Справа № 160/8552/18
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2021-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 червня 2021 року м. Дніпросправа № 160/8552/18
суддя І інстанції Луніна О.С.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Мельника В.В.,

за участю секретаря судового засідання Трошиної А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради до відповідача-1: ОСОБА_2 , відповідача-2: ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Дніпровська міська рада, Головне архітектурно-планувальне управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 , Соборна районна у місті Дніпрі рада, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про зобов`язання знести самочинно збудований об`єкт,-,-

ВСТАНОВИВ:

Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради звернулося з вищевказаним позовом до суду в якому з урахуванням уточнень, просить зобов`язати ОСОБА_2 знести за власний рахунок самочинно збудований ним об`єкт будівництва, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року позовні вимоги задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказує на те, що 03 лютого 2015 року за нею зареєстровано право власності на домоволодіння за адресою : АДРЕСА_1 , на час придбання вказаного домоволодіння була чинною декларація про початок виконання будівельних робіт від 15 травня 2013 року. Позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо того, що ним винесено та надано припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та встановлення факту невиконання припису протягом встановленого строку саме власнику об`єкту нерухомого майна ОСОБА_1 . Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2014 року у справі № 201/8575/14-ц визнано об`єкт будівництва по АДРЕСА_1 самочинним та зобов`язано ОСОБА_2 знести за власний рахунок самочинно збудований об`єкт, що є підставою або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі або закриття провадження. Також зазначає, що як на підставу для звернення до суду позивач вказує приписи 2011-2012 років, а тому ним, як суб`єктом владних повноважень пропущено строк звернення до суду, передбачений ст. 122 КАС України. Вказує, що за результатом складеного акту перевірки № 4 від 26.10.2018 року жодного припису, протоколу про порушення прийнято не було, що виключає можливість добровільного виконання порушень та інше. Судом не було досліджено питання можливої перебудови або усунення порушень забудовником, а/та відразу прийнято крайні міри, чим порушено права та інтереси власника домоволодіння.

В судовому засіданні апеляційної представник ОСОБА_2 підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, представники Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 просили відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції, інші сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

У письмових відзивах на апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 просять відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженого рішення в межах доводів апеляційної скарги, не знаходить підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯД № 941101 від 28.05.2008 належала земельна ділянка для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0644 га та домоволодіння, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :03:152:0034.

Згідно з рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.08.2012 у справі № 412/635/2012, яке набрало законної сили 31.12.2012, встановлено, що у жовтні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до Жовтневої районної ради у м. Дніпропетровськ із заявою про надання дозволу виконати будівництво нового житлового будинку замість існуючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з проектною документацією, а саме: будівництво двоповерхового будинку з мансардним поверхом та підвальним приміщенням.

Рішенням виконавчого комітету Жовтневої у місті Дніпропетровську ради від 23.10.2009 ОСОБА_2 надано відповідний дозвіл на виконання будівництва нового житлового будинку замість існуючого.

Разом з тим, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області встановлено проведення ОСОБА_2 будівельних робіт по будівництву приватного будинку без погодженої проектної документації, без отримання дозволу на виконання будівельних робіт від інспекції ДАБК у Дніпропетровській області та постановою № 590 від 26.05.2010 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення за порушення вимог державних стандартів, норм і правил у сфері будівництва, правил забудови.

Постановами Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області № 399 від 12.08.2011 та № 839 від 14.10.2011 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за виконання будівельних робіт з будівництва житлового будинку, без отримання належним чином дозвільної документації на виконання будівельних робіт від інспекції ДАБК до початку будівництва, чим порушено вимоги ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної документації».

Також Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області було складено ряд приписів, які видані ОСОБА_2 , а саме: припис від 04.08.2011, яким зобов`язано зупинити виконання будівельних робіт з 04.08.2011, надати на адресу інспекції дозвільну документацію на будівництво індивідуального житлового будинку (припис отримано ОСОБА_2 04.08.2011); припис від 12.10.2011, яким зобов`язано зупинити виконання будівельних робіт з 12.10.2011, надати до інспекції проектну та дозвільну документацію на будівництво (припис отримано ОСОБА_2 12.10.2011); припис від 12.10.2011, яким зобов`язано зареєструвати декларацію про початок виконання будівельних робіт з будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в термін до 31.12.2011, будівельні роботи виконувати відповідно до розробленої проектної документації (припис отримано ОСОБА_2 12.10.2011).

Вказані обставини також встановлено й рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.08.2012 у справі № 412/635/2012, яким ОСОБА_2 заборонено продовження будівництва багатоповерхового житлового будинку АДРЕСА_1 до отримання у передбаченому законом порядку відповідної дозвільної документації, у тому числі затвердженого проекту на таке будівництво.

Головним державним інспектором Дніпропетровського відділу контролю та державного нагляду Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області Товпашко Р.М., на підставі вимоги прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська від 15.03.2012, листа Дніпропетровської ОДА від 01.03.2012, у присутності ОСОБА_2 , проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і/або будівельних робіт ОСОБА_2 на об`єкті будівництва багатоповерхового, багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 , за результатами якої складено Акт від 20.03.2012 (копія Акту отримана ОСОБА_2 20.03.2012, про що міститься відмітка).

Перевіркою встановлено, що на момент перевірки виконуються будівельні роботи з будівництва багатоповерхового, багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 (виконано будівельні роботи з будівництва 5-ти поверхів каркасу будинку з залізобетону, огорожувальні конструкції, виконуються роботи з улаштування металевих конструкцій покрівлі будинку) без відповідного документу, який надає право виконувати такі роботи, що є порушенням ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Вимоги припису від 12.10.2011 щодо зупинення будівельних робіт на вказаному об`єкті не виконано. Будівельні роботи виконуються невідомими особами, проектна та виконавча документація на об`єкті відсутня, відповідальних осіб на даному об`єкті не встановлено. Замовником будівництва ОСОБА_2 не забезпечено здійснення технічного та авторського нагляду на об`єкті, що є порушенням ст. 11 Закону України «Про архітектурну діяльність».

З метою усунення виявлених порушень, головним державним інспектором Дніпропетровського відділу контролю та державного нагляду Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області Товпашко Р.М. видано припис від 20.03.2012, яким зобов`язано ОСОБА_2 зупинити виконання будівельних робіт з будівництва багатоповерхового багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний припис отримано ОСОБА_2 20.03.2012, про що міститься відмітка в самому приписі.

На підставі листа ДАБІ України від 09.07.2012 № 40-17/4-4799 та скарги АГК «Вузовський масив» від 07.07.2012, посадовою особою позивача повторно було проведено позапланову перевірку дотримання ОСОБА_2 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, якою встановлено факт виконання будівельних робіт на об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 з моменту проведення попередньої перевірки та надання припису про зупинення виконання будівельних робіт від 20.03.2012, а саме фактично виконано роботи з улаштування покриття крівлі будинку, без відповідного документу, який дає право на виконання вказаних робіт, про що складено Акт від 16.07.2012 (від отримання примірника Акту ОСОБА_2 відмовився, про що міститься відмітка).

У зв`язку з встановленими порушеннями, позивачем видано припис від 16.07.2012, яким ОСОБА_2 зобов`язано зупинити виконання будівельних робіт з будівництва багатоповерхового багатоквартирного житлового будинку за адресою: за адресою АДРЕСА_1 . Від отримання припису ОСОБА_2 відмовився.

Згідно з обставинами встановленими Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом у постанові від 15 жовтня 2015 року в адміністративній справі № 804/18706/14, ІДАБК у Дніпропетровській області 15.05.2013 зареєстровано декларацію № ДП53 про початок виконання будівельних робіт по об`єкту «Реконструкція житлового будинку з вбудованим паркінгом під багатоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_1 », замовником якого є ОСОБА_2 .

У зв`язку з отриманням ІДАБК у Дніпропетровській області 21.10.2013 листа Державної інспекції сільського господарства № С-33-6-9/1650 від 08.10.2013 та 24.01.2014 року листа Головного архітектурно планувального управління Дніпропетровської міської ради №01/8-6 від 24.01.2014 щодо використання ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_1 не за цільовим призначенням без належним чином розробленої проектної документації, наказом №1-СК від 25.01.2014 скасовано реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт по зазначеному об`єкту, підставою для скасування стало подання замовником будівництва недостовірних даних щодо будівництва об`єкту на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, та порушення розроблення проектної документації при відсутності містобудівних норм та обмежень,що є ознаками самочинного будівництва.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2015 року в адміністративній справі № 804/18706/14, у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу ІДАБК у Дніпропетровській області №1-СК від 25.01.2014 відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 15.10.2015.

Встановлені Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом обставини підтверджуються також листом Головного архітектурно-планувального управління Дніпропетровської міської ради № 10/18-443 від 28.07.2015, згідно з яким ОСОБА_2 отримав дозвіл на будівництво нового індивідуального житлового будинку відповідно до цільового призначення земельної ділянки, жодного дозволу на будівництво багатоквартирного житлового будинку не надавалося.

На підставі наказу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області № 04 ОД від 22.01.2013 та колективної скарги ОСОБА_8 та інших до Кабінету Міністрів України від 28.05.2014, головним державним інспектором Дніпропетровського відділу контролю та державного нагляду Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області Ханісом М.Е. було проведено позапланову перевірку дотримання ОСОБА_2 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об`єкті будівництва «Реконструкція житлового будинку з вбудованим паркінгом під багатоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_1 », за результатами якого складено Акт від 23.06.2014.

Перевіркою встановлено, що за вказаною адресою знаходиться об`єкт незавершеного будівництва: чотириповерховий багатоквартирний житловий будинок з двоповерховим паркінгом та мансардою. На момент перевірки на об`єкті виконані роботи з улаштування залізобетонного каркасу будівлі, зовнішніх стін, виконано скління мансардного, першого, четвертого та частково третього поверху. Під час перевірки будівельні роботи на об`єкті не виконуються. Також перевіряючим встановлено, що замовником будівництва ОСОБА_2 самовільно продовжено виконання будівельних робіт зі скління будівлі після скасування декларації про початок виконання будівельних робіт № ДП53 від 15.05.2013 по об`єкту «Реконструкція житлового будинку з вбудованим паркінгом під багатоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_1 » та не виконано вимоги припису від 20.03.2012 щодо зупинення виконання будівельних робіт. З пояснень присутніх ( ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 ), будівельні роботи виконувалися 16-18 червня 2014 року. Вказаний Акт направлено ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку.

За поясненнями третіх осіб - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 будівельні роботи не проводяться починаючи з жовтня 2014 року.

Актом спільної перевірки по об`єкту самочинного будівництва № 4 від 26.10.2018, складеним головним спеціалістом інспектором управління ДАБК Дніпровської міської ради Мєшковим В.І. та головним спеціалістом інспектором управління ДАБК Дніпровської міської ради Василевського А.В., на підставі звернення ОСОБА_3 проведено позапланову перевірку дотримання вимог містобудівного законодавства на об`єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що об`єкт самовільного будівництва представляє собою п`ятиповерхову капітальну споруду, з частково встановленими віконними блоками та покрівлею з металочерепиці. Будівельні роботи на час перевірки не виконуються.

Відповідно до приписів статті 375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що визнання певного нерухомого майна самочинним можливе у випадку встановлення хоча б однієї з трьох фактичних обставин, а саме: 1) здійснення будівництва на земельній ділянці, що за цільовим призначенням не відведена для цієї мети; 2) здійснення будівництва без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; 3) здійснення будівництва з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 має цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 548 від 23.07.2010, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 01 листопада 2010 року за № 1011/18306, затверджено Класифікацію видів цільового призначення земель.

Згідно з пунктом 1.4 Класифікації КВЦПЗ визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів.

Вказана Класифікація виділяє такі види цільового призначення житлової та громадської забудови: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та 02.03 для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку.

В той же час ОСОБА_2 здійснювалися будівельні роботи з будівництва багатоповерхового багатоквартирного житлового будинку на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 . Будівельні роботи припинено у 2014 році. За інформацією, що міститься в Акті перевірки № 4 від 26.10.2018 об`єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_1 представляє собою п`ятиповерхову капітальну споруду, з частково встановленими віконними блоками та покрівлею з металочерепиці.

Згідно з листом Головного архітектурно-планувального управління міської ради № 01/8-6 від 24.01.2014 відсутня інформація про наявність рішень міської ради про зміну цільового призначення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , що свідчить про здійснення ОСОБА_2 будівництва багатоквартирного житлового будинку на земельній ділянці, що за цільовим призначенням не відведена для цієї мети.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву; проектна документація - затверджені текстові та графічні матеріали, якими визначаються містобудівні, об`ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні, технологічні вирішення, а також кошториси об`єктів будівництва.

Згідно з ч. 5 ст. 26 цього Закону проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;

3) затвердження проектної документації;

4) виконання підготовчих та будівельних робіт;

5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів;

6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником (ч. 1 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Згідно з ч. 1 ст. 34 цього Закону замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; 2) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України «Про оцінку впливу на довкілля».

Частиною 7 статті 34 Закону встановлено, що виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Позивачем 20.03.2012 за насідками проведення позапланової перевірки дотримання ОСОБА_2 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і/або будівельних робіт на об`єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено виконання відповідачем-1 будівельних робіт з будівництва багатоповерхового багатоквартирного житлового будинку без відповідного документу, який надає право виконувати такі роботи, проектна та виконавча документація на об`єкті відсутні.

Копія Акту перевірки отримана ОСОБА_2 20.03.2012, про що міститься власноручний підпис відповідача-1. Припис від 20.03.2012, яким відповідача-1 зобов`язано зупинити виконання будівельних робіт з будівництва багатоповерхового багатоквартирного житлового будинку також отримано ОСОБА_2 20.03.2012, про що міститься підпис вказаної особи.

ОСОБА_2 вимоги припису від 20.03.2012 виконані не були, будівництво продовжувалося до жовтня 2014 року, що підтверджується Актом перевірки від 16.07.2012 та приписом від 16.07.2012, а також поясненнями третіх осіб, які містяться в матеріалах справи.

ОСОБА_2 було зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт № ДП53 від 15.05.2013 по об`єкту «Реконструкція житлового будинку з вбудованим паркінгом під багатоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_1 », проте вказана декларація була скасована наказом ІДАБК у Дніпропетровській області №1-СК від 25.01.2014, що встановлено постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2015 у справі № 804/18706/14, якою вказаний наказ залишено в силі.

Після скасування вказаної декларації замовником будівництва ОСОБА_2 самовільно продовжено виконання будівельних робіт зі скління будівлі, що підтверджується Актом перевірки від 23.06.2014. Також під час перевірки встановлено, що будівельні роботи виконувалися 16-18 червня 2014 року.

Вказані обставини справи свідчать, що ОСОБА_2 здійснювалося будівництво багатоповерхового багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 на земельній ділянці, що за цільовим призначенням не відведена для цієї мети та без відповідних документів, які дають право виконувати будівельні роботи та без належно затвердженого проекту.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Згідно з ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Статтею 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Відповідно до правого висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 822/2149/18 правовий порядок знесення будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна залежить від підстав, за якими його віднесено до об`єкта самочинного будівництва.

За змістом частини 7 статті 376 Цивільного кодексу України зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову можливе лише у разі: 1) істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; 2) істотного порушення будівельних норм і правил.

У цих випадках з позовом про зобов`язання особи до проведення перебудови може звернутися відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування. Таке рішення суд може ухвалити і за позовом про знесення самочинного будівництва, якщо за наслідками розгляду справи дійде висновку, що можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва не втрачено і відповідач згоден виконати перебудову.

У випадках, коли до суду з позовом про знесення самочинного будівництва звертається орган державного архітектурно-будівельного контролю, належить керуватися частиною першою статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Верховний Суд зазначає, що можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва перевіряється на стадії виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів. Невиконання припису без поважних причин може свідчити про неможливість перебудови або небажання особи, яка здійснила самочинне будівництво, усувати його наслідки.

В інших випадках самочинного будівництва, зокрема, (1) якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або (2) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи (3) належно затвердженого проекту, стаття 376 Цивільного кодексу України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови.

Натомість правове значення має позиція власника (користувача) земельної ділянки, а також дотримання прав інших осіб. В цьому випадку знесення самочинного будівництва можливе без попереднього рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Це є логічним та виправданим, оскільки такі види самочинного будівництва, безперечно, не можуть бути приведені до легітимного стану шляхом перебудови.

За висновком Верховного Суду для задоволення позову у цьому випадку визначальним та достатнім є той факт, що особа здійснила будівництво без документів, що дають право на це, і без належно затвердженого проекту та не виконав вимоги зобов`язального припису, яким вимагалось усунути виявлені порушення.

За таких обставин колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції, що оскільки ОСОБА_2 здійснив самочинне будівництво без документів, що дають право на його здійснення, а саме: без повідомлення про початок виконання будівельних робіт, без належно затвердженої проектної документації, без належного дотримання вимог містобудівної документації, будівельних норм та правил; на земельній ділянці, що за цільовим призначенням не відведена для цієї мети, а також невиконання ОСОБА_2 у добровільному порядку приписів Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради щодо усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, свідчить про наявність законних підстав для задоволення позову, оскільки в даному випадку стаття 376 Цивільного кодексу України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови.

Перебудова зазначеного об`єкту самочинного будівництва без знесення неможлива з тих підстав, що даний об`єкт будівництва (багатоповерховий багатоквартирний житловий будинок з вбудованим паркінгом) взагалі не повинен бути розташований на даній земельній ділянці, відповідно до Генерального плану м. Дніпро, про що вірно заначено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу від 03.02.2015, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, право власності на земельну ділянку, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), набула ОСОБА_1 , про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності 03.02.2015.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності на підставі вказаного договору купівлі-продажу від 03.02.2015, ОСОБА_1 також набула право власності на домоволодіння, загальною площею 30,1 кв. м., житлова площа 15,2 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 .

В той же час, за приписами статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» за рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Суд першої інстанції вірно звернув увагу на той факт, що саме ОСОБА_2 виконувалися будівельні роботи з будівництва багатоповерхового багатоквартирного житлового будинку на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 та саме відносно ОСОБА_2 позивачем виносилися приписи, які ним не були виконані, а тому саме ОСОБА_2 є особою, яка здійснила самочинне будівництво, незалежно від того, що земельна ділянка, на якій здійснювалося самочинне будівництво, відчужена останнім у 2015 році на підставі цивільно-правового договору.

Отже, законом саме на ОСОБА_2 покладено обов`язок щодо компенсації витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта самочинного будівництва.

При цьому колегія суддів зазначає, що наказ №1-СК про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт № ДП53 від 15.05.2013 по об`єкту «Реконструкція житлового будинку з вбудованим паркінгом під багатоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_1 », був винесений ІДАБК у Дніпропетровській області 25.01.2014, тобто до моменту набуття ОСОБА_1 права власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке зареєстровано за останньою 03.02.2015 р., тобто більше ніж через рік після скасування декларації, а тому доводи апеляційної скарги з приводу того, що на момент придбання вказаного домоволодіння декларація була чинною є безпідставними.

Крім того слід зазначити, що рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2014 року у справі № 201/8575/14-ц, яким було визнано об`єкт будівництва по АДРЕСА_1 самочинним та зобов`язано ОСОБА_2 знести за власний рахунок самочинно збудований об`єкт, на яке посилається апелянт в обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги, було скасовано ухвалою Дніпропетровського апеляційного суду від 21 січня 2015 року та провадження у справі за позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області до ОСОБА_2 , треті особи Державна інспекція сільського господарства в Дніпропетровській області, Дніпропетровська міська рада, Головне архітектурно-планувальне управління Дніпропетровської міської ради про зобов`язання знести самочинно збудований об`єкт було закрито.

Також слід зазначити, що самочинно збудоване будівництво є триваючим правопорушенням, а тому послання апелянта на пропуск позивачем строку звернення до суду встановленого ст. 122 КАС України є безпідставним.

Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що самочинним будівництвом порушуються права інших осіб, оскільки будівництво виконується без відповідно розробленого проекту, а тому наражає на загальну небезпеку як користувачів (власників) самого об`єкту, так і власників суміжних земельних ділянок садибної забудови.

Так в матеріалах справи міститься постанова Дніпропетровського міськрайонного відділу Головного управління Держтехногенбезпеки у Дніпропетровській області про застосування запобіжних заходів № 165 від 20.07.2012, яку складено за наслідками планової перевірки додержання вимог законодавства у сфері пожежної безпеки житлового будинку по АДРЕСА_1 , замовник ОСОБА_2 та встановлено ряд порушень, зокрема: не виконано відстань від житлового будинку до існуючих будівель (житлових будинків та гаражів); не виконано другий евакуаційний вихід з поверхів та квартир починаючи з 3-го поверху; не підвищено межу вогнестійкості металевих несучих конструктивних елементів новобудови тощо.

Вказаною постановою ОСОБА_2 приписано зупинити проведення будівельно-монтажних робіт за адресою: АДРЕСА_1 , але будівельні роботи продовжувалися до 2014 року.

Також в матеріалах справи містяться численні колективні скарги мешканців сусідніх з самочинним будівництвом мешканців сусідніх будівель до органів державної влади, місцевого самоврядування та прокуратури щодо недотримання відстані від збудованого будинку до сусідніх будівель, протипожежної відстані, необхідності прокладання дороги до паркінгу через прибудинкові території, розмивання сусідньої земельної ділянки дощовими водами, що стікають з мансарди багатоповерхового будинку тощо.

Зазначені обставини свідчать про те, що самочинно побудований відповідачем-1 багатоповерховий багатоквартирний житловий будинок на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , створює реальну загрозу життю, здоров`ю та майну невизначеному колу осіб, що проживають поряд з незакінченим будівництвом, а також порушує права та законні інтереси третіх осіб, а саме права мирно володіти своїм майном.

З огляду на викладене, судове рішення суду першої інстанції є правильним, а тому підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах доводів апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова складена 10 червня 2021 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник