Справа № 320/3884/20
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №320/3884/20 Суддя (судді) першої інстанції: Панова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

за участю

секретаря судового засідання Вітчинкіної К.О.,

представника позивача Коваленка О.Д.,

представника відповідача 1 Ільєнко І.Л.,

представника відповідача 2 Ільєнко І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного сервісного центру МВС в особі Регіонального сервісного центру МВС в Київській області (філія ГСЦ МВС) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру МВС в Київській області, Головного сервісного центру МВС в особі Регіонального сервісного центру МВС в Київській області (філія ГСЦ МВС) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Регіонального сервісного центру МВС у Київській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним скасування 03.12.2012 реєстраційної операції з автомобілем AUDI А6, 1996 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , право власності на яке належить ОСОБА_1 , 1971 року народження, рнокпп НОМЕР_2 ;

- зобов`язати Регіональний сервісний центр МВС у Київській області в особі його структурного підрозділу Територіального сервісного центру №3246 поновити реєстраційну операцію із автомобілем AUDI А6, 1996 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , право власності на яке належить ОСОБА_1 , 1971 року народження, рнокпп НОМЕР_2 .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 адміністративний позов задоволено повністю: визнано протиправним скасування 03.12.2012 реєстраційної операції з автомобілем AUDI А6, 1996 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , право власності на яке належить ОСОБА_1 , 1971 року народження, рнокпп НОМЕР_2 ; зобов`язано Головний сервісний центр МВС (ідентифікаційний код 40109173; місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Лук`янівська, 62), в особі Регіонального сервісного центру МВС у Київській області (філія ГСЦ МВС) (ідентифікаційний код 43611818; місцезнаходження: 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26) поновити реєстраційну операцію (державну реєстрацію) автомобіля AUDI А6, 1996 року випуску, кузов № НОМЕР_1 за ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головний сервісний центр МВС в особі Регіонального сервісного центру МВС в Київській області (філія ГСЦ МВС) подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Також, відповідач 2 просить витребувати від Державної податкової служби України інформацію про те чи сплачувались відповідні податки та збори при імпорті за транспортний засіб марки AUDI А6, 1996 року випуску, кузов № НОМЕР_1 .

В апеляційній скарзі РСЦ ГСЦ МВС в Київській області вказує, що на час проведення реєстраційної операції відповідача 1 та 2 не існувало, отже безпосередньо вони прав позивача не порушували, а отже їх дії не можуть бути визнані протиправними.

Відповідач 2 вказує, що у разі відсутності відомостей про сплату мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством при імпорті автомобілів, або встановлення факту, що документи, які підтверджують їх сплату, є фіктивними чи підробленими, органи ДАІ відмовляють у реєстрації транспортних засобів, а якщо такий факт встановлено в період експлуатації автомобіля після його реєстрації, відповідно до абз. 3 п. 40 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388, скасовують реєстрацію незалежно від того, хто є власником автомобіля - особа, що придбала за кордоном та ввезла в Україну цей транспортний засіб, чи інша особа, яка набула право власності на нього в подальшому.

На підтвердження своєї правової позиції відповідач 2 посилається на правовий висновок Верховного Суду України у справі №21-4104а13.

25.05.2021 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзиву на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує проти задоволення заявленого клопотання про витребовування додаткових доказів, з підстав пропуску строку його заявлення та можливого порушення процесуальних норм у разі його задоволення, зокрема дослідження судом апеляційної інстанції нових доказів, які не були наявні при винесенні оскаржуваного рішення в суді першої інстанції.

Позивач повністю погоджується з висновками суду першої інстанції та відхиляє аргументи відповідача 2, наведені в апеляційній скарзі.

Позивач вказує, що відповідач 2 помилково застосовує невірну редакцію абз. 3 п. 40 Порядку від 07.09.1998 №1388, а наведений нам правовий висновок Верховного Суду України не може бути застосований до даної справи, оскільки ґрунтувався на наявному вироку про реєстрацію автомобіля на підставі підроблених документів.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується відомостями паспорта громадянина України серія НОМЕР_3 , виданим Києво-Святошинським РВ ГУМВС України в Київській області 18.08.1998.

Згідно відомостей довідки-рахунку Серія ЦБР № 285152 від 02.06.2009, ОСОБА_1 було придбано (отримано) транспортний засіб марки AUDI А6, 1996 року випуску, кузов № НОМЕР_1 .

На підставі заяви №М1 від 02.06.2009 вказаний транспортний засіб був знятий з обліку для реалізації на підставі заяви попереднього власника ОСОБА_2 .

06.06.2009 автомобіль марки AUDI А6, 1996 року випуску, кузов № НОМЕР_1 був зареєстрований Києво-Святошинським МРЕВ за ОСОБА_1 , що підтверджується відомостями свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 із записом у графі «Особливі відмітки»: ЦБР №285152 , 02.06.2009 року, довідка-рахунок.

07.12.2010 УДАІ ГУ МВС у Київській області звернулося до СВ УСБУ в Хмельницькій області із листом, у якому просило надати відомості щодо того, чи на автомобіль марки AUDI А6, 1996 року випуску, кузов № НОМЕР_1 накладені будь-які обмеження на проведення реєстраційних дій.

Листом від 15.12.2010 №72/3/1538 СВ УСБУ у Хмельницькій області повідомило УДАІ ГУ МВС у Київській області про те, що 01.10.2008 слідчим в ОВС слідчого відділу Управління майором юстиції Дудою М.К. за результатами розгляду матеріалів перевірки, виділених слідчим прокуратури Хмельницької області з кримінальної справи №437, винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за фактами проведеної протягом 2003 - року реєстрації співробітниками Славутського МРЕВ ВДАІ УМВСУ в Хмельницькій області 131 автомобіля. В числі вказаних в постанові транспортних засобів, в п. 84 вказаної постанови зазначений автомобіль марки «АУДІ А6», номер кузова НОМЕР_1 , 1996 року випуску. Таким чином, обмеження на проведення реєстраційних операцій із вказаним транспортним засобом, зазначеною постановою знято.

03.12.2012 ВРЕР ДАІ з обслуговування Києво-Святошинського району при УДАІ ГУМВС України в Київській області було проведено скасування реєстраційної операції із автомобілем АUDI А6, 1996 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , відповідно до п. 40 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388, а саме на підставі службової телеграми ДДАІ МВС від 07.11.2012 №4/8-9602.

Листом Територіального сервісного центру №3246 Регіонального сервісного центру МВС в Київській області від 01.02.2020 року за №К-63 позивача було повідомлено про зазначене вище. Також повідомлено що, в телеграмі №07.11.2012 №4/8-9602 є посилання на листи Департаменту митних інформаційних технологій та статистики ДМС України від 08.08.2012 №18/15-19-5462 та від 21.08.2012 №18/15-19-5823, згідно яких інформація про митне оформлення в режимі вільного використання на території України автомобілем АUDI А6, 1996 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , станом на 07.08.2012 та 17.08.2012 не виявлена.

Позивач не погоджуючись зі зняттям з реєстрації належного йому транспортного засобу з підстав відсутності відомостей про сплату мита, вважаючи свої права порушеними звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що листи Департаменту митних інформаційних технологій та статистики ДМС України від 08.08.2012 року №18/15-19-5462 та від 21.08.2012 року №18/15-19-5823 не можуть вважатись документами, яким встановлюється або підтверджується факт реєстрації вказаного транспортного засобу за фіктивними чи підробленими документами, отже підстав для застосування наслідків, визначених абз. 3 п. 40 Порядку від 07.09.1998 №1388 у даній справі не має.

В судовому засіданні 16.06.2021 представник відповідачів підтримала апеляційну скаргу Головного сервісного центру МВС в особі Регіонального сервісного центру МВС в Київській області (філія ГСЦ МВС) та просила її задовольнити, представник позивача заперечував проти скасування рішення суду першої інстанції та просив залишити таке без змін.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши в судовому засіданні думку представників сторін, колегія суддів приходить до наступного.

Щодо клопотання відповідача 2 про витребовування додаткових доказів від Державної податкової служби України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

За приписами частин 3-5 ст. 79 КАС України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Механізм та порядок витребування доказів у справи визначено статтею 80 КАС України.

Так, положеннями частин 1 та 2 ст. 80 КАС України встановлено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 221 КАС України докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

За приписами пунктів 4 та 5 ч. 1 ст. 306 КАС України суддя-доповідач в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду: пропонує учасникам справи подати нові докази, на які вони посилаються, або витребовує їх за клопотанням особи, яка подала апеляційну скаргу, або з власної ініціативи; вирішує питання щодо поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції.

Згідно ч. 4 ст. 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Дослідивши вимогу апеляційної скарги відповідача 2 щодо витребовування доказів, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, оскільки РСЦ ГСЦ МВС в Київській області жодним чином не обґрунтувало причин неподання таких доказів до суду першої інстанції та не надало доказів неможливість подання таких доказів самостійно.

Крім того, в матеріалах справи наявний запит відповідача 2 до податкових органів щодо надання інформації про сплату відповідних платежів щодо автомобіля АUDI А6, 1996 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , втім матеріали справи не містять відмови ДПС України надати такі відомості.

Отже, зважаючи на вказані приписи та відсутність обґрунтування відповідача 2 неможливості самостійно отримати та надати суду такі докази, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання РСЦ ГСЦ МВС в Київській області.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте вказане жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-ХІІ (далі - Закон №3353-ХІІ), Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998 (далі - Порядок №1388), Інструкцією про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої Наказом Міністерства МВС України від 11.08.2010 №379, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.01.2011 за №123/18861 (далі - Інструкція №379).

Відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону №3353-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху. Для автоматизованого обліку зареєстрованих транспортних засобів та відомостей про їх власників ведеться Єдиний державний реєстр, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України.

Зважаючи на ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах.

Відповідно до п. 1 Порядку №1388 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Згідно з п. 8 Порядку №1388 державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України «Про дорожній рух»).

На підставі ч. 1 п. 28 Порядку №1388 ввезені в Україну транспортні засоби підлягають державній реєстрації на підставі заяв власників і вантажних митних декларацій або виданих митними органами посвідчень про їх реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції.

Відповідно до ч. 1 п. 40 Порядку №1388 зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в підрозділах Державтоінспекції на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду.

За приписами ч. 3 п. 40 Порядку №1388 у разі встановлення факту знищення, фальсифікації або підроблення ідентифікаційних номерів складових частин транспортних засобів, виявлення транспортних засобів, зареєстрованих (перереєстрованих), знятих з обліку в підрозділах Державтоінспекції, у тому числі тимчасово, за фіктивними чи підробленими документами або таких, що розшукуються правоохоронними органами України у зв`язку з незаконним заволодінням, працівники підрозділів Державтоінспекції оформляють в установленому порядку необхідні документи, скасовують державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку транспортних засобів і передають усі відповідні документи та за наявності транспортні засоби до відповідного органу досудового розслідування. Якщо виявлено факт підроблення митних документів, їх ксерокопії з необхідним поясненням надсилаються до митних органів, у зоні діяльності яких проживають особи, за якими зареєстровані відповідні транспортні засоби.

На підставі системного аналізу зазначених норм права колегія суддів дійшла до висновку, що усі транспортні засоби, що ввозяться на територію України, підлягають митному оформленню в порядку, встановленому чинним законодавством.

Здійснюючи державну реєстрацію транспортного засобу, увезеного із-за кордону, органи Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України наділені повноваженнями щодо перевірки сплати мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством при імпорті автомобілів.

