Справа № 607/7870/21
Суддя: Вийванко О. М.
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.06.2021 Справа №607/7870/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванко О. М.

за участю секретаря судового засідання Хримко У. А.

учасників справи:

представника позивача Позднякова М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування своїх позовних вимов позивач зазначила, що постановою серія ЕАН № 4086151 від 18.04.2021, про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, її притягнули до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 11.5 ПДР України, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн, за те що вона нібито рухалась в крайній лівій смузі при наявності двох і більше смуг для руху в одному напрямку.

Позивач не погоджується з вищевказаною постановою і вважає, що її незаконно притягнули до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні документи, які б вказували про наявність або відсутність в її діях порушень вимог п. 11.5 ПДР України, також в оскаржуваній постанові не зазначено свідків події та не додано їх пояснень, а тому факт вчинення нею правопорушення не підтверджується жодними об`єктивними даними.

Разом з тим, позивач вказує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення було здійснено без роз`яснення їй прав та обов`язків, та протокол про адміністративне правопорушення не складався, хоча вона висловлювала свою незгоду з правопорушенням, яке їй було інкриміноване.

Відтак просить визнати незаконними дії інспектора УПП в Тернопільській області Розовенка В.Р., та скасувати постанову серії ЕАН № 4086151 від 18.04.2021 в справі про притягнення до адміністративного правопорушення за порушення вимог п. 11.5 ПДР України, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а справу закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, однак надала відзив на позов в якому, вказала, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, на доказ вчинення адміністративного правопорушення додано диск DVD-R та просила в задоволені позовних вимог відмовити.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказала, що відеозаписом з нагрудного відео реєстратора поліцейського зафіксовано, що позивачу на місці розгляду адміністративної справи роз`яснено причину зупинки та суть вчиненої нею адміністративного правопорушення. Згідно ст. 278, 279, 280 КУпАП позивача повідомлено про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Після чого поліцейський роз`яснив її права, передбачені ст. 268 КУпАП, положення ст. ст. 307, 308 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі статтям 287, 289 КУпАП. Після чого позивач жодних клопотань не заявила. Крім того, як вбачається з відеозаписів з нагрудного реєстратора поліцейської, позивачу на місці розгляду адміністративної справи було продемонстровано відео автомобільного реєстратора, на якому зафіксовано факт правопорушення позивачем, а сам те, що вона рухалась в крайній лівій смузі при вільній правій. Позивач після огляду відеозапису жодного разу не заперечувала факт адміністративного правопорушення, навпаки, підтверджувала, що вона дійсно рухалась в крайній лівій смузі. Твердження позивача про те, що вона ніби то мала намір повернути ліворуч, представник відповідача вважає безпідставним, оскільки на місці розгляду адміністративної справи вона жодного разу про це не повідомила, а навпаки, стверджувала, що їй не відомо, про заборону рухатись в крайній лівій смузі при вільній правій. Зважаючи на викладене, представник позивача вважає, що оскаржувана постанова винесена на місці у присутності позивача з дотриманням норм, а тому просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач подала відповідь на відзив, в якому вказала, що не погоджується з фактами викладеними у відзиві на позов, оскільки, викладений факт стосовно роз`яснення суті правопорушення, який начебто зафіксований на відеозаписі нагрудного відео, жодним чином не підтверджує фіксування самого правопорушення. Позивач стверджує, що вона не скоювала вказане правопорушення, їй не було належним чином роз`яснено суть правопорушення, не надано право на захист. При цьому позивач дійсно, 18.04.2021 приблизно о 13 год. 30 хв. рухалась на автомобілі «Toyota Rav4 Hibrud», державний номерний знак « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_2 , яка теж знаходилась в автомобілі, по автодорозі в населеному пункті Смиківці. Вони направлялися з міста Одеси в Закарпатську область. У зв`язку з тим, що позивач не місцевий житель, дорога їй була не знайома, у зв`язку з чим вона користувалась вказівками навігатора, згідно з вказівками якого, попереду був поворот наліво, тому вона перестроїла напрямок руху, включивши поворот і стала рухатись в лівій смузі у зв`язку з тим, що потрібно було повертати наліво. Вона бачила, що позаду їде автомобіль патрульної поліції, і коли вона тільки змінила полосу руху, поліцейські одразу включили проблискові маячки, обігнали її та наказали зупинитися, що вона і виконала. Також зазначила, що протокол у справі про адміністративне правопорушення не складався, хоча вона заперечувала скоєння правопорушення, в якому її звинувачували під час складання інспектором спірної постанови, відтак вказане свідчить про порушення відповідачем приписів Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом №1376 МВС України від 06.11.2015 та ч. 5 ст. 258 КУпАП. Разом з тим, зазначила, що відзив на позов поданий та підписаний не повноважною особою, тому, вважає, що не має правових підстав його приймати. Тому просила задовольнити позовні вимоги.

При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії ЕАН № 4086151 від 18.04.2021, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Toyota Rav 4 Hybrid», державний номерний знак « НОМЕР_2 », який належить ОСОБА_2 , 18.04.2021 о 13 год. 47 хв. в с. Смиківці, на а/д М12, 157 км. рухалась в крайній смузі, не маючи наміру здійснити поворот ліворуч або розворот, в той час коли права смуга була вільна, чим порушила вимоги п. 11.5 Правил дорожнього руху України, та скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, та за що її притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

На підставі ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ч. 2 ст. 41 ЗУ «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху.

Відповідно до п. 11.5 ПДР України, на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Згідно із ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У судовому засіданні з`ясовано, що позивач рухалась транспортним засобом «Toyota Rav 4 Hybrid», державний номерний знак « НОМЕР_2 », в с. Смиківці Тернопільського району Тернопільскої області, на а/д М12, 157 км.

Як вбачається з компакт-диску, доданого відповідачем до відзиву, факту порушення позивачем п.11. 5 ПДР України не вбачається.

Аналізуючи переглянутий відеозапис, суд приходить до висновку, що саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог п. 11.5 ПДР України, та притягнення останнього до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідач же відповідно до ч. 2 ст. 77 КАСУ не надав суду належних і допустимих доказів (фото -, відео фіксація, показання свідків і т.д.), що позивачем було порушено відповідні вимоги ПДР України. Оскільки позивач стверджує, що не порушувала п.11.5 ПДР України, а відповідачем не доведено законність зупинки позивача.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Оскільки, інспектор при винесенні постанови вказав п. 11.5 ПДР України, вказує про те, що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Будь-яких інших доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідачем до суду не надано.

Крім того, при винесенні постанови відповідачем не були дотримані вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП, а саме: не враховано характер правопорушення, ступінь вини, майновий стан, особу правопорушника та обставин, які пом`якшують відповідальність, тобто постанова винесена упереджено, а інспектором не об`єктивно досліджені та враховані обставини, які мають значення для винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що позивач під час руху на автомобільній дорозі виїхала на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку, оскільки в матеріалах справи відсутні документи та матеріали, які б могли бути визнані судом як докази про їх вчинення, а також враховуючи особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, обставини, за яких було вчинено правопорушення, незначний характер даного правопорушення та в результаті вчинення якого не було спричинено будь-яких перешкод іншим учасникам дорожнього руху, суд вважає, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити.

Позивач була присутня на місці складання постанови, була повідомлена про її складання, під час спілкування нею висловлювались свої заперечення та доводи по суті вчиненого правопорушення, але працівник поліції не взяв їх до уваги, що свідчить про можливість реалізації своїх прав та об`єктивне рішення інспектора, як посадової особи, що приймає рішення у справі.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України , за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню, а справа - закриттю.

Згідно частини 1статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

За даних обставин, слід стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4086151 від 18 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510, 00 грн ( п`ятсот десять гривень 00 копійок) - скасувати.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - провадженням закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Котляревського, 24. м. Тернопіль.

Рішення суду складено та підписано 14 червня 2021 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко