Справа № 940/511/20
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2021-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2021 року справа №940/511/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С. О., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління і соціального захисту населення Таращанської районної державної адміністрації про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: ОСОБА_1 звернувся до Тетіївського районного суду Київської області з позовом до Управління соціального захисту населення Таращанської районної державної адміністрації, у якому просить суд:

- визнати незаконним рішення про відмову в отриманні коштів допомоги як особі з інвалідністю в повному обсязі;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Таращанської районної державної адміністрації сплатити недоотримані кошти в сумі 4641,75 грн.;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Таращанської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити щомісячну грошову допомогу ОСОБА_1 як малозабезпеченій особі, яка проживає з особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він є опікуном свого сина ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу.

Позивач повідомив, що 16.04.2019 ОСОБА_2 було переведено з Білоцерківського дитячого будинку-інтернату Київської області до Таращанського геріатричного пансіонату, однак через неналежні умови перебування у вказаному закладі 27.04.2019 позивач забрав свого сина додому ( АДРЕСА_1 ), де по теперішній час проживає він проживає з сином.

Позивач наголосив на тому, що оскільки з квітня 2019 року його син проживав разом з ним, не перебував на повному державному утриманні, однак органом соціального захисту населення не виплачувалася ані допомога по догляду за психічно хворою особою, ані допомога по догляду за особою з інвалідністю.

Позивач зазначає, що у спірний період (з травня 2019 по вересень 2019 року включно) розмір державної соціальної допомоги особі з інвалідністю з дитинства дорівнював: з травня 2019 року - 1497,00 грн. на місяць, а з липня 2019 року - 1564,00 грн. на місяць, у зв`язку з чим загальний розмір коштів, які він мав отримати за цей період, складає 7686,00 грн., з яких 3044,25 грн. були перераховані Таращанському геріатричному пансіонату та у подальшому повернуті позивачу.

За таких обставин, позивач просить суд зобов`язати Управління соціального захисту населення Таращанської районної державної адміністрації сплатити йому недоотримані кошти в сумі 4641,75 грн. (7686,00 грн. - 3044,25 грн.).

Крім того, позивач зазначив, що Управління соціального захисту населення Таращанської районної державної адміністрації безпідставно не виплатило йому щомісячну грошову допомогу особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 22.04.2020 у справі №940/511/20 адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Таращанської районної державної адміністрації про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії передано на розгляду Київському окружному адміністративному суду.

13.08.2020 матеріали адміністративної справи №940/511/20 надійшли на адресу Київського окружного адміністративного суду та за результатами автоматизованого розподілу були передані для розгляду судді Дудіну С.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 було відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що Управління соціального захисту населення Таращанської районної державної адміністрації було призначено ОСОБА_2 державну соціальну допомогу на період з 01.05.2019 по 30.06.2019 у сумі 1497,00 грн. щомісячно та з 01.07.2019 - довічно у сумі 1564,00 грн. щомісячно.

У зв`язку з перебуванням ОСОБА_2 на повному державному утриманні в психоневрологічному відділенні Таращанського геріатричного пансіонату з 16.04.2019 по 15.10.2019 кошти у розмірі 25% від призначеного розміру державної соціальної допомоги перераховувлись на поштове відділення с.Чернин Таращанського району у таких сумах: травень - 1497,00 грн., червень - 374,25 грн., липень - вересень - 391,00 грн. щомісячно, що загалом становить 3044,25 грн. та яка 13.02.2020 була перерахована позивачу.

Відповідач зазначив, що щомісячну грошову допомогу собі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею ОСОБА_1 не отримував.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Тетіївським РВ ГУМВС України в Київській області 09.03.1996 (а.с.3-4).

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 14.01.1992, позивач є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5).

Відповідно до виписки з акта огляду МСЕК до довідки сер. КИО-І №318547 від 11.11.2009 ОСОБА_2 з 11.11.2009 довічно призначено ІІ групу інвалідності (а.с.133).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.03.2012 у справі №2о-92/2011 визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 недієздатним та встановлено над ним опіку.

Призначено ОСОБА_1 опікуном його сина - ОСОБА_2 (а.с.8).

Відповідно до висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу від 20.05.2020 №250 ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду (а.с.9).

З матеріалів справи вбачається, що наказом Таращанського геріатричного пансіонату від 16.04.2019 №41 ОСОБА_2 поставлено на повне державне утримання з 16.04.2019 у зв`язку з прибуттям на постійне місце проживання в психоневрологічне відділення (а.с.64).

Наказом Таращанського геріатричного пансіонату від 02.05.2019 №51 ОСОБА_2 знято з повного державного утримання з 01.05.2019 у зв`язку з виїздом у домашню відпустку (а.с.63).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до Управління соціального захисту Таращанської районної державної адміністрації із заявою від 28.05.2019 про призначення допомоги особі з інвалідністю з дитинства ІІ групи (а.с.100-101).

