Справа № 160/3705/21
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2021 року Справа № 160/3705/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, третя особа 1: Приватне підприємство «КВАРТА-М», третя особа 2: Товариство з обмеженою відповідальністю « 21 Сторіччя», про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа 1: Приватне підприємство «КВАРТА-М», третя особа 2: Товариство з обмеженою відповідальністю « 21 Сторіччя», в якій позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач не погоджується з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, зазначаючи, що позивач був платником орендної плати з фізичних осіб (код платежу 18010900) на підставі договору оренди земельної ділянки від 07.07.2010 року № 250 за земельну ділянку площею 0,0300 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 до 18.08.2025р., та на підставі договору оренди земельної ділянки від 02.12.2008р. №4363 за земельну ділянку площею 0,0627 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 до 26.01.2024р. Право користування земельними ділянками у ОСОБА_1 припинилися, у зв`язку з відчуженням нерухомого майна, яке було розміщено на них. Таким чином, до нового власника об`єкта нерухомості переходить і встановлений податковим законом обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку (орендної плати), на якій розташоване набуте ним майно. З моменту набуття права власності третіх осіб на будівлі, що розташовані на орендованих позивачем земельних ділянках, для нього така оренда землі вважається припиненою, що свідчить про відсутність у позивача обов`язку щодо плати за землю з моменту державної реєстрації права власності на нерухоме майно за покупцем. З огляду на викладене, позивач вважає, що оскільки у нього не було обов`язку сплачувати орендну плату за земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , через відсутність у позивача об`єкта оподаткування та фактичне користування вказаними земельними ділянками іншими особами, визначення позивачу суми податкового зобов`язання з орендної плати за землю з 27.05.2015 року, не відповідає положенням Податкового кодексу України та є протиправним, у зв`язку з чим оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.03.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
16.04.2021 року представником третьої особи 2: Товариством з обмеженою відповідальністю « 21 Сторіччя» подані письмові пояснення на позов, в яких вказано, що 29.03.2011 року між ОСОБА_1 та ТОВ « 21 Сторіччя» були укладені договори купівлі-продажу нерухомого майна, які були зареєстровані 21.04.2011 року. З цього моменту право власності на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у позивача припинилось. Власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , є Приватне підприємство «Кварта-М».
19.04.2021 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, просить в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що відповідно до листа Департаменту по роботі з активами Дніпропетровської міської ради від 31.01.2018 року № 7/11-142, гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є платником орендної плати з фізичних осіб (код платежу 18010900), а саме: на підставі договору оренди земельної ділянки від 07.07.2010 року № 250 за земельну ділянку площею 0,0300 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 до 18.08.2025 року, на підставі договору оренди земельної ділянки від 02.12.2008 року № 4363 за земельну ділянку площею 0,0627 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 до 26.01.2024 року. Оскільки позивач не надав відповідних документів до міської ради про те, яка частина земельної ділянки була відчужена ТОВ « 21 Сторіччя», для внесення відповідних змін у договір оренди земельної ділянки міською радою, тому було визначено податкове зобов`язання на підставі інформації від Дніпропетровської міської ради. Згідно інформації, ОСОБА_1 використовує орендовані земельні ділянки, а тому має сплачувати орендну плату за земельні ділянки.
19.04.2021 року представником третьої особи 1: Приватним підприємством «Кварта-М» подані письмові пояснення на позов, в яких вказано, що позивач був платником орендної плати з фізичних осіб (код платежу 18010900) на підставі договору оренди земельної ділянки від 07.07.2010 року № 250 за земельну ділянку площею 0,0300га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 до 18.08.2025р., та на підставі договору оренди земельної ділянки від 02.12.2008р. №4363 за земельну ділянку площею 0,0627га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 до 26.01.2024р. Право користування земельними ділянками у ОСОБА_1 припинилися, у зв`язку з відчуженням нерухомого майна, яке було розміщено на них. Таким чином, до нового власника об`єкта нерухомості переходить і встановлений податковим законом обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку (орендної плати), на якій розташоване набуте ним майно. З моменту набуття права власності третіх осіб на будівлі, що розташовані на орендованих позивачем земельних ділянках, для нього така оренда землі вважається припиненою, що свідчить про відсутність у позивача обов`язку щодо плати за землю з моменту державної реєстрації права власності на нерухоме майно за покупцем.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.
Згідно з листом Департаменту по роботі з активами Дніпропетровської міської ради від 31.01.2018 року № 7/11-142, гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) був платником орендної плати з фізичних осіб (код платежу 18010900), а саме: на підставі договору оренди земельної ділянки від 07.07.2010 року № 250 за земельну ділянку площею 0,0300 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 до 18.08.2025 року, на підставі договору оренди земельної ділянки від 02.12.2008 року № 4363 за земельну ділянку площею 0,0627 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 до 26.01.2024 року.
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області сформовані та направлені на адресу позивача наступні податкові повідомлення-рішення:
Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що плата за землю обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності
За змістом підпунктів 14.1.72 і 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України, земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.
Відповідно до підпунктів 269.1.1 і 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України, платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України, об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.
При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку (пункт 287.6 статті 287 ПК України).
У частинах 1-2 статті 120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Аналогічним чином перехід права власності на земельну ділянку до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, унормовують положення часини 1 статті 377 ЦК України.
За положеннями частини 3 статті 7 Закону України «Про оренду землі», до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.
Зазначені норми права дають можливість визначити, хто саме є платником земельного податку, що є об`єктом оподаткування, з якого моменту виникає (набувається, переходить) обов`язок сплати цього податку, подію (явище), з якою припиняється його сплата, умови та підстави сплати цього платежу у разі вчинення правочинів із земельною ділянкою чи будівлею (її частиною), які на ній розташовані.
У розумінні положень підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1, пункту 269.2 статті 269, підпунктів 270.1.1, 270.1.2 пункту 270.1 статті 270, пункту 287.7 статті 287 ПК України, платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.
Якщо певна фізична чи юридична особа набула право власності на будівлю або його частину, що розташовані на орендованій земельній ділянці, то до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 8 червня 2016 року (справа №21-804а16) та постанові від 12 вересня 2017 року (справа №21-3078а16), а також Верховним Судом у постановах від 31 січня 2018 року (справа №825/308/17), від 19 червня 2018 року (справа №822/2696/17), від 17 грудня 2019 року (справа №804/4739/16), від 27.02.2020 року (справа №804/4665/18), від 25.02.2020 року (справа №520/8446/18).
Таким чином, до нового власника об`єкта нерухомості переходить і встановлений податковим законом обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку (орендної плати), на якій розташоване набуте ним майно.
Отже, з метою встановлення статусу позивача, як платника орендної плати за земельні ділянки за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , у 2018-2020 роках, дослідженню підлягає дійсність права власності за позивачем на об`єкти нерухомого майна, розташовані на таких земельних ділянках.
На вказаній земельній ділянці знаходиться нежитлова будівля підприємства торгівлі, яка належала позивачу на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 01.09.2006р. на підставі рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 3434 від 28.08.2006р., та зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 15914541 згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11756718, виданого КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 06.09.2006р.
Згідно п. 14 вказаного Договору купівлі-продажу, право власності на нерухоме майно виникає у покупця з моменту нотаріального посвідчення договору та його державної реєстрації відповідно до ст. 334 ЦК України.
Зазначений договір купівлі-продажу був зареєстрований 21.04.2011р.
З моменту реєстрації договору купівлі-продажу, право власності на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , у позивача припинилось. Право власності у ТОВ « 21 СТОРІЧЧЯ» виникло з 21.04.2011р.
На вказаній земельній ділянці знаходиться нежитлова будівля торговельного комплексу, які належали позивачу на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 21.06.2007р. на підставі рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 1722 від 14.06.2007р., та зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 19302344 згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15084765, виданого КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 02.07.2007р.
Згідно п. 14 вказаного договору купівлі-продажу, право власності на нерухоме майно виникає у покупця з моменту нотаріального посвідчення договору та його державної реєстрації відповідно до ст. 334 ЦК України.
Зазначений договір купівлі-продажу був зареєстрований 21.04.2011р.
З моменту реєстрації договору купівлі-продажу, право власності на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у позивача припинилось. Право власності у ТОВ « 21 СТОРІЧЧЯ» виникло з 21.04.2011р.
Отже, станом на день прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, власником будівель за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , у 2018-2020 роках, було Приватне підприємство «КВАРТА-М».
Таким чином, позивач не був платником орендної плати за землю, на якій розташовані будівлі за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , у 2018-2020 роках, що виключає правомірність нарахування йому податкових зобов`язань оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями.
Той факт, що відповідно до п.6.6 договорів оренди, укладених між ОСОБА_1 та Дніпропетровською міською радою, у разі зміни землекористувача, придбання або відчуження будівель та споруд протягом місяця з моменту настання таких змін звернутися до міської ради для внесення відповідних змін до договору оренди земельної ділянки, не спростовує того факту, що позивач в силу підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1, пункту 269.2 статті 269, підпунктів 270.1.1, 270.1.2 пункту 270.1 статті 270, пункту 287.7 статті 287 ПК України не є платником земельного податку за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , у 2018-2020 роках.
За таких обставин, з моменту набуття права власності Приватним підприємством «КВАРТА-М» на будівлі, що розташовані на орендованій позивачем земельній ділянці, для ОСОБА_1 така оренда землі вважається припиненою, що свідчить про відсутність у позивача обов`язку щодо плати за землю з моменту державної реєстрації права власності на нерухоме майно за Приватним підприємством «КВАРТА-М».
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З урахуванням наведеного вище, виходячи із аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 2619,85 грн., що документально підтверджується квитанцією від 15.03.2021 року.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 2619,85 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, третя особа 1: Приватне підприємство «КВАРТА-М», третя особа 2: Товариство з обмеженою відповідальністю «21 Сторіччя», про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.В. Кальник

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя В.В.Кальник

19.05.2021

Рішення не набрало законної сили 19 травня 2021 р.

Суддя В.В. Кальник