Справа № 821/314/16
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2021-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2021 р.м.ОдесаСправа № 821/314/16
Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Херсонського державного заводу «Палада» та Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом Херсонського державного заводу «Палада» до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

12.03.2016 Херсонський державний завод «Палада» звернувся до суду з позовною заявою про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення рішення ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі від 29.01.2016 № 6 про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату ПДФО та рішення цього ж органу від 28.01.2016 № Ю- про застосування штрафних санкцій за донарахування фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Позивач вказує, що оскаржувані податкове повідомлення рішення та рішення про застосування штрафних санкцій складені відповідачем на підставі висновків акту документальної планової виїзної перевірки позивача від 29.12.2015р. №40/21-03-17-03/24961263 з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 30.06.2015року. Під час перевірки контролюючим органом встановлено, що ХДЗ «Палада» протягом перевіреного періоду несвоєчасно перераховував до бюджету податок на доходи фізичних осіб, який було утримано з невиплачених доходів на користь найманих працівників позивача, та не подавав або несвоєчасно подавав звіти з єдиного внеску, у зв`язку з чим не нараховував єдиний внесок.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що податковий орган неправомірно визначив штрафні санкції за спірним податковим повідомленням рішенням на підставі ст.126 та п.127.1 ст.127 ПКУ, оскільки вказаними нормами передбачається відповідальність податкового агента, який не здійснив перерахування ПДФО до або під час виплати доходів на користь фізичних осіб, тоді як штрафні санкції було розраховано до сум ПДФО, які були не сплачені в бюджет у зв`язку з неповною виплатою доходів на користь фізичних осіб. Неправомірним є застосування збільшеного розміру штрафних санкцій за спірним ППР у зв`язку із повторністю вчинення правопорушень, оскільки на думку позивача збільшення розміру, штрафних санкцій має відбуватись у випадку, коли податковим органом попередньо застосовувались штрафні санкції за ті ж самі правопорушення. Вказане свідчить про протиправність складення спірного ППР і може бути підставою для його скасування. Не погоджується позивач із обчисленням штрафних санкцій за рішенням від 28.01.2016р. у відповідності з п.3 частини 11 статті 25 Закону №2464, оскільки за наслідками перевірки не було збільшено зобов`язань з єдиного внеску та не складено вимоги про сплату донарахованих сум зобов`язань з цього платежу. Позивач вважає, що обов`язковою умовою збільшення зобов`язань за штрафними санкціями на підставі п.3 частини 11 статті 25 Закону №2464 є донарахування зобов`язань за наслідками перевірки та складення вимоги про обов`язок сплатити донараховані зобов`язання з єдиного внеску і через те вважає неправомірним обчислення штрафних санкцій за рішенням від 28.01.2016р. №Ю-000021706 і просить суд винести рішення про його скасування.

Відповідач заперечував проти позову та зазначив, що під час перевірки встановлено, що позивач протягом перевіреного періоду обчислював ПДФО з доходів, нарахованих (виплачених) на користь фізичних осіб, які перебували в трудових відносинах з позивачем, але при цьому обчислену суму ПДФО сплачував не своєчасно та (або) не повністю, як того вимагають положення статті 168 ПК України. До позивача, як податкового агента у відповідності із статтями 126 та 127 ПК України були засновані штрафні санкція у розмірі 20, 50 та 75 відсотків не вчасно перерахованих та (або) несплачених сум податку на доходи фізичних осіб. Правомірним є застосування штрафних санкцій за несвоєчасне або не повне нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за спірним рішенням від 28.01.2016р. №Ю-000021706, оскільки позивачем протягом перевірених періодів несвоєчасно декларувались зобов`язання з єдиного внеску, а зобов`язання за квітень, травень та червень 2015 року взагалі не були задекларовані до початку перевірки. Відповідач вважає, що за такі порушення передбачено відповідальність за п.3 частини 11 статті 25 Закону №2464 і наполягає на правомірності застосування штрафних санкцій за спірним рішенням від 28.01.2016р. З цих підстав просив суд відмовити позивачеві у позові.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Так, постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 27.09.2016 відмовлено у задоволенні позовних вимог. За скаргою позивача постановою від 08.12.2016 Одеський апеляційний адміністративний суд скасував спірне ППР та рішення про застосування штрафних санкцій, у зв`язку з тим, що відповідач не довів правильність нарахованих штрафних санкцій за спірними рішеннями контролюючого органу.

За касаційною скаргою відповідача постановою від 16.06.2020 Верховний Суд КАС постанову Херсонського окружного адміністративного суду та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду скасував, а справу направив на повторний розгляд, мотивуючи своє рішення необхідністю встановлення та дослідження виплати заробітної плати працівникам позивача та сплати при цьому податку на доходи фізичних осіб.

При новому розгляді справи рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року позовна заява задоволена частково. Визнано частково протиправним податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області № від 29.01.2016 року та зменшено штрафні санкції на 673 148,54 грн. В іншій частині це податкове повідомлення-рішення залишено без змін. Відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення ДПІ у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області №Ю від 28 січня 2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Не погодившись із прийнятим рішенням, сторони подали апеляційні скарги: позивач - про скасування рішення в частині відмови у задоволенні позову з ухваленням постанови про задоволення вимог в повному обсязі, відповідача - про скасування рішення в частині задоволення позову з ухваленням постанови про відмову у позові в повному обсязі.

Зокрема, позивач в апеляційній скарзі посилається на помилковість розрахунку штрафних санкцій по податковому повідомленню-рішенню №, вважаючи що суд не може підміняти податковий орган, здійснюючи розрахунок штрафних санкцій. Позивач вказує, що судом невірно взята за основу сума нарахованого ПДФО, з якої розрахована сума штрафних санкцій. Крім того, позивач посилається на неврахування його доводів щодо незаконності рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування фіскальним органом або платником податків своєчасно не нарахованого єдиного внеску №Ю.

Відповідач також мотивує доводи апеляційної скарги незгодою з розрахунком суду при частковому скасуванні штрафних санкцій по податковому повідомленню-рішенню №, зазначаючи про правомірність застосування ст.127 ПК України.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до наступного.

В ході проведення документальної планової виїзної перевірки ХДЗ «Палада» з питань дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2013 по 30.06.2015, за результатами якої 29.12.2015 складено акт № 40/21-03-17-06/24961253, встановлено порушення позивачем:

- абзаців "а", "б" п.57.1 ст.57, пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України, в результаті чого не сплачено (не перераховано) податковим агентом податок на доходи фізичних осіб у строки, встановлені для місячного періоду, коли оподаткований дохід нарахований, але не виплачений платнику податку, у сумі податку - 2 774 836,31 грн;

- пп.1, пп.4 ч.2 ст.6, ст.7, ст.8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", в результаті чого несвоєчасно подано Звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (форма №Д4 (місячна) за квітень-грудень 2013 року, січень-грудень 2014 року, січень-березень 2015 року, квітень-червень 2015 року;

- пп.1, пп.4 ч.2 ст.6, ст.7, ст.8, ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в результаті чого підприємством у період з квітня 2013 року по березень 2015 року своєчасно не нарахований єдиний внесок в сумі 8 040 782,37 грн;

- пп.1, пп.4 ч.2 ст.6, ст.7, ст.8, ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в результаті чого донараховано єдиний внесок за період, що перевірявся, у сумі 1 459 920,11 грн.

В акті перевірки зазначено, що позивач протягом перевіреного періоду обчислював ПДФО з доходів нарахованих (виплачених) на користь фізичних осіб, які перебували в трудових відносинах з позивачем, але при цьому обчислену суму ПДФО сплачував не своєчасно та (або) не повністю, як того вимагають положення статті 168 ПК України, що має наслідком застосування штрафних санкцій у розмірі 20, 50 та 75 відсотків не вчасно перерахованих та (або) несплачених сум податку на доходи фізичних осіб. Крім того, ХДЗ "Палада" протягом перевірених періодів несвоєчасно декларувались зобов`язання з єдиного внеску, а зобов`язання за квітень, травень та червень 2015 року взагалі не були задекларовані до початку перевірки, за що передбачена відповідальність за п.3 частини 11 статті 25 Закону №2464 у вигляді штрафних санкцій.

За наслідками перевірки податковим органом винесені:

- 29.01.2016 податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу визначені штрафні санкції по податку на доходи фізичних осіб на суму 1 132 323,13 грн;

- 28.01.2018 рішення № Ю- про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 3 777 727,79 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині скасування ППР № на суму 673 148,54 грн, суд першої інстанції виходив з неправомірного визначення контролюючим органом міри відповідальності позивача за порушення термінів сплати ПДФО за ст.127 ПК України, приписи якої передбачають накладення штрафних санкцій у разі не сплати податку до або під час фактичної виплати доходів фізичним особам та не передбачає штрафів під час затримки такої сплати за іншими додатково визначеними податковими періодами. Враховуючи доведеність обставин перерахування позивачем податку у відповідності з фактично виплаченим доходом на користь фізичних осіб, які перебували з ним у трудових відносинах, з порушенням місячного строку, правильним є застосування штрафних санкцій у залежності від кількості днів затримки сплати податкового боргу на підставі п.126.1 ст.126 ПК України.

Відмовляючи в задоволені позову в частині скасування рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, суд враховував, що позивач, починаючи з квітня 2013 року по березень 2015 року включно не забезпечив своєчасне надання місячної звітності з єдиного соціального внеску, щомісячно затримуючи надання звітності від одного до 10 звітних періодів.

Крім того, за даними відповідача місячна звітність з єдиного внеску за квітень, травень та червень 2015 року до початку перевірки позивачем подана не була. Суд погодився з доводами відповідача, що у зв`язку з несвоєчасним поданням звітності позивач несвоєчасно нараховував єдиний соціальний внесок за кожен податковий період з 01.10.2013 по 31.03.2015; крім того неподання ним звітності з єдиного внеску за квітень, травень, березень 2015 року свідчить про заниження позивачем цього внеску за квітень 2015 року на 508958,99 грн, за травень 2015 року на 342563,44 грн, за червень 2015 року на 608397,68 грн. Відповідальність за виявлені порушення вірно визначена контролюючим органом у відповідності до статті 25 Закону №2464.

Судова колегія погоджується з доводами суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно з пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом.

Підпункт 168.1.5 цієї ж статті передбачає, що якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно абзаців а-б п.57.1 ст.57 ПКУ платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до пп.49.18.1 п.49.18. ст.49 ПКУ податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що позивач мав сплатити обчислений (утриманий) ПДФО у день виплати доходів, або у строк не пізніше 30 числа місяця наступного за місяцем в якому відбулось утримання (узгодження зобов`язань) ПДФО.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач протягом перевірених періодів 2013-2015 років нараховував на користь фізичних осіб доходи і як податковий агент утримував з цих доходів ПДФО, але нараховані доходи фізичним особам виплачував не повністю. Отже, утриманий ПДФО з вказаних доходів в бюджет сплатив не повністю та несвоєчасно. Загальна сума не перерахованого податку склала 2 774 836,31 грн.

Згідно з пп.14.1.175 не перераховані суми зобов`язань у визначені ст.ст. 49, 57, 168 ПК України строки є податковим боргом.

Вірними є висновки суду, що в зв`язку із нарахуванням позивачем ПДФО протягом 2013-2015 років, але несвоєчасною його сплатою, до нього мають бути застосовані штрафні санкції, які передбачені лише ст.126 ПК України.

Фінансова відповідальність, яка передбачена приписами п.127.1 п.127 ПК України до податкового агента має застосовуватись виключно у разі не нарахування, неутримання та/або несплати (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків. Судова колегія погоджується з доводами суду, що статтею 127 ПК України передбачено відповідальність за недбале ставлення податкового агента (роботодавця) до виконання своїх обов`язків щодо перерахування ПДФО до бюджету при наявності фінансових можливостей здійснити таке перерахування під час виплат найманим працівникам.

З аналізу виявлених порушень податкового законодавства та приписів Податкового кодексу України вбачається, що податковий орган неправомірно застосував до позивача заходи фінансової відповідальності, що передбачені ст.127 ПК України, до утриманих сум ПДФО протягом 2013-2015 років.

Відповідно до п.126.1 ст.126 ПК України в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судова колегія погоджується з розрахунком штрафних санкцій, який обрахований відповідно до ст.126 ПК України, виходячи з суми ПДФО, яка несвоєчасно сплачена позивачем.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, які зводяться до категоричної незгоди з можливістю здійснити розрахунок судом, судова колегія вважає неприйнятними, оскільки суд в даному випадку не перебирав на себе повноваження контролюючого органу, а лише відокремив правомірно нараховану суму штрафних санкцій від неправомірно нарахованої.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі щодо незгоди з доводами суду про протиправність застосування до позивача фінансової відповідальності на підставі ст.127 ПК України, не спростовують висновків суду, оскільки не доведено обставин ненарахування позивачем ПДФО у періоді 2013-2015 роках.

Щодо Рішення від 28.01.2016р. №Ю-000021706 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску судова колегія погоджується з висновками суду про його правомірність.

Так, підставою для застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 3 777 727,79 грн за спірним рішенням стали висновки акту перевірки про порушеннями платником пп.1, пп.4 ч.2 ст.6, ст.7 ст.8, ст.9 Закону №2464, які виразились у тому, що позивач, починаючи з квітня 2013 року по березень 2015 року включно не забезпечив своєчасне надання місячної звітності з єдиного соціального внеску, щомісячно затримуючи надання звітності від одного до 10 звітних періодів, що підтверджується картками обліку єдиного соціального внеску позивача за 2013-2015 роки, наданих відповідачем на вимогу суду.

Крім того, за даними відповідача місячна звітність з єдиного внеску за квітень, травень та червень 2015 року до початку перевірки позивачем подана не була. Оцінюючи виявлені порушення податковий орган вважає, що у зв`язку з несвоєчасним поданням звітності позивач несвоєчасно нараховував єдиний соціальний внесок за кожен податковий період з 01.10.2013р. по 31.03.2015 року. Не подання звітності з єдиного внеску за квітень, травень, березень 2015 року за висновками відповідача свідчить про заниження позивачем цього внеску за квітень 2015 року на 508958,99 грн, за травень 2015 року на 342563,44 грн, за червень 2015 року на 608397,68 грн.

За результатами виявлених порушень застосовані штрафні санкції, передбачені з п.3 частини 11 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI.

Відповідно до пп.1 пп.4 ч.2 ст.6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний:

своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок;

подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Статті 7, 8, 9 Закону №2464 регламентують визначення бази для нарахування внеску, ставку обчислення та порядок обчислення єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Штрафні санкції за порушення, порядків нарахування, надання звітності та сплати єдиного внеску передбачені статтею 25 Закону №2464.

Деталізовані критерії для оцінки виявлених порушень наведені у Інструкції про порядок нарахування і сплати внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства Фінансів України від 20.04.2015 № 449, зареєстрованої в Мінюсті України 07.05.2015 за № 508/26953 (далі Інструкція №449).

Згідно пп.3 п.2 розділу VII Фінансові санкції Інструкції №449 за донарахування фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску до 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми, а після 01 січня 2015 року - 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску. Для розрахунку зазначеного штрафу кількість звітних періодів розраховується, починаючи з місяця, на який припадає термін подання звітності за період, за який донараховано (обчислено) суми єдиного внеску та закінчуючи місяцем, на який припадає отримання таким платником акта документальної перевірки від фіскального органу або в якому він подав звітність, де зазначено такі донараховані суми.

Відповідно до п.1 розділу VI Інструкції №449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

За п.2 розділу VI Інструкції №449 у разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до органів доходів і зборів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції. У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції. Сума єдиного внеску своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно п.3.1 розділу VI Інструкції №449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

На підставі викладених правових норм судом першої інстанції вірно зроблений висновок щодо наявності підстав для застосування штрафних санкцій до платника за несвоєчасне обчислення (декларування) зобов`язань у зв`язку з несвоєчасною подачею звітності, незважаючи на те, чи таке порушення виявив орган доходів і зборів, чи платник податків надав прострочену звітність самостійно.

Крім того, донарахування штрафних санкцій за несвоєчасне надання звітності може здійснюватись без донарахування єдиного соціального внеску тобто без складання вимоги щодо обов`язку сплатити донараховані суми єдиного внеску.

Оскільки позивач, ані в ході перевірки, ані в ході розгляду справи не спростував висновок контролюючого органу про несвоєчасне подання та не подання звітності з єдиного соціального внеску за перевірені податкові періоди 2013-2015 років, тому суд вірно відмовив у задоволенні позовних вимог щодо скасування рішення про застосування штрафних санкцій від 28.01.2016р. №Ю-000021706.

Оцінюючи наведене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційних скарг вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги Херсонського державного заводу «Палада» та Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко