Справа № 360/2852/21
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2021-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

18 червня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2852/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Тихонов І.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

02 червня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 26.03.2021 щодо відмови в призначені мені пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування»;

- зобов`язати відповідача призначити позивача пенсію за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування» з дня звернення із заявою про призначення пенсії - з 18.03.2021 зарахувавши до стажу роботи періоди роботи з 07.04.1978 по 05.07.1979 в Білокуракинському ДСУ 33 та з 26.11.1981 по 24.12.1981 в автобазі № 2 треста «Донбассдорстрой», з 25.09.2009 по 14.10.2010 на території Російської Федерації.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 18.03.2021 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування».

26.03.2021 Білокуракинським ОУПФУ Луганської області прийнято рішення про відмову в призначенні мені пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування» посилаючись на відсутність необхідного стажу роботи для призначення пенсії.

З відмовою Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області позивач не згоден та вважає її такою, що суперечить нормам чинного законодавства.

Ухвалою суду від 03.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, про що подав відзив на позовну заяву (арк. спр. 24-27), в якому зазначив, що ОСОБА_1 звернувся через веб-портал до управління із заявою від 18.03.2021 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До заяви про призначення пенсії було додано: - Трудову книжку серії НОМЕР_1 від 08.09.1977 ; - Довідку про проходження військової служби від 26.01.2021 №5; - Копія атестату №3253 від 19.08.1977; - Довідку дивану ПАТ БМУ--2 «Полтаванафтогазбуд» від 15.11.2012 №234; - Довідку видану «Строительно-монтажнім управленим 2» від 28.08.1990 №883/06. Інших документів позивачем не надано.

Відповідно до рішення №32 від 22.03.2021 ОСОБА_1 відмовлено в призначені пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до наданих позивачем документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу встановлено, що його загальний стаж становить 26 років 10 місяців та 19 днів. При цьому період роботи з 07.04.1978 по 05.07.1979 та з 26.11.1981 по 24.12.1981, який зазначений у трудовій книжці від 08.09.1977, не враховано управлінням для обчислення загального стажу, оскільки, через порушення вимог Інструкції №162 при заповненні трудової книжки, а саме: - період роботи з 07.04.1978 по 05.07.1979 у Білокуракинському ДСУ 33 не враховано у зв`язку з відсутністю печатки підприємства на звільненні; - період роботи з 26.11.1981 по 24.12.1981 у автобазі №2 треста «Донбассдорстрой» не враховано у зв`язку із виправленнями у даті прийому на роботі та у даті наказу на прийом.

Щодо зобов`язання зарахувати до загального стажу позивача період роботи з 25.09.2009 по 14.10.2010 на території Російської Федерації зазначаємо: Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 останнім записом в ній значиться період роботи з 06.12.2005 по 06.11.2006 в Полтавській автоколоні автобазі «Південної залізниці». Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу період роботи з 25.09.2009 по 14.10.2010 також не значиться. Жодних документів про зазначений стаж роботи позивача на території Російської Федерації до управління не спрямовувались.

Таким чином, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

З копії паспорта громадянина України та картки фізичної особи-платника податків встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , (арк. спр. 3 ,3 зв.).

Позивач 18.03.2021 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії, що підтверджено копією цієї заяви (арк. спр. 28).

До заяви про призначення пенсії позивача були надані наступні документи:

- трудову книжку серії НОМЕР_1 від 08.09.1977 ; - довідку про проходження військової служби від 26.01.2021 №5; - Копія атестату №3253 від 19.08.1977; - довідку дивану ПАТ БМУ--2 «Полтаванафтогазбуд» від 15.11.2012 №234; - довідку видану «Строительно-монтажнім управленим 2» від 28.08.1990 №883/06.

Інших документів про трудовий стаж заявником надано не було.

Рішенням відповідача від 22.03.2021 № 32 позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до наданих позивачем документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу встановлено, що його загальний стаж становить 26 років 10 місяців та 19 днів. Період роботи з 07.04.1978 по 05.07.1979 та з 26.11.1981 по 24.12.1981, який зазначений у трудовій книжці від 08.09.1977, не враховано управлінням для обчислення загального стажу, оскільки, через порушення вимог Інструкції №162 при заповненні трудової книжки, а саме: - період роботи з 07.04.1978 по 05.07.1979 у Білокуракинському ДСУ 33 не враховано у зв`язку з відсутністю печатки підприємства на звільненні; - період роботи з 26.11.1981 по 24.12.1981 у автобазі №2 треста «Донбассдорстрой» не враховано у зв`язку із виправленнями у даті прийому на роботі та у даті наказу на прийом (а.с. 33 зв.).

Згідно із записами у трудовій книжці НОМЕР_1 (а. с. 5-9) позивач, зокрема, за спірний період:

- з 07.04.1978 по 05.07.1979 працював трактористом ІІ розряду у Білокуракинському ДСУ 33;

- з 26.11.1981 по 24.12.1981 працював водієм ІІ класу в а/к № 3 у автобазі №2 треста «Донбассдорстрой».

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзив учасників справи, суд виходить з такого.

Стаття 46 Конституції України проголошує, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Закон України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій (далі - Закон № 1788).

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Статтею 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положенням частини першої статті 9 Закону № 1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Стаття 4 Закону № 1058 зазначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Частинами першою, другою та четвертою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України, від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії визначено, що у разі коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.

При цьому даний порядок підтвердження трудового стажу є обов`язковим в разі відсутності в трудовій книжці відомостей про роботу, але в трудовій книжці позивача є необхідні записи за спірний період, які завірені печаткою підприємства. Даний порядок не вимагає будь-який інших підтверджень.

Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 надання уточнюючих довідок передбачено лише у випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу.

Копія трудової книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у вищевказані періоди на вищезазначених підприємствах. Вищенаведені записи трудової книжки про роботу позивача за вищевказані періоди свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами повний робочий день.

Головним документом, який підтверджує стаж та характер роботи є трудова книжка, з якої можливо встановити, що позивач має необхідний стаж.

Пунктом 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена Наказом Міністерства праці України N 58 від 29.07.1993, передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Отже, обов`язок з належного оформлення трудової книжки законом покладено на страхувальника.

Позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періодів роботи до страхового стажу за порушення, вчинені підприємствами, на яких він працював.

Суд зазначає, що внаслідок неналежного виконання обов`язку з оформлення трудової книжки позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи періоди з 07.04.1978 по 05.07.1979 у Білокуракинському ДСУ 33 та з 26.11.1981 по 24.12.1981 у автобазі №2 треста «Донбассдорстрой» на посадах водія, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Щодо зобов`язання зарахувати до загального стажу позивача період роботи з 25.09.2009 по 14.10.2010 на території Російської Федерації суд зазначає таке.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 останнім записом в ній значиться період роботи з 06.12.2005 по 06.11.2006 в Полтавській автоколоні автобазі «Південної залізниці» (а.с.5-9).

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу період роботи з 25.09.2009 по 14.10.2010 також не значиться (а.с. 46-47).

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що позивачем до заяви про призначення пенсії копії трудової книжки НОМЕР_4 (а.с. 10) додана не була, тому оцінка вказаного документу на підтвердження стажу роботи з 25.09.2009 по 14.10.2010 відповідачем не надавалася.

Позивачем доказів направлення відповідача зазначеного документу до суду не надано, доводів відповідача не спростовано.

Враховуючи вказане, суд дійшов до висновку щодо правомірності дій відповідача в цій частині.

Таким чином, відповідачем не доведено правомірність прийняття своїх дій щодо відмови в зарахуванні до трудового стажу періодів роботи з 07.04.1978 по 05.07.1979 у Білокуракинському ДСУ 33 та з 26.11.1981 по 24.12.1981 у автобазі №2 треста «Донбассдорстрой», у зв`язку з чим, суд доходить висновку про часткову обґрунтованість заявлених позивачем вимог та необхідністю задоволення позову.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним).

Зважаючи на обставини справи, суд встановив, що порушення прав позивача відбулося внаслідок винесення відповідачем протиправного рішення, тому ефективним та достатнім способом захисту є визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 26 березня 2021 року про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком, зобов`язання відповідача зарахувати до загального стажу позивача періодів роботи з 07.04.1978 по 05.07.1979 у Білокуракинському ДСУ 33 та з 26.11.1981 по 24.12.1981 у автобазі №2 треста «Донбассдорстрой».

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком за заявою від 18.03.2021 суд зазначає наступне.

Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий та страховий стаж позивача.

Проте, відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд вбачає за можливе з метою належного та ефективного захисту прав позивача вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 18.03.2021 про призначення пенсії за віком.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Ухвалою суду від 03.06.2021 позивачем відстрочено сплату судового збору в сумі 908,00 грн (а.с. 18-19).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги фактично підлягають задоволенню, суд вважає за судовий збір у розмірі 908,00 грн стягнути в дохід Державного бюджету України з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 2, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (, 92200, Луганська область, смт. Білокуракине, вул. Історична, буд. 81) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 26 березня 2021 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 07.04.1978 по 05.07.1979 у Білокуракинському ДСУ 33 та з 26.11.1981 по 24.12.1981 у автобазі №2 треста «Донбассдорстрой».

Зобов`язати Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.03.2021 про призначення пенсії за віком.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області в дохід Державного бюджету України судовий збір у сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Тихонов