Справа № 160/9323/20
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2021 року м. Дніпросправа № 160/9323/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року в адміністративній справі № 160/9323/20 (головуючий суддя першої інстанції Боженко Н.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 11.08.2020 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому, з урахуванням уточненої позовної вимоги, просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № про застосування штрафу в розмірі 3564,18 грн., та пені у розмірі 6028,92 грн., разом 9593,10 грн.;

- визнати бездіяльність відповідача щодо повернення помилково сплачених податків протиправною;

- визнати відмову відповідача на заяву за №46955 про повернення помилково/надміру сплачених коштів неправомірною;

- зобов`язати відповідача вчинити активні дії щодо повернення помилково сплачених грошових коштів та підготувати висновок про повернення помилково сплачених грошових коштів в розмірі 15974,08 грн. з відповідного бюджету, та подати його для виконання відповідному органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів;

- зобов`язати відповідача враховувати сплачені штрафи за несвоєчасно подані декларації за півріччя 2017 року, півріччя 2018 року та 3-й квартал 2019 року;

- визнати Декларацію за 1 квартал 2019 року, як подану своєчасно.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець третьої групи спрощеної системи оподаткування. Станом на 22.05.2020 року діяльність позивача як фізичної особи-підприємця припинена. 29.04.2020 року позивач дізналася про відкрите виконавче провадження ВП №61464495 згідно постанови ГУ ДПС у Дніпропетровській області. В телефонному режимі відповідач повідомив позивачу, що з 2018 року по 2019 рік включно частина коштів, які позивач сплачувала на рахунок єдиного соціального внеску, позивачем помилково відправлено на рахунок єдиного податку. З 2 кварталу 2017 року позивач не має прибутку, тому мала сплачувати тільки ЄСВ. Борг за ВП №61464495 позивач сплатила у повному обсязі 13329,08 грн.. 12.05.2020 року позивач звернулась до відповідача із заявою про повернення надмірно сплачених коштів, проте відповідач відмовив з підстав несвоєчасної подачі декларації у другому кварталі 2017 року, другому кварталі 2018 року та першому і третьому кварталах 2019 року. Також позивач зазначає, що прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення № від 06.07.2020 року є протиправним у зв`язку з тим, що воно прийнято поза межами 1095 днів. Крім того, допущення помилки платником податку не призвело до збитків для відповідного бюджету. Заява про повернення надмірно/помилково сплачених коштів, яка була зареєстрована 13.05.2020 року № 46955, відхилена відповідачем неправомірно, оскільки для правомірної відмови повернення надмірно сплачених коштів, відповідач повинен провести перевірку наявності податкової заборгованості у позивача на момент подачі заяви про повернення надмірно/помилково сплачених коштів. Позивач не мала заборгованості за несвоєчасно подані декларації, а тому відповідач не мав права відмовляти в задоволенні заяви. Крім того, 08.05.2019 року позивач за допомогою сервісу відправила звітну декларацію за 1-й квартал 2019 року, але станом на 10.05.2019 року не отримала квитанцію №2 на заяву про приєднання, а також не отримала квитанції №1 та №2 стосовно декларації, які отримала лише 11.05.2019 року, у зв`язку з чим визнання відповідачем декларації за 1 квартал 2019 року такою, що подана не своєчасно, є протиправним. До позивача не повинні застосовуватись штрафні санкції.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року позовну заяву задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 06.07.2020 року № на загальну суму 9593,10 грн..

Визнано протиправною відмову Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, викладену у листі від 15.05.2020 року за вихідним номером 47383/04-36-51-40 щодо повернення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 помилково сплачених коштів з рахунку єдиного податку з фізичних осіб.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Дніпропетровській області підготувати висновок про повернення помилково сплачених грошових коштів фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 в розмірі 15974,08 грн. з відповідного бюджету, та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду в цій частині скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог: зобов`язання відповідача враховувати сплачені штрафи за несвоєчасно подані декларації за півріччя 2017 року, півріччя 2018 року та 3-й квартал 2019 року та визнати дії/бездіяльність суб`єкта владних повноважень ГУ ДПС у Дніпропетровській області протиправною та зобов`язати ГУ ДПС у Дніпропетровській області вчинити дії по визнанню декларації за 1 квартал 2019 року, як поданої своєчасно.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, тому в суді апеляційної інстанції справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів в порядку письмового провадження.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець. Станом на 22.05.2020 року підприємницька діяльність припинена.

Відповідач - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

29.04.2020 року позивач дізналася, що відносно неї відкрито виконавче провадження ВП №61464495 за вимогою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 08.11.2019 року №Ф-88653-17/04-63/У (а.с.69-71).

Сума грошових коштів, яка підлягає стягненню за виконавчим документом - 11890,08 грн..

Вказана сума включає наступні нарахування по єдиному внеску:

- переплата на 19.07.2018 року 990,00 грн.

- за ІІ квартал 2018 року по строку 19.07.2018 року - 2457,18 грн.;

- за ІІІ квартал 2018 року по строку 19.10.2018 року - 2457,18 грн.;

- за ІV квартал 2018 року по строку 21.01.2019 року - 2457,18 грн.;

- за І квартал 2019 року по строку 19.04.2019 року - 2754,18 грн.;

- за ІІ квартал 2019 року по строку 19.07.2019 року - 2754,18 грн.;

- за ІІІ квартал 2019 року по строку 21.10.2019 року - 2754,18 грн.;

Недоїмка на 31.12.2019 року становила 14644,08 грн. (а.с.80, 85-86).

Платіжним дорученням від 20.01.2020 року зараховано суму 2754,00 грн. Таким чином недоїмка склала на 20.01.2020 року 11890,08 грн. (а.с.80).

Також, позивачем здійснено погашення суми недоїмки з єдиного соціального внеску платіжними дорученнями від 20.01.2020 року на суму 2754,00 грн., 12.05.2020 року на суму 2078,12 грн. 14.05.2020 року зараховано стягнення в межах виконавчого провадження платіжним дорученням від 12.05.2020 року на суму 11890,08 грн. (а.с.80-81).

06.07.2020 року відповідачем винесено рішення № про застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 21.04.2015 року по 15.05.2020 року на загальну суму 9593,10 грн. (а.с.29).

При цьому, зарахування коштів за вищезазначеними нарахуваннями здійснювалися позивачем на рахунок єдиного податку з фізичних осіб, а саме 12.07.2018 року у сумі 2457,18 грн, 17.10.2018 року у сумі 2457,18 грн, 23.01.2019 року у сумі 2457,18 грн, 16.04.2019 року у сумі 2754,18 грн, 20.05.2020 року у сумі 2754,18 грн, 10.07.2019 року у сумі 2754,18 грн, 12.12.2019 року у сумі 2754,18 грн.

Таким чином, станом на момент звернення позивача 13.05.2020 року до відповідача із заявою про повернення надмірно сплачених коштів, на рахунку з єдиного податку обліковувалася переплата у сумі 15974,08 грн, про що свідчать відомості з інтегрованої картки платника податків (а.с.85-89).

Відповідач листом від 15.05.2020 року повідомив про відмову в перерахунку помилково сплачених коштів сумі 15974,08 грн. з рахунку єдиного податку з фізичних осіб на поточний рахунок платника податку, у зв`язку з тим, що встановлено несвоєчасне подання податкових декларацій платника єдиного податку, а саме за 1 півріччя 2017 року, 1 півріччя 2018 року, 1 квартал 2019 року, 3 квартали 2019 року.

Не погоджуючись із діями та рішеннями податкового органу, ОСОБА_1 оскаржила їх до суду.

Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що до матеріалів справи будь-якого рішення щодо накладення штрафу за несвоєчасне подання декларацій не долучено. При цьому, в порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права, і потрібно враховувати, що суд не може вирішувати вимоги на майбутнє, а тому права позивача в цій частині не порушені, такі вимоги є передчасними, і відповідно задоволенню не підлягають.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині судом апеляційної інстанції не перегладається.

Таким чином, рішення суду першої інстанції переглядається в частині позовних вимог щодо зобов`язання відповідача враховувати сплачені штрафи за несвоєчасно подані декларації за півріччя 2017 року, півріччя 2018 року та 3-й квартал 2019 року та визнання декларації за 1 квартал 2019 року, як поданої своєчасно.

Стосовно позовних вимог щодо зобов`язання відповідача враховувати сплачені штрафи за несвоєчасно подані декларації за півріччя 2017 року, півріччя 2018 року та 3-й квартал 2019 року, суд першої інстанції вірно зазначив, що до матеріалів справи будь-якого рішення щодо накладення штрафу за несвоєчасне подання декларацій за вказані періоди позивачем не надано.

Позивач долучала до позовної заяви фотокопію фрагменту документа, у якому зазначається про застосування штрафних санкцій до неї за несвоєчасне подання податкових декларацій.

Проте суд вірно зазначив, що неможливо встановити в повному обсязі номер цього документа, його дату, а також особу (посадову особу), яка його підписала (а.с.23-28).

До апеляційної скарги позивач додала податкове-повідомлення-рішення від 16.07.2020 року № про застосування до неї штрафу в розмірі 340 грн. на підставі акту перевірки від 15.05.2020 року за порушення п.п.49.18.2 п.49.8 ст.49 ПК України.

Проте, колегія суддів у відповідності до вимог ч.8 ст.79 КАС України даний доказ до уваги не приймає, оскільки такий доказ не був поданий позивачем під час розгляду справи судом першої інстанції, та в апеляційній скарзі апелянт не обгрунтувала неможливість подання такого доказу до прийняття рішення судом першої інстанції з причин, що не залежали від неї.

Стосовно позовних вимог про визнання декларації за 1 квартал 2019 року, як поданої своєчасно, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до п.2 ч.9 Наказу Міністерства фінансів України від 06.06.2017 року №557 про затвердження «Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами» не пізніше наступного робочого дня з моменту формування першої квитанції, якщо інше не встановлено нормативно-правовими актами та цим Порядком, формується друга квитанція. Позивач 08.05.2019 року направила до контролюючого органу як електронний документ звітну декларацію за 1-й квартал 2019 року. Проте, відповідач порушив термін та надіслав другу квитанцію 11.05.2019 року, що призвело до несвоєчасної реєстрації декларації. Отже, застосування до позивача у цій частині штрафних санкцій є неправомірними, а дії/бездіяльність відповідача протиправною.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що неможливо встановити, про який саме документ (рішення відповідача) вказує позивач, оскільки не зазначаються його реквізити.

Крім того, позивачем не оскаржується будь-яке рішення відповідача про застосування штрафних санкцій за несвоєчасне подання «звітної декларації за 1-й квартал 2019 року» в межах якого могло бути встановлено своєчасність чи несвоєчасність подання такої декларації позивачем.

Позивач додавав до позовної заяви фотокопію фрагменту документа, у якому зазначається про застосування штрафних санкцій до позивача за несвоєчасне подання податкових декларацій.

Проте суд зазначає, що неможливо встановити в повному обсязі номер цього документа, його дату, а також особу (посадову особу), яка його підписала (а.с.23-28).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні частини позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки дана справа судом першої інстанції визнана незначною, розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року в адміністративній справі №160/9323/20 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року в адміністративній справі № 160/9323/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак