Справа № 215/758/21
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2021-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2021 року Справа № 215/758/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради Мурашко Константина Вітальовича про визнання бездіяльності протиправною,-
13.03.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до начальника управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради Мурашко Константина Вітальовича (далі відповідач), в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність начальника управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради Мурашко Константина Вітальовича за результатом розгляду заяви від 24.12.2020 р. вх. С-748, яка виявилася у порушенні встановленого порядку ст. 3, 22, 144 Конституції України та встановити наявність у нього компетенції (повноважень) отримувати клопотання від голів районних у місті рад для належного реагування;
- визнати протиправною бездіяльність начальника управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради ОСОБА_2 за результатом розгляду заяви від 24.12.2020 р. вх. С-748, яка виявилася у порушенні управлінської функції відповідно ст. 3, 19, 144 Конституції України та зобов`язати прийняти рішення в розумінні п. 19 ч. 1 ст. 4 КАСУ;
- визнати протиправною бездіяльність начальника управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради Мурашко Константина Вітальовича за результатом розгляду заяви від 24.12.2020 р. вх. С-748, яка виявилася у не визначеності способу захисту її інтересів до правової позиції ст. 19 ч. 2, 3, ст. 28 ч. 1, ст. 29 ч. 3, ст. 32, 34, 48, 49 Конституції України, ч. 1 ст. 3, п. 7 ст. 4, ст. 6, 10, п. «а», «б» ст. 10, ст. 31, 32, 42, ч. 1 ст. 43, ст. 53, п. «а» ст. 78 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» та встановити наявність у нього компетенції (повноважень) зобов`язати КНП Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 КМР забезпечувати ОСОБА_1 , як онко хвору людину безкоштовними медикаментами, а не як особу з інвалідністю;
- визнати протиправною бездіяльність начальника управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради ОСОБА_2 за результатом розгляду заяви від 24.12.2020 р. вх. С-748, яка виявилася у відмові надати повідомлення про повноваження осіб які розглядали заяву і надати належно завірені дві копії заяви з реєстраційними номерами.
В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що відповідач допустив бездіяльність, яка виявилась у неналежному застосуванні управлінської функції у розумінні п.п. 18, 19 ч. 1 ст. 4 КАС України, у невизначенності способу захисту інтересів ОСОБА_1 , правової позиції ст. 49 Конституції України, ч. 1 ст. 3, п. 7 ст. 4, ст.ст. 6, 10, п. "а", "б" ст. 10, ст.ст. 31, 32, 42, ч. 1 ст. 43, ст. 53, п. "а" ст. 78 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я"; у непідкоренні ч. 1, 3 ст. 49 Конституції України, ч. 4 ст. 4, п. "д" ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 38, ч. 3 ст. 39, ч. 3 ст. 43, 78 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" відповідно до заяви від 24.12.2020 року вх.№С-748.
Також за поясненнями позивача, відповідач відмовився здійснювати свої виконавчі функції та не прийняв рішення щодо розгляду її заяви. При цьому, як зазначила позивач, нормативно-правовий акт, індивідуальний акт за змістом п. 18, п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України, є актом управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, а відповідач не визнає зміст та спрямованість діяльності держави, не вживає заходи для забезпечення гарантій визначених ст. 3, ч. 2 ст. 28, ст. ст. 34, 49 Конституції України, не стоїть на захисті прав і основних свобод людини, не вживає заходів для забезпечення права на попередження за можливістю страждань і болю.
Таким чином, позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо порушення правового режиму розгляду її заяви, звернулась до адміністративного суду з позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 року адміністративний позов залишено без руху, позивачеві надано строк на усунення недоліків позовної заяви.
06.05.2021 року на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява про усунення недоліків адміністративного позову на виконання ухвали від 15.03.2021 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) учасників справи ( у письмовому провадженні).
Відповідачем надано письмовий відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначено, що 24.12.2020 року ОСОБА_1 звернулась до голови Тернівської районної у місті ради з ряду питань, які стосуються лікування, надання безоплатних рецептів та ліків як онкохворій людині. Заяву зареєстровано за № С-748, розглянуто та надано обґрунтовану відповідь на звернення позивача в межах та порядку відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» у робочому порядку без запрошення позивача з урахуванням вимог Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», постанови Кабінету Міністрів України про встановлення загальнодержавного карантину та керуючись розпорядженням голови Тернівської районної у місті ради від 18.03.2020 р. №52-р з метою недопущення імовірного зараження коронавірусною інфекцією як працівників виконкому, так і позивача. Крім того, відповідач зазначає, що виписка пільгових медикаментів проводиться згідно постанови КМУ від 17.08.1998 № 1303 «Про впорядкування безоплатного та пільгового відпуску лікарських засобів за рецептами лікарів у разі амбулаторного лікування окремих груп населення та за певними категоріями захворювань» де вказано, що безоплатно і на пільгових умовах відпускаються лікарські засоби, які зареєстровані в Україні в установленому порядку та включені до галузевих стандартів у сфері охорони здоров`я. Проте виписка препаратів, які включено за програмою «Доступні ліки» потрібно здійснювати після укладення декларації та з урахуванням постанови КМУ від 09.11.2016р. № 863, а позивач категорично відмовляється від укладання декларації з лікарем, що унеможливлює виписку безоплатних рецептів по програмі «Доступні ліки». З урахуванням викладеного, при розгляді скарги позивача від 24.12.2020 р. відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством. Окрім того, позовні вимоги є необґрунтованими. З огляду на викладене, підстави для задоволення позову відсутні.
Відповідно до ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За змістом приписів п.2 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо розгляду звернення.
Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з ч. 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
24.12.2020 року ОСОБА_1 звернулась до голови Тернівської районної у місті Кривому Розі ради Солода В.М. з заявою, у якій просила:
- подати клопотання Криворізькому міському голові, а саме просити правовим актом зобов`язати видати безоплатні рецепти на ті самі ліки за наданими вже вам рецептами від 26.08.2020 року № 521, №523, №524, №525, №526, № 527 ( разом 7 рецептів) та за поданими від 09.09.2020 року № 72, № 73, від 21.09.2020 року № 305, № 306, № 310, № 311, № 313 від 30.09.2020 року № 387, № 301, № 396, № 397, № 398, від 12.10.2020 року № 348,№ 349, № 350, №351, №352, №353, від 21.10.2020року № 552, №553, №554, №555, №556, №557, №558, №559 ( разом 26 рецептів), від 27.11.2020 року № 596, № 597, № 598, №600, № 601 і від 09.12.2020 року № 656, №657, №658, № 659, № 661, № 662 ( разом 11 рецептів), якщо відсутні у вас повноваження для належного реагування згідно ст. 3, 22, 124 Конституції України;
- подати клопотання Криворізькому міському голові, а саме просити правовим актом вжити заходи для якості надання медичних послуг, забезпечення права ОНКО хворої на попередження за можливості страждань і болю ст. 3 ч. 2 ст. 28 Конституції України для безоплатного відпуску ОСОБА_1 лікарських засобів зазаначених у рецептах від 26.08.2020 року № 521, №523, №524, №525, №526, № 527 ( разом 7 рецептів);
- подати клопотання Криворізькому міському голові, а саме просити вжити заходи до начальника управління охорони здоров`я м. Кривого Рогу Мурашко К.В., який не видав наказ до 24.12.2020 року щодо забезпечення ОСОБА_1 , як ОНКО хворої людини, безкоштовними медикаментами для лікувально-профілактичних заходів згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.08.2998 року № 1303 та який використовує бюджетні кошти не за призначенням;
- частково загладити мої моральні страждання сумою у 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 2101 грн х600 = 126 1200 грн.;
Надати запрошення для мого представника ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) з повідомленням про повноваження осіб з приводу розгляду моєї заяви від 24.12.2020 року, а після її розгляду висновки викласти в постанові, рішенні, тобто індивідуальному правовому акті, який надати мені;
- надати дві копії моєї заяви з вашими та Криворізького міськвиконкому реєстраційними номерами завірені належним чином;
- подати клопотання до начальника управління охорони здоров`я м. Кривого Рогу Мурашко К.В., яким просити зобов`язати КНП Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 КМР забезпечувати ОСОБА_1 , як ОНКО хвору людину безкоштовними медикаментами, а не як особу з інвалідністю.
Заяву було прийнято Виконавчим комітетом Тернівської районної у місті ради та присвоєно вхідний номер № С-748.
31.12.2020 року заяву № С-748 від 24.12.2020 року за належністю для вирішення питань по суті на адресу виконкому Криворізької міської ради.
Також надано перелік медикаментів, що було виписано ОСОБА_1 , як інваліду І групи за 50% відшкодування вартості лікарського засобу для лікування супутніх захворювань.
27.01.2021 року Виконавчим комітетом Криворізької міської ради управління охорони здоров`я надано лист про розгляд звернення № С-8-3 на №С-101-П від 14.01.2021 року, яким роз`яснено порядок надання пільгових медикаментів відповідно до постанови КМУ від 17.08.1998 № 1303 «Про впорядкування безоплатного та пільгового відпуску лікарських засобів за рецептами лікарів у разі амбулаторного лікування окремих груп населення та за певними категоріями захворювань». Вказано, що виписка пільгових медикаментів здійснювалась, як інваліду І групи за 50% відшкодування вартості лікарського засобу для лікування супутніх захворювань: 26.08.020р., 09.09.2020року, 21.09.2020 року, 30.09.2020 року, 12.10.2020 року, 21.10.2020 року, 27.11.2020року, 09.12.2020 року, 18.12. 2020 року.
Вирішення питання щодо відшкодування моральних збитків запропоновано вирішити заявнику в правовому полі та роз`яснено, що постановою Кабінету Міністрів України про встановлення загальнодержавного карантину № 211 скасовано до особистого розпорядження проведення особистих прийомів громадян, а тому відсутня можливість запросити представника для розгляду звернення.
Відповідачем направлено копію відповіді на запит ОСОБА_1 № С-8-3 відповідно до реєстру вихідної кореспонденції Управління охорони здоров`я виконкому Криворізької міської ради.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Згідно з преамбулою Закону України «Про звернення громадян» (№393/96-ВР від 02.10.1996 р., далі - Закон №393) цей Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Частиною першою статті 1 Закону №393 передбачено право громадянина України звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (частина 1 статті 3 Закону України «Про звернення громадян»).
Визначення «заяви» (клопотання) міститься у частині 3 статті 3 Закону України «Про звернення громадян» та означає, що звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Відповідно до статті 4 цього Закону до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:
порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);
створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;
незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.
Статтею 7 Закону №393 передбачено заборону відмови в прийнятті та розгляді звернення.
Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.
Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.
Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.
Відповідно до статті 16 Закону №393 скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.
Статтею 18 Закону №393/96-ВР встановлено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право:
особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви;
знайомитися з матеріалами перевірки;
подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу;
бути присутнім при розгляді заяви чи скарги;
користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку;
одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;
висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги;
вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.
Відповідно до статті 19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:
об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;
у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;
на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;
скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;
забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;
письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;
вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;
у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;
не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;
особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.
За змістом частини першої статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» визначено термін розгляду звернень громадян.
Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.
Системний аналіз викладених правових норм дозволяє дійти висновку, що кожен громадянин в разі порушення його законних прав має право звернутися органів влади, їх посадових осіб із заявою (клопотанням), пропозицією чи скаргою, при цьому, таке право кореспондується із обов`язками органів влади здійснити розгляд таких звернень та повідомити про наслідки розгляду таких заяв (клопотань) з урахуванням їх функціональних обов`язків у порядку та з дотримання умов, визначених Законом України «Про звернення громадян».
У спірних правовідносинах позивач звернувся до начальника Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради Мурашко К.В. із заявою від 24.12.2020 р., зареєстрованої в управлінні за вх.№С-748.
В ході судового розгляду справи встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за результатами розгляду заяви позивача від 24.12.2020 р. за вх. №С-748 Управлінням охорони здоров`я Виконавчого комітету Криворізької міської ради було підготовлено позивачу письмову відповідь, що викладена у листі від 27.01.2021 р. за вих. №С-8-3.
Як встановлено судом, у листі від 27.01.2021 р. за вих. №С-8-3 було надано відповіді на усі питання, які порушені ОСОБА_1 у заяві від 24.12.2020 р. за вх. № С-748, а також надані запитувані документи.
Копію листа від 27.01.2021 р. за вих. №С-8-3 надіслано позивачу на адресу: АДРЕСА_2 , засобами поштового зв`язку, що підтверджується реєстром вихідної кореспонденції Управління охорони здоров`я виконкому Криворізької міської ради за лютий місяць 2021 року.
Отже, порушень вимог Закону України «Про звернення громадян» щодо розгляду заяви від 24.12.2020 р. вх.№ С- 748, термінів розгляду, вирішення питань, заявлених у заяві від 24.12.2020 р. вх.№С- 748, надання на них відповіді та повідомлення позивача про результат розгляду з боку Управління охорони здоров`я Виконавчого комітету Криворізької міської ради матеріалами справи не встановлено.
У зв`язку з чим, не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка виявилась у не винесенні рішення за результатами розгляду заяви від 24.12.2020 вх.№С-748.
Доводи позивача про допущення з боку відповідача бездіяльності, яка виявилась у не винесенні індивідуального акту та у порушенні управлінської функції відповідно до п.18,19,144 Конституції України, безпідставні та необґрунтовані.
Письмова відповідь, надана на звернення громадян в порядку Закону України «Про звернення громадян», не може мати юридичної сили, оскільки відповідно до теоретичних основ права, юридична сила є основною властивістю правових актів діяти та породжувати правові наслідки: виникнення, зміни, припинення правовідносин.
Письмова відповідь на звернення громадян не є правовим актом, а орган місцевого самоврядування не є суб`єктом правотворчої діяльності.
Враховуючи ту обставину, що заява позивача від 24.12.2020 р. за вх.748 була розглянута в порядку Закону України «Про звернення громадян», за наслідками розгляду заяви від 24.12.2020 р. за вх.748 відповідь позивачу була надана у повному обсязі на кожну вимогу заявника та у письмовій формі з направленням останньому на його адресу засобами поштового зв`язку, і чинним законодавством України не передбачено можливості надання правових актів у рамках розгляду звернення громадян згідно Закону України «Про звернення громадян», тому доводи позивача щодо допущення відповідачем протиправної бездіяльності через не винесення рішення в розумінні п. 18, 19 ч.1 ст. 4 КАС України, безпідставні.
Виходячи з викладеного, а також меж заявлених позовних вимог та обставин, якими позивач їх обґрунтовує, позивачем не доведено порушення відповідачем управлінської функції при розгляді і вирішенні заяви від 24.12.2020 вх.№ С-748.
Щодо вимоги позивача про визначення протиправною бездіяльності начальника управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради Мурашко К.В. щодо невизначеності способу захисту інтересів позивача та визначення компетенції зобов`язати КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Криворізької міської ради забезпечувати позивача безоплатними медикаментами як ОНКО хвору людину, а не як особу з інвалідністю суд зазначає наступне.
Відповідач надав суду посадову інструкцію начальника управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради, затверджену міським головою від 20.10.2020 року, відповідно до розділу 2 якої визначені основні завдання і обов`язки начальника управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради, серед яких відсутні, зокрема, повноваження щодо видання правових актів, надання рецептів на ліки.
Так, розділом 2 означеної інструкції визначено, що основними завданнями і обов`язками начальника управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради, є:
2.1. Реалізація державної політики в галузі охорони здоров`я в місті.
2.2. Управління закладами охорони здоров`я комунальної власності міста, організація їх фінансового забезпечення та зміцнення їх матеріально-технічної бази.
2.3. Аналіз стану охорони здоров`я в місті, прогнозування розвитку охорони здоров`я, удосконалення мережі закладів охорони здоров`я комунальної власності міста згідно з медичними потребами громадян; розробка та організація виконання міських цільових програм охорони здоров`я.
2.4. Організація і забезпечення медичного обслуговування населення.
2.5. Контроль за дотриманням законодавства в галузі охорони здоров`я закладами охорони здоров`я комунальної власності міста.
2.6. Підготовка відповідно до планів роботи міськради і виконкому міської ради матеріалів для розгляду питань на сесіях міської ради та засіданнях виконкому міської ради.
2.7. Розробка і надання на розгляд виконкому міської ради заходів із зміцнення матеріально-технічної бази закладів охорони здоров`я комунальної власності міста, контроль за їх виконанням; використання приміщень функціонуючих закладів, надання допомоги керівникам у вирішенні питань, пов`язаних з ремонтом і підготовкою до роботи в зимовий період відповідно до вимог діючого законодавства України.
2.8. Визначення потреби у закладах охорони здоров`я комунальної власності міста та надання пропозицій до виконавчого комітету міської ради щодо удосконалення їх мережі відповідно до соціально-економічного стану міста за наявності необхідної матеріально-технічної бази, медичних кадрів тощо.
2.9. Оперативний контроль за збереженням існуючої мережі закладів охорони здоров`я комунальної власності міста, сприяння їх фінансовому, матеріально-технічному забезпеченню, у тому числі шляхом здійснення централізованих закупівель ліків, медичного та іншого обладнання і устаткування.
2.10. Організація виконання та контроль за дотриманням законодавства у сфері охорони здоров`я населення, забезпечення пільгових категорій населення лікарськими засобами та виробами медичного призначення в межах наданого фінансування.
2.11. Узгодження статутів закладів охорони здоров`я комунальної власності міста, проходження їх реєстрації відповідно до чинного законодавства.
2.12. Комплектування закладів охорони здоров`я комунальної власності міста медичними працівниками, в тому числі керівними кадрами; вдосконалення професійної кваліфікації медичних працівників, їх перепідготовка та атестація у порядку, встановленому Міністерством охорони здоров`я України.
2.13. Забезпечення соціального захисту, охорони життя, здоров`я та захисту прав працівників закладів охорони здоров`я комунальної власності міста.
2.14. Розгляд у межах компетенції заяв, скарг, вжиття заходів щодо усунення причин, що їх викликають, перевірка стану цієї роботи у закладах охорони здоров`я комунальної власності міста.
2.15. Здійснює особистий прийом громадян з питань охорони здоров`я.
2.16. Подає в установленому порядку статистичну звітність про стан і розвиток охорони здоров`я в місті.
2.17. Інформування населення про стан та перспективи розвитку охорони здоров`я в місті.
2.18. Інформаційна підтримка ресурсів, розміщених на офіційному вебпорталі міста Кривого Рогу "Криворізький ресурсний центр", що за своїм змістом належать до компетенції управління; удосконалення їх структур та змісту.
2.19. Загальне керівництво роботою управління, розподіляє обов`язки між працівниками управління, контролює їх роботу.
2.20. У межах своєї компетенції видає накази та контролює їх виконання.
2.21. Надає пропозиції міському голові щодо структури та штатного розпису управління, заохочення працівників управління або притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення службових обов`язків та дисципліни.
2.22. Затверджує положення про структурні підрозділи управління, посадові інструкції працівників.
Крім того, відповідно до пункту 2.1 Інструкції про порядок відпуску лікарських засобів і виробів медичного призначення за рецептами безоплатно і на пільгових умовах у разі амбулаторного лікування осіб та порядок взаєморозрахунків лікувально-профілактичних закладів з аптеками, рецепти на отримання лікарських засобів безоплатно і на пільгових умовах дозволяється виписувати лікарям лікувально-профілактичних закладів системи Головного управління охорони здоров`я та інших відомств, котрі мають відповідні кошти на оплату рецептів.
Рецепти пільговим верствам населення на отримання лікарських засобів, виробів медичного призначення виписуються лікарями, використовуючи перелік (додаток 9), при пред`явленні документів, що підтверджують право особи на безоплатне та пільгове забезпечення лікарськими засобами. Номер і дата видачі документа заноситься в амбулаторну карту хворого.
З огляду на викладене, суд зазначає, що реалізувавши своє право на звернення до суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до відповідача із заявою (запитом) від 24.12.2020 року за вх. № С-748, на яку відповідачем у встановлений законом строк була надана письмова відповідь від 27.01.2021 року за вих. № С-8-З. При цьому, суд, дослідивши зміст листа, встановив, що відповідач надав відповідь на кожне з порушених позивачем у заяві питань в межах, наданих йому законом повноважень та у встановленому законом порядку.
Також, суд зазначає, що надані відповідачем відповіді по суті порушених у зверненнях до державного органу питань є дискрецією органу державної влади.
За змістом Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Тому, суд, перевіривши правомірність дій (бездіяльності) відповідача при розгляді заяви позивача щодо їх відповідності вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, доходить висновку, що відповідачем не було допущено протиправної бездіяльності при наданні позивачу відповіді на його заяву. Адже, відповідач надав суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази правомірності своїх дій щодо надання ним письмової відповіді на заяву (запит) позивача від 24.12.2020 року за вх.№С-748 у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. Тим більше, що така відповідь була надана позивачу в порядку, визначеному ст. 7, ст.18 Закону України «Про звернення громадян» і з урахуванням принципів ст. 34 Конституції України.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог частин першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Суд зазначає, що у межах заявленого позову позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, натомість відповідачем як суб`єктом владних повноважень доведено правомірність дій, що оскаржуються.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що при наданні відповіді на заяву позивача від 24.12.2020 р. вх.№С-748 відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до начальника Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради Мурашко Константина Віталійовича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук