Справа № 240/3029/21
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у роз`ясненні судового рішення

16 червня 2021 року м. Житомир справа № 240/3029/21

категорія 112030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гуріна Д.М., розглянувши заяву про роз`яснення судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Управління соціального захисту населення Богунського району м.Житомира, про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

встановив:

15.06.2021 на адресу суду від позивача надійшла заява вх. №32608/21 про роз`яснення судового рішення від 09.06.2021 у справі №240/3029/21.

Заява мотивована тим, що позивачу рішення від 09.06.2021 у справі №240/3029/21 є незрозумілим в частині вимог КАСУ - рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акта в ієрархії національного законодавства (ЄСПП), що регулює спірні правовідносини, подібні право відносини (аналогія закону), або за відсутності такого закону - на підставі конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права), принципів верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини - при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення суду, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі підтвердженими тими доказами які були досліджені під час розгляду судової справи з урахуванням вимог КАСУ. Суд, на думку позивача, не зрозуміло описав з`ясування обставин, має пояснити, що ж за докази надали відповідачі згідно вимог статті 77 КАСУ. Крім того, позивач вказує, що рішення суду незалежно від виду провадження, повинно бути гранично повним, зрозумілим, чітким та містити вступну, описову, мотивувальну і резолютивну частини, з додержанням зазначеної послідовності (Постанова №97 від 20.05.2013 Пленуму ВАСУ «Про судове рішення в адмінсправі»).

Позивачу незрозуміло, чому рішення суду не відображає таких, неодноразово аргументованих позивачем фактів отримання доходу (з/п) за 1982-2009 роки, довідок ДФС від 02.03.2018 та 30.09.2019, прийнятих сум доходу ГУ ПФУ в Житомирській області, що однозначно менше мінімальної з/п і суперечить ЗУ «Про оплату праці», «Про мінімальну заробітну плату», жодного врахування вимог статей 10, 12, 13, 28 Конвенції про права осіб з інвалідністю, статей 46, 48, 129 Конституції України - без належного погодження з позивачем, виду пенсії з 2016 року, в суді, де позивач позбавлений права бути почутим, та належного переведення заробітків 1982-1996 років в співставну валюту (немає позиції суду стосовно дотримання статей 1, 3, 8, 9, 22, 46, 48, 55, 56, 68, 129 Конституції України, Постанови №9 Пленуму ВСУ від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні право суддя», Указу Президента України від 25 серпня 1996 року №792/96 «Про грошову реформу в Україні», не врахування доходу за період 1999-2005 років, підтверджених довідками ДПІ від 02.03.2018, (яка дубльована довідкою від 30.09.2019), необґрунтовано заміну доходу на податок 66 грн в місяць, що значно менше мінімальної з/п (доходу), що суперечить статті 43 Конституції України, статті 3 ЗУ «Про оплату праці», статті 95 Кодексу законів про працю. Рішення, на думку позивача, є однобоке - захист відповідачів.

Позивач просить змінити форму викладення рішення таким чином, щоб ті частини рішення від 09.06.2021, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше, зрозуміліше і конкретно. Чітко прописати, обґрунтувати причини безпідставності позову. Роз`яснення судом положення про надання позивачу субсидії, а також суми доходу в розмірі 3550,00 грн.

Крім того, позивач просить суд роз`яснити чому ним враховано відзив, який подано із пропуском строку, а також щодо врахування рішення суду від 11.02.2020 у справі №240/10140/19.

Частина 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може розглянути питання роз`яснення судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та державного виконавця. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Оскільки, розгляд адміністративної справи №240/3029/21 здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, суд визнав за можливе розглянути заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи заяву позивача про роз`яснення судового рішення, суд виходив з наступного.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09.06.2021 відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Управління соціального захисту населення Богунського району м.Житомира про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Судове рішення станом на 16.06.2021 не набрало законної сили.

Частиною 1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

З аналізу даної норми вбачається, що роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом - відсутністю причинно-наслідкових зв`язків у межах документу, невідповідності мотивувальної частини рішення його резолютивній частині; недотриманням вимог ясності, яке полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення та визначеності рішення. Таким чином, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Суд зауважує, що роз`яснення ухваленого судового рішення, яке набрало законної сили, є одним із способів усунення такого недоліку, як невизначеність (неясність і незрозумілість судового рішення), що створює перешкоди або унеможливлює його виконання.

В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення.

Згідно із частиною 1 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частина 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлює, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Крім того, суд зазначає, що механізм, визначений цією статтею, не може використовуватися, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє, наприклад, мотивації судового рішення.

Як роз`яснив Пленум Вищого адміністративного суду України у постанові №7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду (пункт 19).

Тобто, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить, а із змісту закону вбачається, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

Наведені ОСОБА_1 у заяві мотиви аж ніяк не обґрунтовують необхідність надання роз`яснення судового рішення.

Отже, з рішення суду від 09.06.2021 вбачається, що його текст труднощів для розуміння не викликає, тому розширеного тлумачення шляхом його роз`яснення та винесення процесуального документу з цього приводу не потребує.

Судове рішення постановлено на підставі зібраних доказів та матеріалів справи.

За таких обставин та враховуючи, що рішення суду від 09.06.2021 є повним і труднощів для розуміння не викликає, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про роз`яснення рішення суду.

Крім того, суд зазначає, що на підставі частини 1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили. Однак, як встановлено з даних КП "Діловодство спеціалізованого суду" рішення у справі №240/3029/21 не набрало законної сили станом на 16.06.2021.

Стосовно доводів позивача про протиправне врахування судом при винесенні рішення від 09.06.2021 відзиву ГУ ПФУ в Житомирській області, то суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Частинами 1, 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

При цьому пунктом 2 частини 5 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений обов`язок учасників справи сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Отже, виходячи з наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України кожен з учасників справи зобов`язаний сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, а відзив у даній справі, яка відноситься до справ визначених частиною першою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, має значення для з`ясування всіх обставин у справі.

Відповідно до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно з частинами 5, 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З наведених норм вбачається, що несумлінне виконання стороною відповідача обов`язку сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи шляхом подання відзиву до суду, може бути кваліфіковане як визнання позову або призвести до розгляду справи за наявними матеріалами. Застосування таких наслідків неподання відзиву є правом, а не обов`язком суду, та застосовується судом для справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Водночас статтею 119 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню адміністративного судочинства.

Отже, суд може визнати розумним строк, якщо вчинення процесуальної дії відповідає завданню адміністративного судочинства.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 30.03.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи, а також встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті, зокрема відзивів на адміністративний позов, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі.

15 квітня 2021 року ГУ ПФУ в Житомирській області отримано ухвалу суду від 30.03.2021, таким чином останній строк на подання відзиву закінчується 01.05.2021, однак оскільки 1, 2, 3, 4 травня 2021 року були вихідними днями, то за загальним правилом обрахунку процесуальних строків, встановленого статтею 120 Кодексу адміністративного судочинства України, останнім днем строку подання відзиву є 05.05.2021.

На виконання ухвали суду від 30.03.2021 в частині надіслання відзиву, ГУ ПФУ в Житомирській області 07.05.2021 за вх. №23914/21 подано через відділ документального забезпечення суду відзив на позовну заяву.

Оскільки суддя Гурін Д.М. у період з 26.04.2021 до 10.05.2021 перебував у щорічній відпустці, то вказаний відзив передано йому на розгляд 11.05.2021. Отже, з огляду на перебування судді у відпустці та незначний строк (2 дні) порушення строку подання відзиву, суд, врахував відзив при розгляді справи як такий, що був поданий в розумні строки, з метою дотримання статей 2, 3, 9 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки він сприяв з`ясуванню всіх обставин у справі, що відповідає засадам адміністративного судочинства, а незначна затримка строку подання відзиву не свідчила про зловживання відповідачем процесуальними правами.

Керуючись статтями 243, 248, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви від 15.06.2021 вх. №32608/21 про роз`яснення рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09.06.2021 у справі №240/3029/21 .

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Д.М. Гурін