При цьому наявність документів про внесення зазначених платежів є обов`язковою умовою реєстрації таких транспортних засобів в органах Державної автомобільної інспекції.

У разі відсутності відомостей про сплату мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством при імпорті автомобілів, або встановлення факту, що документи, які підтверджують їх сплату, є фіктивними чи підробленими, органи Державної автомобільної інспекції відмовляють у реєстрації транспортних засобів, а якщо такий факт встановлено в період експлуатації автомобіля після його реєстрації, відповідно до абз. 3 п. 40 Порядку №1388 скасовують реєстрацію незалежно від того, хто є власником автомобіля - особа, що придбала за кордоном та ввезла в Україну цей транспортний засіб, чи інша особа, яка набула право власності на нього в подальшому.

Якщо транспортний засіб знімається з обліку і при цьому виявляється, що він був зареєстрований в підрозділі ДАІ за фіктивними чи підробленими документами, зокрема про сплату мита, працівники підрозділу Державної автомобільної інспекції відповідно до абз. 3 п. 40 Порядку №1388 оформляють у встановленому порядку необхідні документи, скасовують державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку транспортних засобів і передають усі відповідні документи та за наявності транспортних засобів до органів внутрішніх справ для подальшого проведення перевірки, а ксерокопії підроблених митних документів з необхідним поясненням надсилаються до митних органів, у зоні діяльності яких проживають особи, за якими зареєстровані відповідні транспортні засоби.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до переконання, що умовою для поновлення реєстрації транспортного засобу є сплата митних платежів, а не лише правомірність набуття права власності на транспортний засіб, попередні реєстрації транспортного засобу та постановлення на облік у відповідних органах, а тому колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов підлягає до задоволення, оскільки первинна реєстрація транспортного засобу на території України здійснювалась іншою особою, яка і повинна був дотриматись процедури щодо митного оформлення автомобіля, та в разі наявності вини нести передбачену законом відповідальність, а відповідний державний орган мав проконтролювати вказане при реєстрації такого транспортного засобу.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі Yvonne van Duyn v.Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи будь-який ї орган схвалили певну концепцію, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у осіб (юридичних чи фізичних) стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Колегія суддів приймає до уваги те, що на момент розгляду даної справи відсутнє судове рішення, яким би було доведено, факт підробки (фіктивності) документів, що стали підставою для реєстрації транспортного засобу, але водночас колегія суддів враховує той факт, що відсутні будь-які докази сплати митних платежів, сплата яких є обов`язковою при здійсненні державної реєстрації транспортних засобів.

За наведених обставин, повно і всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши їх наявними в справі доказами, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, з огляду на відсутність підтвердження сплати митних платежів, які є обов`язковими для державної реєстрації транспортних засобів на території України, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

При розгляді даної адміністративної справи суд апеляційної інстанції враховав правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 06.03.2019 у справі №819/178/17.

Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності з урахуванням доводів наведених сторонами у даній справ, колегія суддів приходить до висновку, що за конкретно встановлених обставин у справі на підставі оцінених доказів, враховуючи правове регулювання спірних правовідносин, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.

Отже, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки відсутні будь-які докази сплати митних платежів, сплата яких є обов`язковою при здійсненні державної реєстрації транспортних засобів та вказане підтверджено листами Департаменту митних інформаційних технологій та статистики ДМС України від 08.08.2012 №18/15-19-5462 та від 21.08.2012 №18/15-19-5823 та не заперечується сторонами у справі.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що порушення норм матеріального права та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, призвело до помилкового вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного сервісного центру МВС в особі Регіонального сервісного центру МВС в Київській області (філія ГСЦ МВС) задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру МВС в Київській області, Головного сервісного центру МВС в особі Регіонального сервісного центру МВС в Київській області (філія ГСЦ МВС) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 16 червня 2021 року.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан