Справа № 380/3280/20
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2021-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/3280/20 пров. № А/857/5321/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Кардаш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року у справі № 380/3280/20 (головуючий суддя Гулик А.Г., час ухвалення 11 год. 36 хв., м. Львів, повний текст рішення складений 29 січня 2021 року) за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства ,,Моршинський завод мінеральних вод ,,Оскар до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

30 квітня 2020 року приватне акціонерне товариство (ПАТ) ,,Моршинський завод мінеральних вод ,,Оскар звернулось до суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДПС, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 14.04.2020 за № та № .

Рішенням від 27 січня 2021 року Львівський окружний адміністративний суд позовні вимоги задовольнив повністю.

Визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС від 14.04.2020 №, № .

Також суд стягнув з Офісу великих платників податків ДПС за рахунок бюджетних асигнувань на користь приватного акціонерного товариства ,,Моршинський завод мінеральних вод ,,Оскар судовий збір у розмірі 21020 грн. 00коп.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Офіс великих платників податків ДПС подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що висновки суду не повністю відповідають фактичним обставинам справи.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на ті обставини, що ПАТ ,,Моршинський завод мінеральних вод ,,Оскар, ПАТ ,,Індустріальні та дистрибуційні системи та ТОВ ,,ІДСА АКВА СЕРВІС є пов`язаними особами, що підтверджується наданим наказом про облікову політику від 29.12.2017 року № 031/6.

Витрати з ремонту піддонів товариством позивача не пред`являлись до відшкодування на адресу ПАТ ,,Індустріальні та дистрибуційні системи та ТОВ ,,ІДСА АКВА СЕРВІС, а відображались у складі витрат на збут бухгалтерською проводкою Дт. 9311 Кт. 631.

При поверненні через деякий час зворотної тари (піддонів), які відносяться до запасів і визначені лише родовими ознаками, вони не можуть бути ідентифікованими та визначені як ті самі піддони. До моменту повернення піддонів, оптові торгівельні підприємства, у свою чергу, поставляють в цій зворотній тарі товари роздрібним торговельним підприємствам, які також будуть зобов`язані повернути через певний час таку саму кількість ідентичних піддонів. За таких обставин оптові торгівельні підприємства не тільки володіють, а й розпоряджаються такою тарою.

Вищезазначене, цілком узгоджується з нормами статті 1046 Цивільного кодексу, відповідно до якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку саму кількість речей того самого роду і такої самої якості.

Внаслідок відсутності економічного ефекту від операцій з ремонту піддонів, у ПАТ ,,Моршинський завод мінеральних вод ,,Оскар фактично відсутня розумна економічна причина, оскільки відсутній дохід від таких операцій.

З огляду на вищевикладене, витрати з подальшого ремонту зворотної тари (піддонів) повинні відшкодовуватися підприємствами, що повертають їх пошкодженими (з вини яких були допущені пошкодження), а саме: ПАТ ,,Індустріальні та дистрибуційні системи та ТОВ ,,ІДСА АКВА СЕРВІС.

Оскільки такі дії позивачем не вчинялись, відповідач вважає, що товариство допустило заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість за грудень 2019 року на суму 195 019 грн..

Окрім того, за наслідком господарських операцій з металобрухтом (відпрацьованими акумуляторними батареями), на порушення пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України ПАТ ,,Моршинський завод мінеральних вод ,,Оскар допустило заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість за грудень 2019 року на суму 92 667 грн..

Також, на думку відповідача, зважаючи на відсутність практичної можливості виконання робіт всіма співробітниками ТзОВ ,,ОЛІС-ГРУП згідно поданих заявок, інструктажів, пропускної системи, з урахуванням заявок субпідрядної організації - ТзОВ ,,УКРАЇНСЬКА БУДІВЕЛЬНА АСОЦІАЦІЯ та фактичних обсягів робіт, акти приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в виписані ТзОВ ,,ОЛІС-ГРУП містять у собі не достовірні відомості про вчинену господарську операцію, в зв`язку із чим податкові накладні, виписані ТзОВ ,,ОЛІС-ГРУП не можуть бути підставою для включення товариством позивача сум ПДВ згідно вищевказаних податкових накладних до складу податкового кредиту з ПДВ податкової декларації з ПДВ за грудень 2019 року.

З огляду на викладене, відповідач доводить, що оскаржені податкові повідомлення-рішення є правомірними, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

ПАТ ,,Моршинський завод мінеральних вод ,,Оскар подало відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи відповідача про невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам матеріального права.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду заперечив вимоги апеляційної скарги та просить їх відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що ПАТ ,,Моршинський завод мінеральних вод ,,Оскар , місцезнаходження: 82482, Львівська обл., м. Моршин, вул. Геологів, 12А зареєстроване як суб`єкт підприємницької діяльності, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію від 18.04.1995 №0000017.

За наслідками позапланової виїзної документальної перевірки ПАТ ,,Моршинський завод мінеральних вод ,,Оскар з питань відповідності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. за податковою декларацією з податку на додану вартість за грудень 2019 року (№ від 17.01.2020) з урахуванням уточнюючого розрахунку (№ від 29.01.2020) посадові особи відповідача склали акт від 19.03.2020 № 13/28-10-53-11/22415322, в якому зафіксовані порушення: - пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 198.1 статті 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого позивач допустив завищення рядка 19 ,,Від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду у загальній сумі 1 192 720,00 грн. та завищення податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню на суму 1 192 720,00 грн. за рядком 20.2.1 ,,На рахунок платника у банку декларації з податку на додану вартість за грудень 2019 року;

- пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме: не зареєстровані податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму ПДВ 287686,00 грн..

14.04.2020 на підставі висновків акту перевірки Офіс великих платників податків ДПС прийняв податкові повідомлення-рішення: - № , яким встановлено відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 ПК України, податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 287 686,00грн. та застосований штраф у розмірі 50% у сумі 143 843,00 грн.;

- № , яким зменшена сума бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1 192 720,00 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 298 180,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені відповідачем в акті перевірки від 19.03.2020 порушення позивачем вимог ПК України, що призвело до завищення позивачем значення рядка 19 ,,Від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду у загальній сумі 1 192 720,00 грн. та завищення податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню на суму 1 192 720,00 грн. за рядком 20.2.1 ,,На рахунок платника у банку декларації з податку на додану вартість за грудень 2019 року, а також порушення пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України, в наслідок чого не зареєстровані податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму ПДВ 287686,00 грн. не відповідають фактичним обставинам справи.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про невідповідність оскаржених податкових повідомлень-рішень від 14.04.2020 № , № критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладених у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України, а тому такі податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Так, відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу (ПК) України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є, зокрема, операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку (пункт 187.1 статті 187 ПК України).

Статтею 198 ПК України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності (пункт 198.1).

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2).

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3).

Платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу) (підпункт ,,г пункту 198.5).

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу) (пункт 198.6).

Відповідно до приписів статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (пункт 200.1).

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (пункт 200.2).

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.4).

За змістом п. 201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно п. 201.10 ст.201 ПК України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, право на нарахування податкового кредиту обумовлюється наявністю факту придбання платником податку товарів, робіт, послуг, основних фондів, нематеріальних активів, в ціні яких платником податку-покупцем сплачений (нарахований) податок на додану вартість, та їх використання у власній господарській діяльності.

Статтею 1 Закону України ,,Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 9 Закону України ,,Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку, що будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, рахунки, акти, звіти тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Таким чином, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, яка призводить до руху активів (майна, коштів тощо) платників податків у процесі її здійснення.

Виходячи з системного аналізу наведених нормативно-правових актів, колегія суддів дійшла переконання, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій та податкового обліку є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Лише на підставі первинних документів формується податкова звітність та визначаються податкові зобов`язання.

Суд першої інстанції належним чином дослідив надані сторонами докази та встановив, що основним видом господарської діяльності позивача є виробництво безалкогольних напоїв; виробництво мінеральних вод та інших вод, розлитих у пляшки, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 02.04.2020 №.

За умовами укладених ПАТ ,,Моршинський завод мінеральних вод ,,Оскар з ПрАТ ,,Індустріальні та дистрибуційні системи та ТзОВ ,,ІДС АКВА СЕРВІС договорів на реалізацію мінеральної води торгових марок ,,Моршинська та ,,Аляска відповідно за №2 від 01.01.2015 (т.1 а.с.66 - 95) та №А1 від 01.08.2018 (т.1 а.с.96 - 99), поставка продукції здійснюється на умовах FCA, м. Моршин склад постачальника у відповідності до правил Інкотермс 2010. Постачальник відвантажує продукцію на європіддонах, запакованих поліетиленовою стретч-плівкою. Піддони є тарою багаторазового використання, виписуються постачальником при відвантаженні продукції за накладною і підлягають поверненню в термін до 90 календарних днів в повному обсязі. Право власності на піддони багаторазового використання залишається за постачальником і може перейти до покупця лише в разі оформлення додаткових документів про купівлю тари. Повернення покупцем піддонів проводиться за узгодженим графіком за заставними цінами згідно з накладною на повернення тари багаторазового використання. Вартість заставної тари багаторазового використання складає: на піддони - 100,00 грн. без ПДВ за 1 шт. У разі неможливості повернення тари багаторазового використання покупець подає заявку на придбання тієї частки тари, яку не має можливості повернути.

Відповідно до пункту 2 Порядку збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації використаної тари (упаковки), затвердженого наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 02.10.2001 № 224, зворотна тара - це тара багаторазового використання, що належить до вторинних матеріальних ресурсів і підлягає повторному використанню.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що законодавець не визначає інших вимог, крім придатності до багаторазового використання, для віднесення тари до зворотної. Таким чином, саме сторони в укладеному між ними договорі визначають, чи є тара багаторазового використання, в якій постачається товар, зворотною чи ні.

Матеріали справи свідчать, що у грудні 2019 року для здійснення ремонту піддонів товариство позивача уклало з ТзОВ ,,Новий піддон, ТзОВ ,,Палетний сервіс та ТзОВ ,,Навіс груп договори, за наслідками виконання яких сплатило контрагентам за надані послуги з відновлення якості піддонів, що були у вжитку, кошти на загальну суму 1 170 112,68 грн, в т. ч. ПДВ 195018,78грн.. Вказані операції позивач включив до податкового кредиту за грудень 2019 року на підставі податкових накладних, складених та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних у встановленому законодавством порядку, на загальну суму 1170112,68 грн, у т. ч. ПДВ 195 018,78 грн..

Факт реального здійснення зазначених господарських операцій підтверджується належним чином оформленими первинними документами бухгалтерського та податкового обліку та контролюючим органом не спростовується.

Оскільки право на нарахування податкового кредиту обумовлюється наявністю факту придбання платником податку товарів, робіт, послуг, основних фондів, нематеріальних активів, в ціні яких платником податку-покупцем сплачений (нарахований) податок на додану вартість, та їх використання у власній господарській діяльності, а сам факт такого придбання контролюючий орган не спростував, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності зменшення відповідачем податкового кредиту за грудень 2019 року на суму ПДВ 195 018,78 грн..

Доводи відповідача про недоцільність господарських операцій з відновлення піддонів колегія суддів відхиляє, оскільки єдиною підставою для зменшення податкового кредиту є виключно факт відсутності реального характеру господарської операції, за наслідками якої сформований цей податковий кредит.

Крім того, податковий орган не надав суду жодного доказу на підтвердження відсутності факту віднесення контрагентами позивача ТзОВ ,,Новий піддон, ТзОВ ,,Палетний сервіс та ТзОВ ,,Навіс груп отриманих від товариства позивача за надані послуги коштів до своїх податкових зобов`язань з ПДВ.

Суд першої інстанції ретельно проаналізував норми ПК України, Законів України ,,Про хімічні джерела струму, ,,Про металобрухт, ,,Про відходи та дійшов обґрунтованого висновку про те, що господарські операції з реалізації використаних (виснажених) акумуляторів електричних, свинцево-кислотних, а також залишків та лому електричних акумуляторів із вмістом свинцю для утилізації звільняються від оподаткування податком на додану вартість.

Так, відповідно до пунктом 23 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідних положень ПК України тимчасово до 01.01.2022 від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання, у тому числі операції з імпорту відходів та брухту чорних і кольорових металів, а також паперу та картону для утилізації (макулатури та відходів) товарної позиції 4707 згідно з УКТ ЗЕД. Переліки таких відходів та брухту чорних і кольорових металів затверджується Кабінетом Міністрів України.

Додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 12.01.2011 № 15 визначає Перелік відходів та брухту чорних металів, а Додаток 2 - Перелік відходів та брухту кольорових металів, операції з постачання яких тимчасово звільняються від обкладення податком на додану вартість.

Суд першої інстанції слушно зазначив, що використані (виснажені) акумулятори електричні, свинцево-кислотні, код УКТЗЕД , а також залишки та лом електричних акумуляторів із вмістом свинцю, код УКТЗЕД , включені до Додатку 2, тобто є різновидом відходів та брухту кольорових металів, а тому операції з відпрацьованими акумуляторними батареями не підлягають оподаткуванню ПДВ.

При цьому суд першої інстанції встановив, що відповідно до договору купівлі акумуляторних батарей №7681/2 від 11.12.2019 товариство позивача передало ТзОВ ,,Екологічні інвестиції, яке є власником ліцензії на право провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами та включено до Ліцензійного реєстру (поводження з небезпечними відходами), що розміщений на офіційному сайті Міністерства енергетики та захисту довкілля України (т.1 а.с. 194 - 195), відпрацьовані акумуляторні батареї (т.1 а.с. 191 - 193).

Реальність цих господарських операцій підтверджується первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, достовірність яких контролюючим органом не спростовується.

За таких обставин колегія суддів визнає вірними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо правомірності не оподаткування товариством позивача операцій з постачання відпрацьованих акумуляторних батарей з електролітом (свинцевих) для подальшої утилізації податком на додану вартість, а висновки відповідача про неправомірне звільнення від оподаткування ПДВ вартості операцій з постачання відходів та брухту чорних і кольорових металів є помилковими.

Оскільки товариство позивача не мало обов`язку оподатковувати податком на додану вартість операції з реалізації відпрацьованих акумуляторів, в його діях відсутній факт порушення пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України, а саме не реєстрації податкових накладних з ПДВ на вказані операції.

ПАТ ,,Моршинський завод мінеральних вод ,,Оскар та ТзОВ ,,Оліс-Груп уклали договори будівельного підряду №10 від 14.08.2019, № 13 від 11.09.2019 та № 20 від 18.11.2019 з додатками (т.2 а.с.1 - 59). До виконання будівельних робіт за договором будівельного підряду ТзОВ ,,Оліс-Груп залучило субпідрядника ТзОВ ,,Українська будівельна асоціація.

Відповідно до пункту 1.1 кожного з вказаних договорів підрядник за завданням замовника на свій ризик своїми та залученими силами зобов`язується виконати та здати замовнику в установлений вказаним договором строк закінчені підрядні роботи. Підряднику надано право залучати до виконання договору третіх осіб (субпідрядників), залишаючись при цьому відповідальними за їх дії (підпункт 4.3.1 договорів №10 від 14.08.2019, № 13 від 11.09.2019 та № 20 від 18.11.2019).

Факт оплати будівельних робіт за вказаними договорами підтверджується платіжними дорученнями №13890 від 03.09.2019 на суму 1289055,60грн, №14533 від 26.09.2019 на суму 600433,60грн, №15676 від 21.11.2019 на суму 5263461,00грн, №16752 від 27.12.2019 на суму 2310454,21грн, №16763 від 27.12.2019 на суму 1222295,43грн, №16764 від 27.12.2019 на суму1897455,25грн (т.2 а.с.129 - 134).

На підтвердження реальності виконання будівельних робіт за договорами позивач надав акти приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2 та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою КБ-3 на відповідні суми, а саме: №1 від 24.12.2019 на суму 1 822 729,03 грн, найменування об`єкта: реконструкція приміщення водопідготовки 121-го складу для розміщення обладнання водопідготовки Л2; №1 від 27.12.2019 на суму 3 599 509,81 грн, найменування об`єкта: реконструкція побутових приміщень головного виробничого корпусу ; №1 від 27.12.2019 на суму 7 160 916,24 грн, найменування об`єкта: облаштування площадки під лінію Кронес 5 (т.2 а.с. 96 - 122).

Вказані операції включені до податкового кредиту за грудень 2019 року на підставі податкових накладних, складених та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму 5 430 205,00 грн., в тому числі ПДВ 905 034,00 грн (т.2 а.с.123 - 128).

Суд першої інстанції встановив, що при виборі контрагента позивач проявив достатню обачність. Так, згідно з даними експрес-аналізу контрагента, проведеного 24.07.2019, ТзОВ ,,Оліс-Груп не має податкового боргу, тривалий час працює на ринку (з 21.08.2007) та займає провідні позиції, має високий рівень фінансової стійкості, володіє необхідними дозвільними документами на виконання робіт, впродовж останніх чотирьох років не задіяне в судових спорах, не перебуває в процесі припинення (т.2 а.с. 135 - 138).

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТзОВ ,,Оліс-Груп займається, зокрема будівництвом житлових і нежитлових будівель (код КВЕД 41.20).

12.07.2017 ТзОВ ,,Оліс-Груп отримало безстрокову будівельну ліцензію, є зареєстрованим з 17.10.2007 платником ПДВ за №36. Період такої реєстрації не переривався.

Відповідно до фінансової звітності суб`єкта малого підприємництва ТзОВ ,,Оліс-Груп від 01.07.2019 та Звіту про суми нарахованої заробітної плата (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове на загальнообов`язкове державне страхування (Форма № Д 4) за червень 2019 року, облікова кількість працівників ТзОВ ,,Оліс-Груп у відповідному звітному періоді складала 42 особи. Тобто, штатна кількість працівників дозволяла підряднику виконувати будівельні роботи (т.2 а.с. 139 - 145).

Крім того, ТзОВ ,,Оліс-Груп до виконання будівельних робіт залучило субпідрядну організацію - ТзОВ ,,Українська будівельна асоціація, яка також не перебуває в процесі припинення, займається, зокрема будівництвом житлових і нежитлових будівель (код КВЕД 41.20), є зареєстрованим з 07.06.2012 платником ПДВ за № 36. Період такої реєстрації не переривався.

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги ті обставини, що контролюючий орган, на якого в силу приписів ч.2 ст. 77 КАС України покладений тягар доказування правомірності свого рішення, не надав суду жодного належного та допустимого доказу відсутності факту реального виконання ТзОВ ,,Оліс-Груп будівельних робіт для ПАТ ,,Моршинський завод мінеральних вод ,,Оскар , колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції щодо правомірності формування позивачем податкового кредиту з ПДВ в сумі 905 034,00 грн по господарських операціях з ТзОВ ,,Оліс-Груп.

При цьому колегія суддів враховує також те, що доводи відповідача щодо безтоварності зазначених господарських операцій базуються виключно на припущеннях та не підтверджуються відповідними доказами.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції ретельно дослідив усі докази, перевірив усі наведені відповідачем в акті перевірки факти, дав їм належну правову оцінку з огляду на їх відповідність нормативно-правовим актам, які регулюють спірні правовідносини, а тому дійшов вірного висновку щодо протиправності оскаржених податкових повідомлень-рішень та необхідності їх скасування.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року у справі № 380/3280/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 18.06.2021.