Справа № 235/3459/21
Суддя: Назаренко Г. В.
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/235/45/21
Справа № 235/3459/21 РІШЕННЯ
17 червня 2021 року м. Покровськ
Красноармійський міськрайонний суд Донецької області
у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.
за участю секретаря судового засідання Овчаренко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє Родіонов Анатолій Миколайович, до поліцейського 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Донецькій області капрала поліції Куркчи Костянтина Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
У травні 2021 року ОСОБА_1 , від імені якого діє Родіонов А.М., звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14 травня 2021 року ОСОБА_1 рухався на автомобілі Mitsubishi Sport державний номерний знак НОМЕР_1 по автодорозі в напрямку м. Маріуполь. Під час руху поза межами населеного пункту, спускаючись з пагорбу на під`їзді до населеного пункту Республіка, позивач побачив, що йому назустріч через зустрічну полосу руху йде поліцейський. ОСОБА_1 виконав вказівку поліцейського жезлом про зупинку на своїй смузі руху безпосередньо неподалік знаку населеного пункту Республіка. Під час спілкування з відповідачем, останнім було повідомлено водія ОСОБА_1 про те, що він перевищив швидкість руху, факт чого було зафіксовано пристроєм TruCam LTI20/20 TCO000587. На даній ділянці дороги були відсутні будь-які знаки обмеження швидкості, а також дорожній знак 5.70 про здійснення відеофіксації. Під час спілкування поліцейський не заперечував, що він здійснював фіксацію правопорушення пристроєм, який тримав у руках, а не стаціонарно. За результатами розгляду справи ОСОБА_1 було вручено копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
Вважав постанову про накладення на нього адміністративного стягнення незаконною з наступних підстав.
Знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» інформує про можливість здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. В даному випадку зазначений знак на даній ділянці дороги був відсутній.
Відповідно до ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху. З урахуванням наведеного позивач вважав, що прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості транспортного засобу не може утримуватися працівником поліції в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим.
Відсутні докази щодо наявності будь-яких обмежувальних знаків швидкості, які б підтверджували порушення швидкісного режиму в населеному пункті.
ОСОБА_1 наголошує на тому, що рухався по дорозі Т0803, а не по дорозі Н08, напрямок руху був від населеного пункту Нікольське, а фіксацію пристроєм поліцейські виконували коли він рухався, не доїжджаючи до знаку «Населений пункт» 250-300 м. Зупинити автомобіль миттєво неможливо, і водій зупинився, одразу проїхавши зазначений знак на протилежній ділянці дороги. Тобто фіксація швидкості автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , здійснювалась за межами населеного пункту, до зони дії дорожнього знаку 5.47 «Початок населеного пункту».
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підстав наведено просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с.2).
У встановлений судом строк відповідач подав відзив, в якому позовні вимоги не визнав з наступних підстав.
Під час несення служби на автомобільній дорозі загального користування державного значення Н-08 «Бориспіль Дніпро Запоріжжя Маріуполь» на 680 км (населений пункт «Ксенівка») 14 травня 2021 року екіпажом «Чайка» за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCamLTI 20/20 (серійний номер TCO000587) було виявлено порушення ПДР, а саме водій транспортного засобу Mitsubishi Sport з номерним знаком НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 125 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 75 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України, після чого на підставі ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» транспортний засіб було зупинено поліцейським.
На долученому фото вбачається повний опис події: дата та час скоєння правопорушення, місце скоєння правопорушення, на який саме прилад було зроблено фіксацію правопорушення (серія, номер).
Поліцейський підійшов до водія автомобіля, представився належним чином, довів водію суть скоєного ним адміністративного правопорушення, запропонував йому пред`явити документи, передбачені п.2.1 ПДР України, а саме посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі п.2 ч.1 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» та п.2.4а ПДР України.
На вимогу поліцейського щодо пред`явлення зазначених документів водія, яким виявився ОСОБА_1 , було виконано в повному обсязі.
Позивачем було порушено п.12.4 ПДР України, який передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.4 ст.122 КУпАП.
Лазерний вимірювач швидкості TruCamLTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.
Відповідно до Інструкції виробника Laser Technologe Inc, США, використання лазерного вимірювача швидкості TruCamLTI 20/20 передбачає можливість використання даного приладу в автоматичному режимі, вказаний режим дозволяє автоматично фіксувати номерний знак та швидкість руху транспортного засобу. Слід зазначити, що відповідно до наведеної Інструкції лазерний вимірювач швидкості TruCamLTI 20/20 може використовуватися як в мобільному так і в статичному положенні. Тобто поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Слід зауважити, що Мінекономрозвитком ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» було зазначено, що лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного ручного режиму роботи, вимірювач
TruCam може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі. Отже, використання приладу TruCam в ручному режимі, на думку відповідача, є законним.
Для фіксації допустимих швидкісних режимів транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу +-2%.
Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.
Слід зауважити, водій в першу чергу повинен керуватися безпосередньо п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год, а не намагатися піти від відповідальності нічим не підтвердженими словами.
На відстані 50-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону.
Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості.
При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний знак високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.
Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази поліції в суді в разі оскарження факту порушення.
Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.
Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але й в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.
Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.
Тому достовірність інформації про порушення ПДР може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі.
Так, ч.2 ст.40 Закону № 580-У111 містить лише законодавчий припис про те, що інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.
При цьому жодними положеннями Закону № 580-У111, в тому числі ч.1 ст.40, не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків.
При цьому згідно загально доступної інформації на офіційному сайті Патрульної поліції України повідомлено про розташування пристроїв вимірювання швидкості TruCam. Зазначено, що на дорозі встановлені відповідні знаки, які попереджають про фото- та відеофіксацію порушень та у місцях фіксації порушень стоїть службовий автомобіль з увімкненими синіми проблисковими маячками.
Таким чином, докази отримані за допомогою лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCamLTI 20/20 № ТС000587 є належними та допустимим.
Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення ПДР та проведення експертиз не є обов`язковим.
лазерний вимірювач швидкості TruCamLTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.
На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань типів вимірювальної техніки, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 05.04.2012р. № 437 затверджено перелік засобів вимірювальної техніки.
До вказаного переліку було включено засіб вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який на підставі вказаного наказу було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.
На підставі вищевикладеного 29 серпня 2012 року фірмі LaserTechnology, Inc., яка є виробником TruCam, було видано Сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1-2903-2012.Вищевказана процедура проведення державних приймальних випробувань типів вимірювальної техніки з подальшою реєстрацією таких типів вимірювальної техніки в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки і видачою Сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки була передбачена положеннями Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та іншими підзаконними нормативно-правовими актами, які наразі втратили чинність.
Так, відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який втратив чинність 01.01.2016р., засоби вимірювальної техніки, призначені для серійного виробництва в Україні або для ввезення на територію України партіями, підлягають державним приймальним та контрольним випробуванням з метою затвердження типів цих засобів або контролю їх відповідності затвердженим типам і обов`язковим вимогам нормативних документів з метрології.
Також відповідно до п.1.3 Порядку оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, затвердженого наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 19.02.2002 № 100, який втратив чинність 14.06.2016р., сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки видаються на підставі позитивних результатів державних приймальних або державних контрольних випробувань засобів вимірювальної техніки іноземним виробником, засобів вимірювальної техніки або їхнім офіційним представникам в Україні для офіційного підтвердження затвердження типу засобів вимірювальної техніки і можливості їх ввезення на територію України.
Тобто вказана процедура проводились виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно вироблятися в Україні або ввозити на територію України.
Саме на виконання вимог вищевказаних нормативно-правових актів, які наразі втратили чинність, і здійснювались державні приймальні випробування приладу TruCam з подальшою реєстрацією останнього в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки і дачею Сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки.
Дійсно, наказом Міністерства економічного розвиту і торгівлі України від 02.11.2015р. № 1362 TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.
Виходячи з вищевказаних положень, у разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із державного реєстру заборонялося їх серійне виробництво або ввезення на територію України. Однак засоби вимірювальної техніки, які були ввезені на територію України та введенні в експлуатацію до моменту виключення їх із вказаного Державного реєстру, дозволяється застосовувати, оскільки в даному випадку закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.
Також необхідно зауважити, що відповідно до п.3 Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.07.2016 № 1161, який є чинним, зберігання інформації про затверджені типи засобів вимірювальної техніки, унесені в установленому порядку до набрання чинності Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» до Державного реєстру засобів вимірювальної техніку, як формування та ведення вказаного реєстру, здійснювалося до 01.01.2019. При цьому прилад TruCam було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно, його подальша експлуатація жодним чином не обмежена нормами чинного законодавства.
Наразі єдиною та визначальною вимогою діючого законодавства у сфері метрології та метрологічної діяльності до засобів вимірювальної техніки, яке вже введено в експлуатацію, є необхідність здійснення їх повірки.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці.
Новим Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016р., не передбачено повторного проходження даної процедури сертифікації для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Більш того, такої процедури як сертифікація взагалі вже не міститься в нормах чинного законодавства України.
Для всіх законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки згідно наказу Мінекономрозвитку від 13.10.2016 № 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлено міжповірочні інтервали. В тому числі це стосується вимірювачів швидкості руху транспортних засобів дистанційних, до яких відноситься і вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam. Міжповірочний інтервал для нього становить 1 рік.
Таким чином, докази, отримані за допомогою лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 TruCam № ТС000587 є належними та допустимими.
Твердження позивача, що він перебував за межами населеного пункту с. Ксенівка повністю спростовуються фото розташування знаків населених пунктів 5.45.
Згідно з фото, яке автоматично зроблено приладом TruCam, зафіксовано, що відстань від поліцейського, якій вимірював швидкість, до автомобіля позивача склала 390,7 м.
Слід зазначити наступне, що дорожній знак 5.70 «Фото-, відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» носить лише інформативний характер, тобто він інформує про можливість здійснення контролю за порушення ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів, позивач повинен керуватись насамперед п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год та ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.
Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму.
Виходячи з вищевикладеного позивачем не доведено відсутність дорожнього знаку 5.70 та 5.45 та не доведено своїх тверджень про невчинення порушень ПДР.
Отже, позивач знаходився в межах населеного пункту с. Ксенівка, а відтак і сам автомобіль перебував в межах цього населеного пункту.
Відповідач вважав, що повноваження представника позивача не підтверджені належим чином, оскільки виданий на представництво позивача в судах усіх інстанцій.
На підставі наведеного відповідач вважав, що підстави для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відсутні, просив в позові відмовити.
Представник позивача Родіонов А.М. в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не прибув, не повідомив про причини неявки.
Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Дослідивши письмові докази і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає, що в позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідний зміст спірних правовідносин.
14 травня 2021 року поліцейським 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Донецькій області капралом поліції Куркчи Костянтином Олександровичем винесено постанову серія ЕАН № 4206993 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.122 КУпАП про те, що 14 травня 2021 року о 17 годині 10 хвилин у с. Республіка (Трасанов 680 км/390м) водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mitsubishi Pajero Sport державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 125 км/год в населеному пункті, перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 75 км/год (швидкість вимірювалось приладом TruCam LТI20/20 ТС000587), чим порушив вимоги п.12.4 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.122 КУпАП. На позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн (а.с.4).
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст.53 Закону України «Про дорожній рух»).
Пункт 1.10 ПДР визначає значення термінів, зокрема: населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45 "Населений пункт", 5.46 "Кінець населеного пункта", 5.47 "Населений пункт", 5.48 "Кінець населеного пункта".
Водночас, п.12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Частина 4 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину у вигляді штрафу в розмірі ста неподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які стосуються правил дорожнього руху, зокрема, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно п.8 ч.1 ст.23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Окрім того, частиною 2 ст.283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.
Частиною 3 ст.283 КУпАП встановлюється, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч.2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
В розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до частини першої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.
Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач в зоні дії дорожнього знаку 5.45 «населений пункт» порушив швидкісний режим, визначений п.12.4 ПДР України більш ніж на 50 км/год. При цьому, в оскаржуваній постанові відповідач покликався на доказ, який підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом під керуванням позивача в зоні дії дорожнього знаку «населений пункт» - це здійснення вимірювання швидкості руху приладом TruCam LТI20/20 ТС000587.
Судом враховано положення ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII, якою передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Враховуючи положення ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку, визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст.40 названого Закону.
Суд враховує, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак «5.70»), позаяк вказане обумовлено ч.2 ст.40 Закону № 580-VIII, згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці.
Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.
Натомість, оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70» лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму.
На підставі наведеного суд не бере до уваги докази у вигляді фото та відео, наданих відповідачем разом із відзивом на позовну заяву на підтвердження місця вчинення адміністративного правопорушення, розташування дорожнього знаку «5.45».
За наведених обставин оскаржувана постанова прийнята з порушенням частини 2 ст.77 КАС України та п.3 ч.2 ст.2 КАС України та є необґрунтованою та такою, що прийнята без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Підсумовуючи викладене в сукупності, суд прийшов до висновку, що в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, відсутній, оскільки факт порушення ним вимог 12.4 ПДР України не підтверджується належними та зібраними у справі доказами, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови та відомості про наявність і дослідження яких повинні бути внесені до змісту такої постанови.
Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що постанова інспектора за таких обставин підлягає скасуванню, оскільки вона винесена без достатніх доказів, а позовна заява в цій частині підлягає задоволенню.
Аналогічні висновки містяться також й у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду м. Львова від 21.01.2021р. у справі № 157/703/20п.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 454 грн необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, шо виступав відповідачем у справі, на користь позивача та в аналогічному розмірі в дохід держави як суму недоплачену позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом.
Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.ст.7, 9, 122, 268, 279 КУпАП, п.12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306, керуючись ст.ст.5, 9, 72, 74, 77, 139, 286 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), від імені якого діє Родіонов Анатолій Миколайович, до поліцейського 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Донецькій області капрала поліції Куркчи Костянтина Олександровича (м. Маріуполь Донецької області, вулиця Макара Мазая, 16) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити повністю.
Скасувати постанову інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Донецькій області капрала поліції Куркчи Костянтина Олександровича від 14 травня 2021 року серія ЕАН № 4206993 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Стягнути з Управління патрульної поліції Донецькій області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 (чотирьохсот п`ятдесяти чотирьох) гривень.
Стягнути з Управління патрульної поліції Донецькій області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань в дохід держави судовий збір в розмірі 454 (чотирьохсот п`ятдесяти чотирьох) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, до Першого апеляційного адміністративного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може також може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Згідно п.3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-ІХ від 18.06.2020 року під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Г.В. Назаренко