Справа № 640/28076/20
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2021 року м. Київ № 640/28076/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадженні, без виклику сторін, адміністративну справу

за позовом Національної енергетичної компанії «Укренерго»

до Північного офісу Держаудитслужби

про визнання протиправним та скасування висновку,

У С Т А Н О В И В:

Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі по тексту - позивач, НЕК «Укренерго») звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Північного офісу Держаудитслужби (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправними та скасування висновку від 02 жовтня 2020 року №UA-2020-07-10-001924-а.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що тендерна документація розроблена ним відповідно до положень законодавства; оскільки авторизованим електронним майданчиком не передбачено відповідних полів для заповнення інформації щодо мови, якою повинна готуватися тендерна документація, дана інформація вказана позивачем у примітках; щодо відмінностей у сумі очікуваної вартості бурильної машини (ямобур) 4х4, зазначеній у річному плані закупівель на 2020 рік позивача та зазначеній в оголошенні про проведення торгів, зазначено, що в оголошенні про проведення процедури зазначено інформацію, яка передбачена авторизованим електронним майданчиком, інша інформація зазначена в частині 2 тендерної документації.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не погоджується із заявленими позовними вимогами, оскільки за наслідками моніторингу встановлено порушення пунктів 8 та 9 частини другої статті 21 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме: оголошення про проведення відкритих торгів повинно містити наступну інформацію: мову (мови), якою (якими) повинні готуватися тендерні пропозиції та розмір, вид та умови надання забезпечення тендерних пропозицій (якщо замовник вимагає його надати); зазначення позивачем інформації про умови надання забезпечення тендерних пропозицій в тендерній документації не звільняє його від обов`язку розміщення даної інформації в оголошенні про проведення відкритих торгів в електронній системі закупівель, оскільки вимоги до оголошення носять імперативний характер та не допускають множинного трактування; у випадку відсутності відповідних граф необхідну інформацію замовник зобов`язаний вносити самостійно. Зазначає, що у спірному висновку чітко визначено заходи щодо усунення виявлених порушень.

У відповіді на відзив позивач вказав, що ДП «Прозорро» станом на дату публікації оголошення позивачем не реалізовано можливості та функції у відповідності до положень пункту 9 частини другої статті 21 Закону України «Про публічні закупівлі»; тендерна документація розроблена відповідно до вимог законодавства. Крім того, викладені у спірному висновку вимоги щодо усунення порушень не є чіткими та не містять точної вказівки на спосіб усунення порушень.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначив, що відсутність полів для внесення інформації щодо мови, якою повинна готуватися тендерна пропозиція та щодо умов забезпечення тендерних пропозицій в оголошенні не спростовує наявність даного порушення в межах спірних відносин; у спірному висновку чітко зазначено вимоги щодо усунення порушень.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до висновку про результати моніторингу процедури закупівлі №UA-2020-07-28-001924-а, затвердженого 27 жовтня 2020 року за результатами аналізу повноти відображення інформації в оголошенні про проведення відкритих торгів встановлено порушення пунктів 8, 9 частини другої статті 21 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме: відповідно до річного плану закупівель на 2020 рік замовника, опублікованого на вебпорталі уповноваженого органу 19 травня 2020 року за № UA-2020-05-19-000994-b, передбачено закупівлю бурильної машини (ямобур) на шасі 4х4 очікуваною вартістю 4 622 040,00 грн., що є відмінним від очікуваної вартості, зазначеної в оголошенні про проведення відкритих торгів, яка становить 3 851 700,00 грн. (без ПДВ); опубліковане оголошення про проведення відкритих торгів не містить інформацію про мову, якою повинні готуватися тендерні пропозиції та інформацію про умови надання забезпечення тендерних пропозицій. З огляду на встановлені порушенні позивача зобов`язано здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень у встановленому законом порядку, зокрема не допускати виявлені порушення в подальшому, та відповідно до частини восьмої статті 8 Закону України «Про публічні закупівлі» протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення висновку оприлюднити через електронну систему закупівель інформацію та/або документи, що свідчать про усунення порушень законодавства у сфері публічних закупівель, викладених у висновку, або аргументовані заперечення до висновку, або інформацію про причини неможливості усунення виявлених порушень.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, Окружний адміністративний суд міста Києва керується наступними мотивами.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Згідно частини 1 статті 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року №868 «Про утворення Державної аудиторської служби України», яка набрала чинності 03 листопада 2015 року, утворено Державну аудиторську службу України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів, реорганізувавши Державну фінансову інспекцію шляхом перетворення.

За пунктом 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2016 року № 43 (далі по тексту - Положення № 43), Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Пунктом 7 Положення №43 визначено, що Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2016 року №266 «Про утворення міжрегіональних органів Державної аудиторської служби» до складу органів Державної аудиторської служби України входять Держаудитслужба та такі міжрегіональні територіальні органи: Північний офіс Держаудитслужби, Північно-східний офіс Держаудитслужби; Західний офіс Держаудитслужби та Східний офіс Держаудитслужби, які також наділені вищевказаними повноваженнями щодо вжиття в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб.

Згідно з підпунктом 4 пункту 4 Положення №43, Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за: цільовим, ефективним використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів; досягненням економії бюджетних коштів і результативності в діяльності розпорядників бюджетних коштів; цільовим використанням і своєчасним поверненням кредитів (позик), отриманих під державні (місцеві) гарантії; достовірністю визначення потреби в бюджетних коштах під час складання планових бюджетних показників та відповідністю взятих розпорядниками бюджетних коштів бюджетних зобов`язань відповідним бюджетним асигнуванням, паспорту бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу в бюджетному процесі); відповідністю взятих розпорядниками бюджетних коштів довгострокових зобов`язань за енергосервісом затвердженим в установленому порядку умовам закупівлі енергосервісу; дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів; дотриманням законодавства про закупівлі; веденням бухгалтерського обліку, а також складенням фінансової і бюджетної звітності, паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання (у разі застосування програмно-цільового методу в бюджетному процесі), кошторисів та інших документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету; станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності; виконанням функцій з управління об`єктами державної власності; станом внутрішнього контролю та внутрішнього аудиту у розпорядників бюджетних коштів, станом внутрішнього контролю в інших підконтрольних установах; усуненням виявлених недоліків і порушень; реалізацією інвестиційних проектів.

Пунктом 6 зазначеного Положення передбачено, що Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку.

Згідно з підпунктом 9 пункту 4 Положення № 43, Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань: вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; вертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства; передає в установленому порядку правоохоронним органам матеріали за результатами державного фінансового контролю у разі встановлення порушень законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних діянь.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пунктів 7, 10 та 13 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно із якими органу державного фінансового контролю надано право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Частиною другою статті 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» обумовлено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства є обов`язковою до виконання.

Отже, у органу фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання в частині усунення допущених порушень законодавства, не пов`язаних із стягненням виявлених в ході перевірки збитків.

Відповідно до спірного висновку за результатами аналізу повноти відображення інформації в оголошенні про проведення відкритих торгів встановлено порушення пунктів 8, 9 частини другої статті 21 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме: відповідно до річного плану закупівель на 2020 рік замовника, опублікованого на вебпорталі уповноваженого органу 19 травня 2020 року за № UA-2020-05-19-000994-b, передбачено закупівлю бурильної машини (ямобур) на шасі 4х4 очікуваною вартістю 4 622 040,00 грн., що є відмінним від очікуваної вартості, зазначеної в оголошенні про проведення відкритих торгів, яка становить 3 851 700,00 грн. (без ПДВ); опубліковане оголошення про проведення відкритих торгів не містить інформацію про мову, якою повинні готуватися тендерні пропозиції та інформацію про умови надання забезпечення тендерних пропозицій.

З огляду на встановлені порушенні позивача зобов`язано здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень у встановленому законом порядку, зокрема не допускати виявлені порушення в подальшому, та відповідно до частини восьмої статті 8 Закону України «Про публічні закупівлі» протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення висновку оприлюднити через електронну систему закупівель інформацію та/або документи, що свідчать про усунення порушень законодавства у сфері публічних закупівель, викладених у висновку, або аргументовані заперечення до висновку, або інформацію про причини неможливості усунення виявлених порушень.

Відповідно до пунктів 8, 9 частини другої статті 21 Закону України «Про публічні закупівлі» оголошення про проведення відкритих торгів повинно містити наступну інформацію: мова (мови), якою (якими) повинні готуватися тендерні пропозиції; розмір, вид та умови надання забезпечення тендерних пропозицій (якщо замовник вимагає його надати).

Системний аналіз положень статті 21 Закону України «Про публічні закупівлі» дає підстави вважати, що вимоги до оголошення про проведення відкритих торгів є вимогами імперативного характеру, що свідчить про обовязковість їх виконання замовником.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Проте, проаналізувавши зміст оголошення про проведення відкритих торгів UA-2020-07-28-001924-а, суд встановив відсутність у ньому інформації про мову (мови), якою (якими) повинні готуватися тендерні пропозиції та про розмір, вид та умови надання забезпечення тендерних пропозицій (якщо замовник вимагає його надати).

Крім того, як вірно зазначено у спірному висновку, відповідно до річного плану закупівель на 2020 рік замовника, опублікованого на вебпорталі уповноваженого органу за посиланням https://prozorro.gov.ua/search/plan?text=00100227&page=4&proc_type=aboveThresholdEU 19 травня 2020 року за № UA-2020-05-19-000994-b, передбачено закупівлю бурильної машини (ямобур) на шасі 4х4 очікуваною вартістю 4 622 040,00 грн., що є відмінним від очікуваної вартості, зазначеної в оголошенні про проведення відкритих торгів, яка становить 3 851 700,00 грн. (без ПДВ).

Таким чином, позивачем під час судового розгляду справи не спростовано наявність виявлених під час моніторингу порушень пунктів 8, 9 частини другої статті 21 Закону України «Про публічні закупівлі».

Суд не приймає до уваги доводи позивача щодо наявності зазначеної інформації у тендерній документації, оскільки зазначення у тендерній документації інформації про мову (мови), якою (якими) повинні готуватися тендерні пропозиції та про розмір, вид та умови надання забезпечення тендерних пропозицій (якщо замовник вимагає його надати) не звільняє позивача від обов`язку зазначення даної інформації в оголошенні про проведення відкритих торгів.

Суд також не приймає до уваги посилання позивача на те, що ДП «Прозорро» станом на дату публікації оголошення позивачем не реалізовано можливості та функції у відповідності до положень пункту 9 частини другої статті 21 Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки зазначене не є предметом позову в межах даної адміністративної справи.

Судом також відхиляються посилання позивача на відсутність у спірному висновку чітких вказівок на спосіб усунення порушень, оскільки з оскаржуваного висновку вбачається про зобов`язання НЕК «Укренерго» здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень у встановленому законом порядку, зокрема не допускати виявлені порушення в подальшому, та відповідно до частини восьмої статті 8 Закону України «Про публічні закупівлі».

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого документального та нормативного підтвердження під час судового розгляду справи та є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва відповідачем доведена правомірність винесеного висновку з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Національної енергетичної компанії «Укренерго» не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Національної енергетичної компанії «Укренерго» - відмовити.

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова