у подальшій діяльності підприємства. При цьому формальні помилки в первинних документах не повинні бути вирішальною ознакою безтоварності здійснених господарських операцій. Обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язки між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.
І) Так, щодо правовідносин позивача з ТОВ «Грінвіч Форм» , висновки податкового органу полягають у тому, що в ході перевірки було з`ясовано комплекс фактів, які нібито вказують на неможливість здійснення господарських операцій з ТОВ «Грінвіч Форм», зокрема, операцій з виконання будівельно-монтажних робіт, у зв`язку з відсутністю факту реального одержання (купівлі) ТОВ «Грінвіч Форм» відповідних будівельно-монтажних послуг, реалізованих на адресу КУМБ Об`єднання «Сумиоблагробуд» та інших підприємств реального сектора економіки від інших СГ та власного задекларованого виробництва у період господарської діяльності, засвідчує недійсність (неможливість) формування ним відповідного активу та доказує нереальне джерело введення в обіг ТМЦ/послуг та нереальність здійснення ТОВ «Грінвіч Форм» первинного постачання (продажу) на адресу КУМБ Об`єднання «Сумиоблагробуд».
Зокрема, згідно з даними Єдиного реєстру податкових накладних (ЄРПН) за перевірений період ТОВ «Грінвіч Форм» було отримано від сумнівного контрагента-постачальника ТОВ «Орел Глобал» код 41107346 будівельно-монтажні послуги на суму ПДВ 32 477,5 грн. Вказаним підприємством за весь період господарської діяльності з січня 2017 року по березень 2017 року здійснюється придбання одного виду товарів, а реалізація відбувається зовсім іншого. Тобто відбувалася реалізація будівельно-монтажних послуг невстановленого походження.
Згідно з даними ЄРПН ТОВ «Орел Глобал» з моменту реєстрації платником ПДВ не придбавало послуг з оренди складських або офісних приміщень у м. Київ чи в будь-якому іншому місті.
Як вказує відповідач, факт відсутності законного введення в обіг та/або реального задекларованого - виробництва ТМЦ, та надання послуг підтверджується даними Єдиного реєстру податкових накладних (згідно п. 201.1 ст. 201 ПКУ «Платники податку зобов`язані скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних»), а також поданою до органу ДФС податковою звітністю. Заява-скарга (додаток 8 до податкової декларації з ПДВ) на контрагентів - постачальників у зв`язку із не реєстрацією податкових накладних ТОВ «Орел Глобал» не подавалась.
Відсутній факт реального надання будівельно-монтажних послуг і власними основними засобами та трудовими ресурсами ТОВ «Орел Глобал».
Згідно інформаційних баз даних ДФС України відсутня інформація щодо достатньої кількості кваліфікованого персоналу, необхідного для обслуговування повноцінної господарської діяльності платника.
На переконання податкового органу акт здачі-прийняття робіт №1403-17/1 від 14.03.2017 не підтверджуює фактичного придбання платником податків послуг у контрагента ТОВ «Грінвіч Форум».
Акт здачі-прийняття робіт, який був наданий до перевірки, не відповідає вимогам щодо ведення бухгалтерського обліку, що регламентується Законом України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 року № 996-ХІУ та Положенням про документальне забезпечення у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.95 за №168/704.
Судом встановлено, що позивачем на підтвердження реальності правовідносин між КУМБ Об`єднання «Сумиоблагробуд» та ТОВ "Грінвіч Форм" до перевірки було надано:
- Договір №010317/1 від 11.03.2017р. згідно якого Підрядник ТОВ "Грінвіч Форм" зобов"язується виконати роботи по будівництву багатоповерхового житлового будинку ;
- рахунок №1403-17/1 від 14.03.2017р. на суму 194865,00 грн.
- Акти здачі-прийняття виконаних робіт форми КБ-2, КБ-3 (а.с.48-54);
- розрахунки за надані послуги здійснені у безготівковій формі на підставі платіжного доручення від 24.03.2017р. №192 (а.с.46) - оплата здійснена на підставі рахунку №1403-17/1 від 14.03.2017р.;
- податкову накладну №8 від 14.03.2017р.
- видаткову накладну №1403-17/1 від 14.03.2017р.
Суму податку на додану вартість за березень 2017 року за зазначеною податковою накладною було включено до податкового кредиту відповідного періоду, відображено у Додатку №5 до податкової декларації з ПДВ за березень 2017 року.
На підтвердження господарських операцій між позивачем та ТОВ "Оптавік" на перевірку було надано:
- Договір поставки "181217/1 від 18.12.2017р. згідно якого Продавець ТОВ "Оптавік" має поставити товар , а Покупець (позивач) зобов"язується прийняти товар на умовахї Договору;
- Специфікацію №1 до Договору №181217/1 від 18.12.2017р. в якій зазначено номенклатуру, характеристики та якість товару;
- видаткову накладну №95 від 18.12.1917р.;
- податкову накладу №95 від 18.12.2017р;
- розрахунки проведені у безготівковій формі згідно платіжних доручень від 22.12.2017р., від 03.03.2018р., від 05.05.2018р.
- транспортування ТМЦ здійснювалось на підставі Договору надання транспортних послуг від 01.02.2016р.;
- ТТН від 18.12.2017р.
При цьому, відповідач, по взаємовідносинам між позивачем та ТОВ "Оптавік" наголошує на тому, що позивачем на перевірку не було надано Сертифікат якості, який би свідчив про якість придбаного позивачем у ТОВ "Оптавік" інструменту.
Слід зазначити, що копії наданих на перевірку первинних документів позивачем було надано також до матеріалів адміністративної справи .
Дослідивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку про те, що реальність господарських операції між позивачем та ТОВ "Грінвіч Форм" та ТОВ "Оптавік" підтверджуються наданими на перевірку та до матеріалів справи доказами.
Зазначені господарські операції підтверджуються:
- видатковими накладними, які містять інформацію про номер накладної та дату її складання, договорами, на підставі якого здійснюється поставка товару/ надання послуг, підрядника/постачальника та одержувача послуг/товару, найменування, одиниці виміру, кількість та вартість (за одиницю та загальну вартість) товару, суму ПДВ.
Всі первинні документи скріплені підписами та печатками представників сторін договірних правовідносин.
- платіжними дорученнями про оплату послуг/товару;
- товарно-транспортними накладними, які містять інформацію про номер товарно-транспортної накладної та дату здійсненої операції з перевезення вантажу, транспортний засіб, яким здійснено перевезення, замовника послуг з перевезення, перевізника та водія, який здійснив перевезення, вантажовідправника та вантажоодержувача, маршрут (пункти навантаження та розвантаження), відомості про вантаж. Всі товарно-транспортні накладні скріплені підписами та печатками уповноважених сторін.
Суд зазначає, що відсутність у підприємства-контрагента умов, необхідних для здійснення господарської операції, само по собі не свідчить про нереальність господарських операцій, адже підприємство - надавач послуг може здійснювати реальні господарські операції та не обов`язково має бути виробником товару (послуги, робіт) і за відсутності дослідження первинних документів підприємства-контрагента висновки про нереальність господарських операцій, обґрунтовані відсутністю трудових та матеріальних ресурсів такого підприємства є передчасними.
Отже, сама по собі відсутність необхідних матеріальних чи трудових ресурсів у контрагента платника податків не є безумовним свідченням нереальності господарської операції, оскільки їх наявність або відсутність (ресурсів) у господарюючих суб`єктів не має правового значення для вирішення питання про наявність наміру сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених укладеними правочинами.
Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицією, яка викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року по справі № 814/1439/17.
Аналогічних висновків суд дотримується при оцінці реальності господарських операцій у даній справі.
Суд зазначає, що недотримання контрагентом позивача податкової дисципліни може мати правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції. Будь-яка неправомірна діяльність контрагента (наприклад, відсутність основних засобів, не подання звітності до контролюючого органу, продаж товарів відмінних від придбаних) не впливають на результати діяльності позивача і не можуть бути підставою для притягнення до відповідальності платника податків, який у повному обсязі виконав передбачені податковим законодавством зобов`язання, які підтверджено документально. Окрім того, слід зазначити, що в законодавстві відсутня норма, яка б зобов`язувала підприємство перевіряти наявність у постачальника товарів та послуг виробничих потужностей, приміщень, транспортних засобів.
На думку суду, висновки відповідача про те, що позивачем здійснювались нереальні операції, не відповідають фактичним обставинам, оскільки оцінка відповідачем виконання умов господарських відносин та фактичне заперечення його виконання сторонами правочину не може бути заснована на поверховому аналізі відомостей з інформаційних систем по контрагентам, без дослідження фактичного руху активів.
В той же час суд зазначає, що чинне законодавство України не зобов`язує платника податків при закупівлі товарів у контрагентів встановлювати джерело походження цих товарів за їх ланцюгом і не пов`язує це з можливістю віднесення витрат з придбання у фізичних осіб-підприємців до складу витрат підприємства відповідного періоду з метою визначення результатів до оподаткування. Підприємство самостійно визначає для себе коло партнерів в різних сферах господарської діяльності, воно не обмежено будь-якими організаційно-правовими формами підприємницької діяльності. Правомірність набуття у власність постачальником товару, поставку якого він здійснює, належить виключно до його відповідальності і жодним чином не може стосуватись покупця. Крім того, в акті перевірки не міститься жодного посилання на проведення зустрічних перевірок або перевірок вказаних суб`єктів господарювання.
Вказане стосується також і висновків перевірки щодо нереальності господарських операцій як між позивачем та ТОВ "грінвіч Форм" так і між позивачем та ТОВ "Оптавік".
Слід зазначити, що неможливо встановити нереальність всіх без виключення господарських операцій, вчинених за ланцюгом постачання, без проведення відносно всіх учасників операцій визначених нормами податкового законодавства заходів контролю, таких як, перевірка платника податків, як і неможливо визнати нереальними господарські операції по ланцюгу контрагентів-постачальників, жодного разу не дослідивши їх первинну документацію, складену за результатом вчинення таких операцій.
Суд зазначає, що податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагента суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, не є обов`язковим свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, які є підставами формування бухгалтерського обліку.
При цьому, процес аналізу інформаційних баз даних ДПС України та ЄРПН є формальним рівнем податкового контролю, на стадії якого податковий орган фактично порівнює задекларовані контрагентами кореспондуючі суми податкових зобов`язань й податкового кредиту з метою оперативного виявлення платників, що підлягають документальній перевірці. Зазначений етап контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання і аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджується податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов`язаних з нарахуванням і сплатою податку.
В даному випадку до позивачем надано весь необхідний перелік документів первинного бухгалтерського обліку, що свідчать про реальність вчинення господарських операцій між сторонами договору та про настання змін в майновому стані позивача, що само по собі спростовує висновки контролюючого органу про фіктивність таких операцій.
Враховуючи викладені обставини, з наданих позивачем первинних документів встановлено, що діяльність позивача відповідає умовам укладених договорів, свідчить про наявність господарських цілей при здійсненні господарських операцій. На підтвердження виконання господарських операцій позивачем було надано копії договорів, податкових накладних, видаткових накладних.
Даний висновок також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 року зазначив, що "платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності".
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає до скасування.
Згідно ч. 2ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.
Частиною 2статті 77 Кодексу адміністративного судочинства Українив адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності прийнятих ним рішень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Колективного управління механізації будівництва об`єднання "Сумиоблагробуд" до Головного управління ДПС у Сумській області (код ЄДРПОУ 43144399), Головне управління ДПС у Сумській області (код ЄДРПОУ ВП 43995469) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №000477147 від 12.10.2018 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 152655 грн.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У зв"язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному у зв"язку з тимчасової непрацездатністю, повний текст рішення підписано 16.06.2021р.

Суддя О.М. Кунець