Справа № 400/519/21
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2021-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2021 р. справа № 400/519/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Марича Є.В., за участю секретаря судового засідання Мирко О.С. розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод", вул. Набережна, 64,Галицинове,Вітовський район, Миколаївська область,57286,

до відповідача:Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, проспект Шевченка, буд. 15/1,Одеса,65015,

про:визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09.11.2020 № 0, від 18.01.2021 № 0,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Офісу великих платників податків ДПС (далі відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення №0 від 09.11.2020 р. та №0 від 18.01.2021 р. в повному обсязі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки відповідача про порушення позивачем норм податкового законодавства гуртуються на припущеннях та невірному застосуванні норм Податкового кодексу України, а реальність господарських операцій підтверджена первинним документами.

Ухвалою від 08.02.2021 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного загального позовного провадження та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 07.04.2021 р. замінено відповідача його правонаступником, Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з велики платниками податків (проспект Шевченка, 15/1, Одеса, 65015, ідентифікаційний код 44104032).

03.06.2021 р. ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

10.06.2021 р. судом у відкритому судовому засіданні проголошено скорочене рішення, яким позов задоволено.

Суд вислухав пояснення сторін та їх представників у судовому засіданні, дослідив матеріали, що містяться у справі та встановив наступне.

У період з 25.09.2020 р. по 16.10.2020 р. відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн., в декларації з ПДВ за липень 2020 року з урахуванням уточнюючих розрахунків, за результатами якої складено акт перевірки від 19.10.2020 № 5/28-10-53- 10/33133003 (далі - акт).

Згідно висновків акту позивачем порушено п.189.1 ст.189, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, пп.200.1., п.200.4 ст.200, п.201.1, л.201.10 ст.201 Податкового кодексу (далі - ПК) України, в результаті чого заавищено суму бюджетного відшкодування ПДВ за липень 2020 року в розмірі 73 421 324грн.; завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за липень 2020 року на суму 76 879 грн.

На підставі висновків акту відповідачем прийнято податкові повідомлення- рішення:

- № 0 від 09.11.2020 (за формою В1), яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ, заявлену у поданій податковій декларації з цього податку за липень 2020 року на 73 421 324грн., а також застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 36 710 662,00 грн.;

- № 0 від 09.11.2020 (за формою В4), яким Позивачу зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у декларації за липень 2020 року на суму 76 879 грн.

Позивачем було оскаржено вищезазначені рішення податкового органу в порядку адміністративного оскарження, за результатами якого було прийнято рішення № 761/6/99-00-06-01-02-06 від 14.01.2021, яким податкове повідомлення-рішення № 0 від 09.11.2020 залишено в силі, а податкове повідомлення-рішення № 0 від 09.11.2020 (про зменшення суми бюджетного відшкодування) було частково скасовано у зв`язку з визнанням ДПС України помилковими висновків Офісу про неможливість включення зменшеної контролюючим органом суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового] періоду (рядок 21 декларації за червень 2020] до складу податкового кредиту звітного періоду (до рядка 16.1 декларації за липень 2020] у зв`язку з її неузгодженістю в результаті адміністративного оскарження, а також висновків про необхідність зменшення цієї суми у податковій декларації з ПДВ за липень 2020 та у зв`язку із тим, що рішенням ДПС України від 31.12.2020 про результати розгляду скарги, було визнано помилковими висновки Офісу про заниження Позивачем податкових зобов`язань з ПДВ на суму 72 871 680 грн. у декларації за червень 2020 по операціям з передачі природного газу у схов (відповідальне зберігання), що стало підставою для висновку про завищення від`ємного значення (рядка 21] у декларації за червень 2020 та вплинуло на висновки про завищення суми бюджетного відшкодування у декларації за липень 2020 р.

А також було прийнято податкове повідомлення-рішення № 0 (за формою В1), яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ, заявлену у поданій податковій декларації з цього податку за липень 2020 року на 549 644грн., а також застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 274 822грн.

Вважаючи спірні рішення податкового органу протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом.

Так, відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Відповідно до пп. 54.3.2 п. 54.2 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування: та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно із п. 86.8 ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 ПК України, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірка та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 ПК України, приймається з урахуванням висновку про результати розгляд у заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Пунктом 58.1 статті 58 ПК України передбачено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 ПК України (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт:

- невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації;

- завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V ПК України:

- заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначено заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов`язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Якщо за результатами перевірки, проведеної контролюючими органами, встановлено факт завищення платником податку від`ємного значення сум ПДВ, в тому числі від`ємного значення, яке було зараховано у зменшення податкового боргу з ПДВ, формується податкове - повідомлення рішення за формою "В4'' відповідно до пункту 58.1 статті 58 ПК України та Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 №1204, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 за №124/28254, із змінами і доповненнями.

Підпунктом 5 пункту 4 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 визначено, що сума від`ємного значення, шо узгоджена протягом звітного (податкового періоду за результатами контрольно - перевірочної роботи відображається в податковій декларації з ПДВ в рядку 16.3 з обов`язковим відображенням такої суми втаблиці «*Збільшено/зменшено залишок від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу на підставі податкового повідомлення-рішення та/або уточнюючого розрахунку».

При цьому узгодженим відповідно до статті 56 ПК України, вважається податкове повідомлення - рішення, по якому закінчились всі адміністративні або судові оскарження.

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки позивача з питань законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн., в декларації з ПДВ за червень 2020 року з урахуванням уточнюючих розрахунків (акт від 17.09.2020 № 34/28-10-53-11/33133003) відповідач прийняв податкове повідомлення - рішення № від 15.10.2020 (отримано позивачем 20.10.2020) про зменшення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у декларації за червень 2020 року на суму 72 875 351 грн.

Ця ж сума від`ємного значення (72 875 351 грн.) є складовою від`ємного значення в розмірі 82 999 411грн.. включеної Позивачем у рядок 16 .Ідекларації з ПДВ за липень 2020.

Відповідно до п.56.1 ст. 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

На момент складання акту перевірки від 19.10.2020 № 5/28-10-53-10/33133003 строки

оскарження податкового повідомлення - рішення № від 15.10.2020 ще не закінчилися, адже граничний строк подання адміністративної скарги спливав 03.11.2020 р.

Відповідно до пп.56.17.1 п.56.17 ст.56 ПК України, процедура адміністративного оскарження закінчується днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для J подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного І контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у строк, передбачений абзацом І першим пункту 56.3 цієї статті.

Згідно з абз. 2 пп.56.17.5. п.56.17. ст.56 ПК України, день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків, крім випадку, передбаченого підпунктом 108-1.2.2 пункту 108 -1.2 статті 108-1 цього Кодексу.

Оскільки позивач 29.10.2020 направив поштою до ДПС України скаргу від 29.10.2020 вих. № НГЗ-Исх-01-20-1101 на податкове повідомлення - рішення № від 15.10.2020, останнє не може вважатися узгодженим, а отже у позивача не виникало обов`язку включати до декларації з ПДВ суму зменшення від`ємного значення, а також і у відповідача не було підстав робити висновок про завищення позивачем показника рядка 16 декларації з ПДВ за червень 2020 на 3671 грн.

Крім того, після залишення рішенням ДПС України від 31.12.2020 скарги Позивача від 29.10.2020 вих. № НГЗ-Исх-01-20-1101 на податкове повідомлення-рішення № від 15.10.2020 без задоволення, позивач 18.01.2021 оскаржив вказане податкове повідомлення - рішення до суду та ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.01.2020 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» було відкрито провадження у адміністративній справі № 400/252/21.

Оскільки відповідно до змісту п. 56.18 ст.56 ПК України, оскарження рішення контролюючого органу до суду є юридичним фактом, з яким пов`язується неузгодженість визначених оскаржуваним рішенням сум, то включення податковою до спірного рішення про завищення бюджетного відшкодування суми в розмірі 3671грн. з причини завищення від`ємного значення, що зменшено податковим повідомленням-рішенням № від 15.10.2020 р. є неправомірним.

Враховуючи зазначене, законодавством України чітко визначено порядок відображення в податковому обліку з ПДВ сум зменшеного від`ємного значення з ПДВ за результатами контрольно - перевірочної роботи, згідно якого сума зменшеного контролюючим органом від`ємного значення (значення рядка 21 декларації) згідно ППР за формою 'В4" включається платником до рядка 16.3 декларації з ПДВ в тому звітному податковому періоді, в якому відбулось узгодження такого податкового повідомлення- рішення і лише у випадку, коли платник самостійно не включив до рядка 16.3 декларації з ПДВ за відповідний період сумуузгодженого від`ємного значення ПДВ. зменшену контролюючим органом за ППР форми В4, контролюючий орган має право самостійно робити висновки про завищення такого від`ємного значення.

Оскільки на момент прийняття відповідачем оскаржуваних рішень, повідомлення -рішення № від 15.10.2020 було оскаржене позивачем в адміністративному порядку та в подальшому - після залишення скарги без задоволення - до суду, то це повідомлення - рішення вважалося неузгодженим, а отже відповідач дійшов помилкового висновку про завищення позивачем від`ємного значення у рядку 16 декларації з ПДВ за червень 2020 на 3671 грн.

Більш того, у рішенні ДПС України № 761/6/99-00-06-01-02-06 від 14.01.2021 підтверджено відсутність у платника податків обов`язку включати неузгоджену суму зменшеного контролюючим органом від`ємного значення (значення рядка 21 декларації за червень 2020) до декларації за наступний період (у рядок 16 декларації за липень 2020).

Щодо висновку відповідача про завищення бюджетного відшкодування на суму 3671 грн (червень 2020 р.), суд зазначає наступне.

Так, згідно податкового повідомлення - рішення № 0 (за формою В1) від 18.01.2020, Позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування за липень 2020 на 549 644грн., яка в свою чергу складається з: 545 973,30грн. (завищення податкового кредиту по операціям ТОВ МГЗ з TOB ТК Логітек) та 3671грн. - залишок завищення бюджетного відшкодування за частково скасованим Рішенням ДПС України від 14.01.2021 ППР № 0 від 09.11.2020 (форми В1): 73 421 324 (сума за ППР) - 72 871 680 (скасована сума) - 545 973,30 (сума зменшення Офісом податкового кредиту за липень 2020) = 3 671грн.

В свою чергу, сума 3671грн. є частиною від`ємного значення за червень 2020 (рядок 21 декларації з ПДВ за червень 2020) в розмірі 72 875 351грн., яку перевіркою також зменшена шляхом прийняття ППР № від 15.10.2020 за формою В4, що підтверджується наступним.

За підсумками перевірки, на думку відповідача, значення рядку 21 декларації з ПДВ за червень 2020 позивача має становити 10 051 820грн., яка включає підтверджені відповідачем показники щодо кредиту травня 2020 року в сумі 56 831 грн. та кредиту червня 9 994 989 грн. Отже, сума зменшення від`ємного значення за червень 2020 має складати: 82 866 669 (задеклароване позивачем від`ємне значення) - 9 994 989 (підтверджений відповідачем) податковий кредит за даними декларації з ПДВ Позивача за червень 2020) = 72 871 680 грн., шо на 3 671 грн. менше, ніж у висновках акту (72 875 351грн.).

На підтвердження подвійного врахування відповідачем суми 3671 грн. свідчить додаток 3 до цієї декларації (Розрахунок суми бюджетного відшкодування), в таблиці 2 якого (Розшифровка суми податку, фактично сплаченої у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України) вказано, що заявлено до відшкодування від`ємне значення в т.ч. в сумі сплаченого податку 3670,80 грн. постачальнику з ІПН 37, який згідно даних реєстру платників ПДВ на офіційному веб-сайті ДПС України, належить ПП Атон-КВ.

Про той факт, що сума, на яку за висновками акту перевірки позивач завищив від`ємне значення за червень 2020 (72 875 351грн.) включає 3671 грн. свідчить і те, що за наслідками адміністративного оскарження податкового повідомлення - рішення № від 15.10.2020 за формою В4, останнє залишено без змін в частині зменшення від`ємного значення на 3 671 грн. Тобто, сума зменшення від`ємного значення за червень 2020 в розмірі 72 875 351грн. складалася з 72 871 680грн. - суми заниження податкових зобов`язань з ПДВ за червень 2020 у зв`язку з заниженням Позивачем податкових зобов`язань з ПДВ по операціям з передачі природного газу у схов (відповідальне зберігання) та 3671грн. - суми завищення податкового кредиту по ПП Атон-КВ: 72 871 680 + 3671 = 72 875 351).

Тобто при визначенні суми завищення від`ємного значення, відповідачем протиправно повторно розраховано суму податкового кредиту в розмірі 3 671грн., адже ця ж сума вже була врахована при зменшенні суми бюджетного відшкодування (як оплачений постачальникам податковий кредит), а отже не могла бути врахована у залишку від`ємного значення, до якого включаються не оплачені суми.

Щодо завищення податкового кредиту по рядку 10.1 декларації з ПДВ за липень 2020 на суму 622 852грн., суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Також, статтею 1 Закону України від 16.07.1999 р. № 996-ХІV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні встановлено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (накладні, рахунки, акти тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції та за наявності всіх реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Відповідно до статті 1 Закону України від 16.07.1999 р. № 996-ХІV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Тобто, визначальною і обов`язковою ознакою господарської операції є реальна зміна майнового стану платника податків, що також відповідає і кореспондує з нормами ПК.

Згідно пунктом 198.3 статті 198 ПК, Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість, є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

З наведеного випливає, що сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем та суму бюджетного відшкодування.

Чинним законодавством України не встановлено обов`язку покупця сплачувати ПДВ ще й до бюджету, коли такий податок не буде сплачений продавцем або іншою особою, з урахуванням суми податку, отриманого від покупця в ціні товару.

Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність з негативними наслідками саме щодо цієї особи.

Зазначена обставина не є підставною для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній мав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.п. а п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У перевіряємий період одним з контрагентів позивача було ТОВ ТК «Логітек», з даним контрагеном позивачем було укладено договір про надання послуг з переміщення бокситу від 30.06.2020 р., за умовами якого ТОВ ТК «Логітек» взяв на себе зобов`язання з організації перевезення та буртування бокситів на території ТОВ «МГЗ». На підтвердження реальності господарської операції за цим договором позивачем до суду надано копії акту наданні послуг, платіжне доручення, ТТН, відомості про вантаж, податкову накладну.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що первинні документи містять недоліки, оскільки сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Аналогічна правова позиція підтверджена постановами Верховного Суду від 17.11.2020 р. у справі №804/542/16, від 18.12.2018 р. у справі №816/118/17.

Також, суд критично оцінює доводи відповідача, що директор ТОВ ТК «Логітек» не міг підписати акт надання послуг з посиланням на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.07.2020 п. у справі №400/2903/20, оскільки у зазначеному рішенні не було встановлено обставин перебування директора у відрядженні 10.07.2020 р. і неможливості підписати даний акт надання послуг.

Таким чином, виявлені відповідачем недоліки щодо заповнення документів не спростовують реальності господарської операції між позивачем та ТОВ ТК «Логітек».

Щодо господарських правовідносин між позивачем та ТОВ ІК «Донгідроекоресурс», суд зазначає наступне.

Так, між позивачем і ТОВ ІК «Донгідроекоресурс» було укладено договір від 13.04.2020 р., на підтвердження виконання умов якого позивачем надано видаткові накладні, прибуткові ордери, ТТН, платіжні доручення про оплату товару, в т.ч. спірної суми ПДВ в розмірі 76 878,72грн., податкові накладні, зареєстрованими в ЄРПН - № 4 від 29.07.2020, № 5 від 29.05.2020.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача, як на обґрунтування нереальності господарської операції, що контрагент позивача придбав цей товар у інших суб`єктів господарювання і перевіркою не встановлено імпорту зазначеного товару, оскільки позивач не має нести відповідальність за недобросовісність контрагентів в ланцюгу постачання.

З огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Тобто якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, а тому сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) не може бути підставою відмови у праві платника податку на податковий кредит за наявності факту здійснення господарської операції. Принцип індивідуалізації відповідальності також закріплений у практиці Європейського суду з прав людини, а саме у справах Булвес АД проти Болгарії, Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії.

Зокрема у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Булвес АД проти Болгари суд вказав, ... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компатїі-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності.

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів суду, що позивач допустив порушення норм податкового законодавства, тому оскаржувані податкові повідомлення - рішення належить скасувати, а позов задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судовий збір позивачем сплачено в розмірі 14637 грн., що підтверджується платіжним дорученням №00488 від 28.01.2021 р. (а. с. 1), який підлягає присудженню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" (вул. Набережна, 64,Галицинове,Вітовський район, Миколаївська область,573) до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (проспект Шевченка, буд. 15/1,Одеса,652) задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення №0 від 09.11.2020 р. та №0 від 18.01.2021 р. в повному обсязі.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (проспект Шевченка, буд. 15/1,Одеса,652) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" (вул. Набережна, 64,Галицинове,Вітовський район, Миколаївська область,573) судовий збір в розмірі 14637 грн.

4. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 18.06.2021 року.

Суддя Є. В. Марич