ОСОБА_2 подав до Управління соціального захисту Таращанської районної державної адміністрації заяву, у якій просив перерахувати на рахунок Таращанського геріатричного пансіонату 75%, а різницю між сумою призначеної йому 25% державної соціальної допомоги як дитині з інвалідністю у зв`язку з перебуванням у Таращанському геріатричному пансіонаті на повному державному утриманні (а.с.99).

Рішенням Управління соціального захисту Таращанської районної державної адміністрації від 28.05.2019 призначено ОСОБА_2 допомогу як особі з інвалідністю з дитинства з 01.05.2019 довічно у розмірі 1497,00 грн. (а.с.91).

Розпорядженням Управління соціального захисту Таращанської районної державної адміністрації від 01.07.2019 було проведено перерахунок допомоги ОСОБА_2 як особі з інвалідністю з дитинства: з 01.07.2019 по 31.12.2054 у сумі 312,780 грн. (код виплати 169) та у сумі 78,20 грн. (код виплати 995) (а.с.88).

На підставі наказу Таращанського геріатричного пансіонату від 15.10.2019 №107 ОСОБА_2 знято з повного державного утримання з 15.10.2019 у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання в АДРЕСА_1 (а.с.65).

Рішенням Управління соціального захисту Тетіївської районної державної адміністрації від 30.10.2019 ОСОБА_2 було призначено допомогу як особі з інвалідністю (а.с.84-85).

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 звернувся до Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації із заявою про призначення допомоги особі з інвалідністю ІІ групи від 19.11.2019 (а.с.71-72).

До вказаної заяви були додані наступні документи: довідка Виконавчого комітету Кошівської сільської ради Тетіївського району Київської області про склад сім`ї від 19.11.2019 №593; копії паспортів громадянина України - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; копії реєстраційних номерів облікової картки платника податку позивача та його сина; свідоцтво про народження ОСОБА_2 ; рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.03.2012 у справі №2о-92/2011 (а.с.73-80).

Рішенням Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації від 27.11.2019 ОСОБА_2 було призначено допомогу як особі з інвалідністю з 01.11.2019 по 30.11.2019 у розмірі 1251,20 грн., а з 01.12.2019 довічно - 1310,40 грн. (а.с.70).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 було подано до Управління соціального захисту Тетіївської районної державної адміністрації заяву від 20.11.2019 про призначення щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею (а.с.112-113).

Рішенням до Управління соціального захисту Тетіївської районної державної адміністрації від 12.12.2019 призначено ОСОБА_1 з 01.11.2019 по 30.04.2020 вказаний вид допомоги (а.с.119).

Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації на звернення позивача листом від 26.12.2019 №С23.920 повідомив, що за інформацією Управління соціального захисту населення Таращанської районної державної адміністрації ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні та йому було виплачено держану соціальну допомогу за такі періоди: з 01.05.2019 по 30.06.2019 в сумі 1497,00 грн.; з 01.07.2019 - довічно в сумі 1564,00 грн. щомісячно.

У зв`язку з перебуванням ОСОБА_2 на повному державному утриманні в Таращанському геріатричному пансіонаті кошти в розмірі 25% призначеного розміру державної соціальної допомоги, перераховувались в поштове відділення с.Чернин: травень -1497,00 грн., червень - 374,25 грн., липень - 391,00 грн., серпень - 391,00 грн., вересень - 391,00 грн., всього - 3044,25 грн.

Відповідно до довідки Таращанського геріатричного пансіонату кошти підопічного ОСОБА_2 в сумі 3044,25 грн. знаходились на зберіганні соціально-побутової комісії закладу.

ОСОБА_2 вибув із закладу 15.10.2019.

Особовий рахунок закрито 30.10.2019 та особову справу надіслано до Тетіївського управління соціального захисту населення Київської області.

Недоотриману суму допомоги за жовтень 2019 року в розмірі 1034,26 грн. буде виплачено одному із батьків (опікуну) у разі звернення (а.с.10).

Судом встановлено, що позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації із заявою про виплату допомоги по догляду за дитиною за психічнохворим та допомоги на догляд за дитиною інвалідом за період з 20.05.2019 по 01.11.2019.

Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації листом від 06.02.2020 №3/275 повідомило позивачу, що ОСОБА_1 звернувся за призначенням допомоги по догляду за дитиною за психічнохворим та допомоги на догляд за дитиною інвалідом у кінці листопада 2019 року.

Допомогу по догляду за психічнохворим за три місяця (листопад, грудень, січень) в сумі 5990,00 грн. та допомогу по догляду за інвалідом за три місяці (листопад, грудень, січень) в сумі 4840,00 грн. отримав - 16.01.2020.

Управління зазначило, що у період з 20.05.2019 по 01.11.2019 позивач перебував на обліку в УСЗН Таращанської РДА. Позивачу було запропоновано звернутись до Управління соціального захисту населення Таращанської районної державної адміністрації для встановлення причин невиплати допомоги (а.с.13).

Таращанський геріатричний пансіонат Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації на заяву позивача листом від 13.02.2020 №31 повідомив, що за період перебування ОСОБА_2 на повному державному утриманні в психоневрологічному відділенні Таращанського геріатричного пансіонату з 16.04.2019 по 15.10.2019 соціально-побутовою комісією було отримано кошти в сумі 3044,25 грн.

Кошти в сумі 3044,25 грн. були перераховані позивача на вказаний картковий рахунок № НОМЕР_3 13.02.2020 (а.с.14).

Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації листом від 19.02.2020 №3/364 зазначило, що відповідно до атестату УСЗН Таращанської РДА №59 від 30.10.2019 виплата допомоги здійснена ОСОБА_2 по 31.10.2019 (а.с.17).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 подав до Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації заяву від 14.05.2020 про призначення щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним (а.с.107-108) з додатками (а.с.109-121).

Рішенням Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації від 18.05.2020 призначено позивачу щомісячну грошову допомогу особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним з 01.05.2020 по 31.10.2020 у сумі 2027,00 грн. (а.с.104).

У позовній заяві позивач зазначив, що відповідач протиправно та необґрунтовано не виплатив йому та його сину у повному обсязі щомісячну грошову допомогу по інвалідності та щомісячну грошову допомогу особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу.

У зв`язку з цим, позивач звернувся з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 21.03.1991 №875-XII "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" (далі-Закон №875) особи з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Статтею 40 Закону №875 передбачено, що конкретні умови і порядок пенсійного забезпечення і надання допомоги та інших соціальних послуг визначаються законодавством про пенсійне забезпечення в Україні і актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Частинами першою-четвертою статті 1 Закону України від 16.11.2000 №2109-III "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" (далі - Закон №2109) визначено, що право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства і діти з інвалідністю віком до 18 років.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, з питань сім`ї та дітей, організовує роботу щодо призначення та виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю.

Причина, група інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством України з одночасним роз`ясненням особам з інвалідністю з дитинства їх права на державну соціальну допомогу.

Перелік медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей з інвалідністю віком до 18 років, визначається у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства фінансів України від 30.04.2002 №226/293/169 затверджений Порядок надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю.

Відповідно до частини п`ятої статті 1 Закону №2109 порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги, перелік документів, необхідних для призначення допомоги згідно з цим Законом, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 2 Закону №2109 державна соціальна допомога призначається у таких розмірах: особам з інвалідністю з дитинства I групи - 100 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; особам з інвалідністю з дитинства II групи - 80 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; особам з інвалідністю з дитинства III групи - 60 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; на дітей з інвалідністю віком до 18 років - 70 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Прожитковий мінімум визначається відповідно до Закону України "Про прожитковий мінімум" та щорічно затверджується Верховною Радою України за поданням Кабінету Міністрів України і періодично переглядається відповідно до зростання індексу споживчих цін разом з уточненням показників Державного бюджету України.

Розміри державної соціальної допомоги підвищуються у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму.

Державна соціальна допомога встановлюється в новому розмірі з дня набрання чинності законом про збільшення розміру прожиткового мінімуму.

Частиною першою статті 4 Закону №2109 встановлено, що Державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства призначається на весь час інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи.

Згідно з частинами першою-другою статті 8 Закону №2109 заява про призначення державної соціальної допомоги подається особою з інвалідністю з дитинства до управління праці та соціального захисту населення за місцем проживання.

Заява про призначення державної соціальної допомоги особі з інвалідністю I чи II групи, яку визнано недієздатною, а також на дитину з інвалідністю подається одним із батьків, усиновителем, опікуном або піклувальником за місцем свого проживання.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 8 Закону №2109 до заяви про призначення державної соціальної допомоги повинні бути додані документи про вік і місце проживання особи з інвалідністю з дитинства або дитини з інвалідністю, документи про місце проживання батьків, усиновителів, опікуна або піклувальника, який подав заяву, а також довідка медико-соціальної експертизи або медичний висновок, видані у встановленому порядку.

Якщо з заявою звертається опікун або піклувальник, то подається також копія рішення органу опіки і піклування про встановлення опіки чи піклування.

Частинами першою-третьою статті 9 Закону №2109 визначено, що державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства або на дітей з інвалідністю віком до 18 років призначається місцевою державною адміністрацією.

Заява про призначення державної соціальної допомоги розглядається місцевою державною адміністрацією не пізніше 10 днів після надходження заяви з усіма необхідними документами.

Державна соціальна допомога призначається з дня звернення за її призначенням.

Відповідно до частини першої-третьої статті 10 Закону №2109 державна соціальна допомога виплачується державними підприємствами і об`єднаннями зв`язку за місцем проживання особи з інвалідністю з дитинства або батьків, усиновителів, яким призначена допомога на дітей з інвалідністю. Опікуну або піклувальнику державна соціальна допомога виплачується за місцем їх проживання.

Виплата державної соціальної допомоги провадиться щомісячно за поточний місяць у встановлені місцевою державною адміністрацією строки.

Призначена державна соціальна допомога виплачується особі з інвалідністю з дитинства незалежно від одержуваного нею заробітку, стипендії, аліментів або інших доходів.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону №2109 особам з інвалідністю з дитинства, які перебувають на повному державному утриманні у будинках-інтернатах для громадян похилого віку та осіб з інвалідністю, пансіонатах для ветеранів війни та праці, стаціонарних відділеннях територіального центру соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян тощо, виплачується 25 відсотків призначеного розміру державної соціальної допомоги.

Частиною другою статті 13 Закону №2109 визначено, що різниця між розміром призначеної державної соціальної допомоги особі з інвалідністю з дитинства, яка перебуває у відповідній установі (закладі), і розміром державної соціальної допомоги, яка виплачується особі з інвалідністю з дитинства відповідно до частини першої цієї статті, перераховується установі (закладу), де перебуває особа з інвалідністю з дитинства, за її особистою письмовою заявою або заявою його законного представника. Зазначені кошти зараховуються на рахунки таких установ (закладів) понад бюджетні асигнування і спрямовуються виключно на поліпшення умов проживання в них осіб з інвалідністю у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною першою статті 14 Закону №2109 виплата у повному розмірі державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства в разі влаштування їх до відповідної установи (закладу) на повне державне утримання або зняття з повного державного утримання відповідно припиняється або відновлюється з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому виникли ці обставини.

При зміні одержувачем державної соціальної допомоги місця проживання виплата цієї допомоги продовжується відповідною місцевою державною адміністрацією за новим місцем проживання. Виплата державної соціальної допомоги продовжується з того часу, з якого вона була припинена за попереднім місцем проживання.

Пунктом 2 Порядку перерахування органами Пенсійного фонду України або структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських рад коштів установам (закладам), у яких особи перебувають на повному державному утриманні, та їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2004 №269 (далі - Порядок №269), визначено, що адміністрація установи надсилає у триденний строк після взяття особи на повне державне утримання органам Пенсійного фонду України або структурним підрозділам з питань соціального захисту населення за місцем перебування особи, одного із батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників (далі - законний представник) на обліку (отримання допомоги, пенсії) та за місцезнаходженням установи відповідне повідомлення, до якого додає: 1) довідку про зарахування особи на повне державне утримання; 2) письмову заяву особи чи її законного представника або письмову заяву адміністрації установи, погоджену органом опіки та піклування (якщо опіку чи піклування над особою здійснює установа), про перерахування установі різниці (за формою згідно з додатком 1): між сумою призначеної їй пенсії та сумою пенсії, яка виплачується такій особі та непрацездатним членам її сім`ї відповідно до частин першої, другої і абзацу другого частини четвертої статті 48 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", частини першої статті 88 Закону України "Про пенсійне забезпечення", частин першої, другої і п`ятої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", - органу Пенсійного фонду України за місцезнаходженням установи; між розміром призначеної державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і розміром державної соціальної допомоги, яка виплачується таким особам відповідно до частин першої і четвертої статті 13 Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", частини третьої статті 10 Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", - структурному підрозділу з питань соціального захисту населення; 3) довідку про вартість утримання особи в установі.

Відповідно до пункту 3 Порядку №269 орган Пенсійного фонду України або структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за місцем перебування у них особи на обліку (отримання допомоги, пенсії) надсилає в десятиденний строк після надходження від установи повідомлення про взяття особи на повне державне утримання органу Пенсійного фонду України або структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за місцезнаходженням установи пенсійну (особову) справу такої особи.

Особова справа законного представника особи з інвалідністю, визнаної недієздатною чи цивільна дієздатність якої обмежена, та дитини з інвалідністю залишається в структурному підрозділі з питань соціального захисту населення за місцем його проживання (отримання допомоги).

Пунктом 4 Порядку №269 визначено, що на підставі документів, що надійшли відповідно до пунктів 2 і 3 цього Порядку, видається у п`ятиденний строк за місцезнаходженням установи або за місцем перебування законного представника на обліку (отримання допомоги): структурним підрозділом з питань соціального захисту населення - розпорядження з визначенням суми, яку необхідно виплатити особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю згідно з частинами першою і четвертою статті 13 Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" та частиною третьою статті 10 Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", і суми, яку необхідно перерахувати установі згідно з частинами другою і четвертою статті 13 Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" та частиною четвертою статті 10 Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю".

Після видачі зазначених розпоряджень орган Пенсійного фонду України або структурний підрозділ з питань соціального захисту населення робить відповідний запис у пенсійній (особовій) справі особи та до 20 числа місяця, за який проводиться виплата, перераховує кошти установі.

Відповідно до пункту 5 Порядку №269 перерахування коштів установі починається з 1 числа місяця, наступного за датою надходження заяви. Якщо після зарахування особи на повне державне утримання нарахування пенсії або державної соціальної допомоги не проводилося (проводилося не за всі місяці), перерахування коштів починається 1 числа місяця, наступного за місяцем зарахування на повне державне утримання, але не раніше 1 числа місяця, що настає за місяцем, в якому було здійснено нарахування. Перерахування здійснюється на підставі платіжних доручень, одночасно до установ надсилаються списки осіб, які подали заяви про таке перерахування (за формою згідно з додатком 2).

Якщо зазначена заява відкликається, перерахування коштів установі припиняється з 1 числа наступного місяця.

У разі зміни в установленому порядку розміру пенсії або державної соціальної допомоги проводиться перерахунок сум за час (період) перебування особи в установі на повному державному утриманні, які необхідно виплатити особі (законному представнику) та перерахувати установі незалежно від того, чи перебуває особа в установі на час проведення перерахунку розміру пенсії або державної соціальної допомоги.

Згідно з пунктом 6 Порядку №269 адміністрація установи у разі:

- перебування особи на канікулах, на лікуванні тощо - надсилає у триденний строк з дати вибуття особи копію відповідного наказу (витягу з наказу) установи із зазначенням такої дати та дати її повернення органу Пенсійного фонду України за місцезнаходженням установи або структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за місцем перебування особи (законного представника) на обліку (отримання допомоги), який видає розпорядження про припинення перерахування частини пенсії або соціальної допомоги державній установі за весь період відсутності особи (з дати вибуття до дати повернення включно) з подальшою їх виплатою особі в установленому порядку.

У разі неможливості визначити дату повернення особи до установи в копії відповідного наказу (витягу з наказу) установи зазначається лише дата її вибуття (п.п.1);

- переведення особи до іншої установи - надсилає у триденний строк з дати переведення особи копію відповідного наказу (витягу з наказу) установи із зазначенням такої дати органу Пенсійного фонду України за місцезнаходженням установи або структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за місцем перебування особи (законного представника) на обліку (отримання допомоги), який видає розпорядження про припинення перерахування частини пенсії або державної соціальної допомоги установі з наступного дня після переведення з подальшою їх виплатою в установленому порядку (п.п.2);

- самовільного вибуття особи з установи - надсилає у триденний строк з дати вибуття особи копію відповідного наказу (витягу з наказу) установи із зазначенням такої дати органу Пенсійного фонду України за місцезнаходженням установи або структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за місцем перебування особи (законного представника) на обліку (отримання допомоги), який видає розпорядження про припинення перерахування частини пенсії або державної соціальної допомоги установі з наступного дня після вибуття з подальшою їх виплатою в установленому порядку (п.п.3);

- смерті особи - надсилає повідомлення про смерть органу Пенсійного фонду України за місцезнаходженням установи або структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за місцем перебування особи (законного представника) на обліку (отримання допомоги) та повертає частину пенсії або державної соціальної допомоги починаючи з дня, що настає за днем смерті особи (п.п.4).

Відповідно до пунктів 7 та 8 Порядку №269 адміністрація установи відкриває в органах Казначейства, що здійснюють її фінансове обслуговування, спеціальні реєстраційні рахунки для зарахування коштів відповідно до частин третьої і четвертої статті 48 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", частини четвертої статті 88 Закону України "Про пенсійне забезпечення", частин третьої і п`ятої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" або частин другої і четвертої статті 13 Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" і частини четвертої статті 10 Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", про що повідомляє органу Пенсійного фонду України за місцезнаходженням установи або структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за місцем перебування особи (законного представника) на обліку (отримання допомоги).

Зарахування та використання коштів, що перераховані установам, здійснюється згідно з вимогами бюджетного законодавства для поліпшення умов перебування осіб в установах. Перелік товарів, робіт і послуг, на закупівлю яких спрямовуються зазначені кошти, затверджується Мінсоцполітики.

У позовній заяві позивач зазначив, що Управління соціального захисту населення Таращанської районної державної адміністрації безпідставно не було виплачено ОСОБА_1 державну соціальну допомогу як особі з інвалідністю з дитинства у розмірі 4641,75 грн. з червня 2019 року по вересень 2019 року.

Позивач наголосив на тому, що ОСОБА_2 не перебував на повному державному утриманні, а тому зарахування відповідачем на рахунок Таращанського геріатричного пансіонату державної соціальної допомоги як особі з інвалідністю з дитинства за вказаний період є безпідставним.

В свою чергу відповідач зазначив, що ОСОБА_2 перебував на повному державному утриманні в психоневрологічному відділенні Таращанського геріатричного пансіонату з 16.04.2019 по 15.10.2019.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Управління соціального захисту Таращанської районної державної адміністрації від 28.05.2019 призначено ОСОБА_2 допомогу як особі з інвалідністю з дитинства з 01.05.2019 довічно у розмірі 1497,00 грн.

ОСОБА_2 подав до Управління соціального захисту Таращанської районної державної адміністрації заяву від 28.05.2019, у якій просив перерахувати на рахунок Таращанського геріатричного пансіонату 75%, а різницю між сумою призначеної йому 25% державної соціальної допомоги к дитині з інвалідністю у зв`язку з перебуванням у Таращанському геріатричному пансіонаті на повному державному утриманні.

Розпорядженням Управління соціального захисту Таращанської районної державної адміністрації від 01.07.2019 було проведено перерахунок державної соціальної допомоги ОСОБА_2 як особі з інвалідністю з дитинства: з 01.07.2019 по 31.12.2054 у сумі 312,780 грн. (код виплати 169) та у сумі 78,20 грн. (код виплати 995) (а.с.88).

Наказом Таращанського геріатричного пансіонату від 16.04.2019 №41 ОСОБА_2 поставлено на повне державне утримання з 16.04.2019 у зв`язку з прибуттям на постійне місце проживання в психоневрологічне відділення.

Наказом Таращанського геріатричного пансіонату від 02.05.2019 №51 ОСОБА_2 знято з повного державного утримання з 01.05.2019 у зв`язку з виїздом у домашню відпустку.

На підставі наказу Таращанського геріатричного пансіонату від 15.10.2019 №107 ОСОБА_2 знято з повного державного утримання з 15.10.2019 у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання в АДРЕСА_1 (а.с.65).

Отже, матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 з травня 2019 року призначено державну соціальну допомогу як особі з інвалідністю з дитинства.

При цьому, з матеріалів справи слідує, що позивач у період з 16.04.2019 по 30.04.2019 перебував на державному соціальному утриманні.

З 01.05.2019 ОСОБА_2 був знятий з повного державного утримання на підставі наказу Таращанського геріатричного пансіонату від 02.05.2019 №51.

Суд звертає увагу на те, що вказаний наказ не містить інформації щодо періоду відпустки ОСОБА_2 та конкретної дати його повернення до Таращанського геріатричного пансіонату, що не відповідає вимогам пункту 6 Порядку №269.

Крім того, наказом Таращанського геріатричного пансіонату від 15.10.2019 №107 ОСОБА_2 також було знято з повного державного утримання з 15.10.2019.

Як вбачається з розрахунку державної соціальної допомоги як особі з інвалідністю з дитинства ОСОБА_2 за період з травня 2019 року по вересень 2019 року було нараховано наступні суми коштів: травень - 1497,00 грн. (100% нарахованої суми допомоги), червень -374,00 грн. (25% суми допомоги), липень - вересень 2019 року по 391,00 грн. (25% суми допомоги), що в цілому становить 3044,25 грн.

Сторони підтвердили, що вказана сума коштів була перерахована на рахунок ОСОБА_2 , що підтверджується квитанцією від 13.02.2020 №TS200515 (а.с.16) та довідкою Управління соціального захисту населення Таращанської районної державної адміністрації від 05.02.2020 (а.с.66).

Отже, з матеріалів справи слідує, що у травні 2019 року ОСОБА_2 дійсно не перебував на утриманні Таращанського геріатричного пансіонату, у зв`язку з цим, відповідач, керуючись нормами Порядку №269, нарахував йому всю суму допомоги.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення ОСОБА_2 до Таращанського геріатричного пансіонату після повернення з відпустки, його зарахування на повне державне утримання після повернення з відпустки та фактичного його перебування у вказаному закладі охорони здоров`я у період з 01.06.2019 по 14.10.2019.

В той же час відповідно до акта виконавчого комітету Кошівської сільської ради обстеження матеріально-побутових умов проживання від 10.03.2020 №112, ОСОБА_1 з 27.04.2019 проживає разом із своїм сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 у власному житловому будинку (а.с.18).

Відповідно до частин першої-другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що відповідачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту перебування ОСОБА_2 з 01.06.2016 на повному державному утриманні у Таращанському геріатричному пансіонаті, у той час як матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 з 27.04.2019 по теперішній час проживає разом із своїм батьком, що в свою чергу.

Суд вважає, що вказані обставини свідчить про протиправне ненарахування та невиплату відповідачем ОСОБА_2 допомоги у період з червня по вересень 2019 року у розмірі 4641,75 грн. (1122,75 грн. (1497,00 грн. (допомога за червень) х 75%/100%) + 1173,00 грн. (1567,00 грн. (допомога за липень) х 75%/100%) + 1173,00 грн. (1567,00 грн. (допомога за серпень) х 75%/100%) + 1173,00 грн. (1567,00 грн. (допомога за вересень) х 75%/100%).

У позовній заяві позивач просить суд визнати незаконним рішення про відмову в отриманні коштів допомоги як особі з інвалідністю в повному обсязі.

Ухвалою суду про відкриття провадження у цій справі від позивача, серед іншого, було витребувано:

- уточнити прохальну частину позовної заяви та зазначити, яке саме рішення оскаржує позивач, вказати реквізити цього рішення, повідомити суду звідки про нього дізнався, надати докази звернення до відповідача, за результатом якого було прийнято спірне рішення та надати докази існування взагалі цього рішення;

- детальний обґрунтований розрахунок суми коштів у розмірі 4641,75 грн., які позивач просить зобов`язати відповідача йому виплатити;

- зазначити період, за який позивач просить зобов`язати відповідача виплатити суму коштів у розмірі 4641,75 грн.

Проте, відповідні вимоги суду позивачем виконані не були.

Відповідачем також не надано доказів існування рішення про відмову в отриманні коштів допомоги як особі з інвалідністю, у зв`язку з чим суд доходить до висновку про відсутність такого рішення.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки матеріали справи не містять доказів наявності рішення Управління соціального захисту Таращанської районної державної адміністрації про відмову у виплаті державної соціальної допомоги ОСОБА_2 як особі з інвалідністю з дитинства, суд з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Управлінням соціального захисту Таращанської районної державної адміністрації щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 державної соціальної допомоги як особі з інвалідністю з дитинства за червень-вересень 2019 року у повному обсязі.

Також суд зазначає, що позовна вимога про зобов`язання Управлінням соціального захисту Таращанської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоотриману суму державної соціальної допомоги як особі з інвалідністю з дитинства за червень-вересень 2019 року у сумі 4641,75 грн., є належним способом захисту прав позивача та відповідає статті 245 КАС України, як похідна вимога, а тому також підлягає задоволенню.

При цьому, задоволення цієї вимоги на є втручанням у здійснення відповідачем своїх дискреційних повноважень.

Так, згідно з Рекомендацією №R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки відповідач неправомірно не нарахував та не виплатив ОСОБА_2 державну соціальну допомогу як особі з інвалідністю, суд вважає, що у даному випадку у Управлінням соціального захисту Таращанської районної державної адміністрації відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, а задоволенню позову у цій частині направлено виключно на ефективний захист порушених прав.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Управління соціального захисту населення Таращанської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити щомісячну грошову допомогу ОСОБА_1 як малозабезпеченій особі, яка проживає з інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу, суд зазначає таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.08.2000 №1192 затверджено Порядок надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею (далі-Порядок №1192).

Відповідно до пунктів 1-2 Порядку №1192 щомісячна грошова допомога особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею (далі - допомога на догляд) надається відповідно до статті 5 Закону України "Про психіатричну допомогу" у грошовій формі.

Призначення і виплата допомоги на догляд здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм.Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських рад міст обласного значення, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення).

Заяви про призначення допомоги на догляд, до яких додаються необхідні документи (далі - заяви з необхідними документами), приймаються від громадян органами соціального захисту населення. З 1 січня 2021 р. заяви з необхідними документами приймаються від громадян органами соціального захисту населення районних держадміністрацій лише у разі надіслання їх поштою або в електронній формі (через офіційний веб-сайт Мінсоцполітики, інтегровані з ним інформаційні системи органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування або Єдиний державний веб-портал електронних послуг).

Заяви з необхідними документами також приймаються уповноваженими посадовими особами виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідної територіальної громади та посадовими особами центру надання адміністративних послуг, які передають їх протягом трьох робочих днів з дати їх надходження відповідному органу соціального захисту населення.

Відповідно до пунктів 3-4 Порядку №1192 розмір допомоги на догляд розраховується як різниця між трьома прожитковими мінімумами на кожного члена сім`ї та середньомісячним сукупним доходом сім`ї за попередні шість місяців, але не може бути більше, ніж прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць.

Допомога на догляд надається дієздатній особі, яка зареєстрована або постійно проживає на одній житловій площі з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, і здійснює догляд за нею.

Згідно з пунктом 7 Порядку №1192 для призначення грошової допомоги на догляд особою, яка звертається за її призначенням, подаються такі документи відповідним органам соціального захисту населення: заява; документ, що посвідчує особу; декларація про доходи та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї) за формою, затвердженою Мінсоцполітики; висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу; довідки про наявність і розміри земельних ділянок, виділених для ведення особистого підсобного господарства, городництва, сінокосіння, випасання худоби, та земельної частки, виділеної унаслідок розпаювання землі; копія довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, яка видана особі з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, за якою здійснюється догляд. Інформація про склад сім`ї заявника зазначається в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги.

Якщо особа, яка звертається за призначенням допомоги на догляд, постійно проживає за зареєстрованим місцем проживання або місцем фактичного проживання особи з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, але має інше зареєстроване місце проживання, органи соціального захисту населення перевіряють відомості щодо неотримання допомоги на догляд за зареєстрованим місцем проживання такої особи з використанням інформаційних систем.

У разі коли особа з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу постійно проживає за зареєстрованим місцем проживання або місцем фактичного проживання особи, яка звертається за призначенням допомоги на догляд, але має інше зареєстроване місце проживання, органи соціального захисту населення перевіряють відомості щодо неотримання допомоги на догляд за зареєстрованим місцем проживання особи з інвалідністю з використанням інформаційних систем.

Форма заяви затверджується Мінсоцполітики, а форма висновку щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу - МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики.

Відповідно до пункту 8 Порядку №1192 допомога на догляд призначається на шість місяців і виплачується щомісяця.

У разі коли особа, яка здійснює догляд за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, є непрацюючим пенсіонером (особою з інвалідністю), їй призначається допомога на догляд на 12 місяців на підставі заяви та копії трудової книжки. У разі виникнення обставин, які можуть вплинути на право особи на допомогу, ця особа повинна в десятиденний строк повідомити про такі обставини орган, що проводить виплату допомоги.

Для продовження виплати допомоги на догляд на наступний строк подаються документи, зазначені у пункті 7 цього Порядку, крім висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу у разі, коли строк, на який видано висновок, не зазначено.

Пунктом 9 Порядку №1192 допомога на догляд призначається з місяця звернення за допомогою, якщо протягом місяця подані всі необхідні документи.

Рішення про призначення допомоги на догляд або про відмову в її наданні приймається органом соціального захисту населення протягом 10 днів з дня подання документів, зазначених у пункті 7 цього Порядку.

Для підтвердження факту спільного проживання з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу та догляду за нею у разі потреби складається акт про проведення обстеження сім`ї спеціалістами органів соціального захисту населення. Якщо дієздатна особа постійно проживає на одній житловій площі за місцем реєстрації особи з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, але зареєстрована в іншому місці, обстеження сім`ї для встановлення факту догляду є обов`язковим.

Отже, передумовою для виплати особі щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, є заява такої особи, до якої додаються пакет документів, визначений Порядком №1192.

У позовній заяві позивач конкретно не вказав, за який саме період йому має бути виплачена відповідачем вказана допомога.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Управління соціального захисту Тетіївської районної державної адміністрації від 12.12.2019 на підставі заяви ОСОБА_1 від 20.11.2019 було йому призначено щомісячну грошову допомогу особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею.

Як вбачається з довідки Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації від 11.03.2020 ОСОБА_1 за період з листопада 2019 року по березень 2020 року було виплачено допомогу особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею на загальну суму 10044,00 грн., з яких: листопад 2019 року - 1936,00 грн., грудень 2019 року - березень 2020 року - 2027,00 грн. щомісячно (а.с.22).

Крім того, рішенням Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації від 18.05.2020 призначено позивачу щомісячну грошову допомогу особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним з 01.05.2020 по 31.10.2020 у сумі 2027,00 грн. (а.с.104).

Проте, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів звернення позивача із заявою про виплату вказаної допомоги саме до Управління соціального захисту Таращанської районної державної адміністрації та відмови відповідача у виплаті допомоги.

Ухвалою суду про відкриття провадження у цій справі від позивача було витребувано, зокрема, докази звернення позивача до Управління соціального захисту населення Таращанської районної державної адміністрації із заявою про виплату щомісячної грошової допомоги як малозабезпеченій особі, яка проживає з інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу, відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 серпня 2000 р. N 1192 (п. 7 Порядку).

Проте, витребувані докази позивач суду не надав.

У зв`язку з цим, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача в частині зобов`язання Управління соціального захисту населення Таращанської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити щомісячну грошову допомогу ОСОБА_1 як малозабезпеченій особі, яка проживає з інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Управлінням соціального захисту Таращанської районної державної адміністрації щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 державної соціальної допомоги як особі з інвалідністю з дитинства за червень-вересень 2019 року у повному обсязі.

3. Зобов`язати Управлінням соціального захисту Таращанської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоотриману суму державної соціальної допомоги як особі з інвалідністю з дитинства за червень-вересень 2019 року у сумі 4641,75 грн.

4. В іншій частині в позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Дудін С.О.