Справа № 640/12082/21
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О.,

Кучми А.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Статус Капітал Плюс" на ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 13 травня 2021 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Статус Капітал Плюс" про заміну сторони у виконавчому провадженні, -

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява Товариство з обмеженою відповідальністю "Статус капітал плюс" (надалі - заявник, стягувач) про заміну сторони виконавчого провадження № 15126441 з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малиновською О.Ю. за № 2275 від 25 вересня 2009 року - АТ «Родовід Банк» на його правонаступника - ТОВ «Статус Капітал Плюс».

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 травня 2021 року заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження повернуто без розгляду.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, заявником подано апеляційну скаргу відповідно до змісту якої останній посилаючись на формальний підхід суду першої інстанції та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 травня 2020 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані, зокрема, тим, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, суд може замінювати сторону виконавчого провадження при примусовому виконанні за виконавчим написом нотаріуса у порядку адміністративного судочинства. Проте, суд першої інстанції безпідставно вказаних висновків Верховного Суду не врахував та прийняв незаконне та необґрунтоване рішення про повернення його заяви без розгляду.

У судове засідання учасники судового процесу явку уповноважених представників не забезпечили та про причини неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були повідомлені належним чином.

За наведених обставин та керуючись положеннями ст. 313 КАС України колегія суддів дійшла висновку, що неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розгляду справи та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України вирішила розглянути дану справу у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи вимоги заяви про заміну сторони виконавчого провадження ТОВ «Статус Капітал Плюс» обґрунтовує тим, що 25 вересня 2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малиновською О.Ю. було видано виконавчий напис № 2275, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення на земельну ділянку, загальною площею 0,1500га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 . Зазначена земельна ділянка на підставі Договору іпотеки передана в іпотеку ПАТ «Родовід Банк». Невиплачена в строк заборгованість виникла за Кредитним договором № 32.2/C3-006.07.2 від 24 грудня 2007 та Договорами про внесення змін до Кредитного договору, строк платежу за якими настав 24.06.2009.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації земельної ділянки загальною площею 0,1500га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . запропоновано задовольнити вимоги AT «Родовід Банк» у розмірі 1 217 622,73 гривень (а.с 50).

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ від 02 жовтня 2009 року відкрито виконавче провадження № 15126441 з примусового виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса (а.с. 51-52).

13 жовтня 2020 року між AT «Родовід Банк» (Первісний кредитор) та ТОВ «Статус Капітал Плюс» (Новий кредитор) було укладено Договір № 30 про відступлення прав вимоги та Договір про відступлення прав вимоги за договорами застави рухомого майна та договорами іпотеки (а.с. 58-69).

За даними договорами AT «Родовід Банк» (Первісний кредитор) відступив на користь ТОВ «Статус Капітал Плюс» (Новий кредитор) права вимоги до позичальника (іпотекодавця) за кредитним договором № 32.2/C3-006.07.2 від 24 грудня 2007 року з усіма додатковими договорами та договором іпотеки з усіма додатковими договорами (предмет іпотеки - земельна ділянка, площею 0,1500 га, що розташована: АДРЕСА_1 ).

Отже, оскільки у подальшому, за твердженням заявника, право вказаної вимоги було відступлено AT «Родовід Банк» ТОВ «Статус Капітал Плюс», останній звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Приймаючи ухвалу про повернення без розгляду заяви ТОВ «Статус Капітал Плюс» суд першої інстанції виходив з того, що станом на час розгляду вказаної заяви статтею 379 КАС України не передбачено вирішення адміністративними судами питання про заміну сторони у виконавчому провадженні, яке відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса. Разом з цим, судом першої інстанції було роз`яснено заявнику, що з 15 грудня 2017 року розгляд питання про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса врегульовано статтею 442 Цивільного процесуального кодексу України.

Переглядаючи матеріали справи, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (тут і далі - в редакції, чинній на момент звернення із заявою про заміну сторони виконавчого провадження) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 3 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Частиною п`ятою статті 15 цього Закону визначено, що в разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною другою статті 74 цього Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною першою статті 287 КАС України (тут і далі - в редакції, чинній на момент звернення із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, якщо не зазначено інше) учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до статті 379 КАС у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, що звернулися з поданням (заявою), та осіб, які беруть участь у справі.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до суду.

Однак законодавець розмежовує порядок оскарження таких рішень дій чи бездіяльності при виконанні судових рішень та при виконанні рішень інших органів (посадових осіб).

Разом з цим, судова колегія зауважує, що норми ЦПК України за аналогією із нормами КАС України також регламентують порядок заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК). З аналізу норм ЦПК вбачається, що питання, пов`язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу.

Отже нормами ЦПК встановлено вирішення питань пов`язаних із судовим контролем за виконанням рішень, ухвалених судами виключно в порядку цивільного судочинства.

У свою чергу, судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди.

Аналізуючи в сукупності норми статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" та статті 379 КАС України, беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, зокрема, у постановах від 22 липня 2019 року по справі № 822/1659/18, від 29 грудня 2020 року у справі № 420/2263/20 та узгоджується з правовими висновками викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року по справі № 826/7941/17.

За наведених обставин у їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів дійшла висновку, що повернення заяви ТОВ «Статус Капітал Плюс», про заміну сторони виконавчого провадження без розгляду здійснено судом першої інстанції з порушенням процесуальних вимог, що свідчить про необхідність скасування зазначеної ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 312, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Статус Капітал Плюс" задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2021 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді І.О. Грибан

А.Ю. Кучма