Справа № 420/8091/21
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8091/21
УХВАЛА
16 червня 2021 року м. Одеса
До Одеського окружного адміністративного суду 17 травня 2021 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, в якому позивачка просить:
- стягнути з Міністерства Юстиції України на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України судові витрати, які понесла позивачка при зверненні до суду.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року вищевказаний адміністративний позов залишено без руху з підстав недотримання позивачкою вимог ст.ст.160, 161 КАС України, а саме:
- в порушення п.6 ч.5 ст.160 КАС України позивачем не зазначено відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору;
- в порушення п.7 ч.5 ст.160 КАС України позивачем не зазначено відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;
- в порушення вимог п.11 ч.5 ст.160 КАС України, у позові відсутнє власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
- у зв`язку з пропуском позивачкою строку звернення до суду встановленого ч.5 ст.122 КАС України.
Надано позивачці 10-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.
Розглянувши подане клопотання про усунення недоліків позовної заяви, а також заяву про поновлення строку звернення до суду, суд вважає, що недоліки позовної заяви зазначені в ухвалі суду від 19 травня 2021 року про залишення позову без руху позивачкою не усунуто в повному обсязі з наступних підстав.
Згідно ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Нормами ч.1 ст.120 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч.5 ст.122 КАС України).
Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.
Отже, чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків має на меті досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Оцінюючи доводи, наведені позивачкою для поновлення строку звернення до суду, суд зазначає, що поважними причинами пропуску цього строку визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду, і мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Оцінюючи обставини звернення ОСОБА_1 з позовом до суду з урахуванням положень частини п`ятої статті 122 КАС України, суд зазначає, що вказаною нормою статті 122 КАС України встановлено скорочені строки звернення до суду у справах щодо проходження публічної служби, які не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету якнайскорішого поновлення порушених прав добросовісного позивача. При цьому не порушується пропорційність між застосованими законодавцем засобами (строком звернення до суду за захистом порушеного права протягом одного місяця з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів) та метою звернення до суду.
Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Аналогічна правова позиція викладена а постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 лютого 2021 року по справі №9901/141/20.
Будь-яких поважних підстав не звернення до Міністерства юстиції України в строки передбачені ч.5 ст.122 КАС України, для отримання оскаржуваного рішення, позивачкою надано не було.
Суд зазначає, що позивачка, маючи намір реалізації наданого їй права на звернення до суду, повинна діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у неї прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх процесуальних обов`язків, що також передбачає частина друга статті 49 КАС України.
Отже, наведені позивачкою підстави пропуску строку звернення до суду оцінюються судом як негативне явище у поведінці державного реєстратора, по сплину значного проміжку часу, а також мають суб`єктивний характер та не позбавляли останню можливості звернутись до суду з даним позовом у встановлені КАС України строки.
Вказана позиція суду узгоджується з висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 29.04.2020 року у справі №560/1942/19 та постанові від 18.06.2020 року у справі №140/2024/19.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2020 року по справі №340/1225/20 звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.
Слід зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах і стимулює суд та учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року також визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судових захист і доступ до правосуддя.

Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббіса та інш. проти Великобританії, рішення від 22.10.1996 р., Девеер проти Бельгії, рішення від 27.02.1980 р.).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 квітня 2020 року у справі №826/14707/16.

За таких обставин, обґрунтування причин поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду, вказані у заяві позивачки про поновлення строків, не приймаються судом в якості поважності причин пропущеного строку, оскільки не зазначено поважних обставин із наданням відповідних доказів неможливості звернення до суду із даним позовом.

Згідно з вимогами п.1 ч.4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За таких обставинах, в силу п.1 ч.4 ст.169 КАС України, позов ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення оформлене листом від 04.03.2020 року №10648/1519-26-20/19.2.3 слід визнати неподаним та повернути позивачу.

Відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.122, 169, 240, 243, 248, 287 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення оформлене листом від 04.03.2020 року №10648/1519-26-20/19.2.3 - повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя С.О. Стефанов