Справа № 472/324/21
Суддя: Кучерявенко С. С.
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 472/324/21
Провадження №2-а/472/1/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" червня 2021 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Кучерявенко С.С.,

за участю секретаря Чорної О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Грабової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове Миколаївської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Веселинівської селищної ради Миколаївської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

23 квітня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Веселинівської селищної ради, просить скасувати постанову адміністративної комісії Веселинівської селищної ради від 14 квітня 2021 року.

В обґрунтування позову посилається на те, що на час відсутності продавця виконувала обов"язки останнього в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » смт Веселинове. 17.03.2021 року в бар зайшов хлопець і попросив продати пляшку слабоалкогольного напою «Бірмікс».

Враховуючи те, що на даний час діє масочний режим, їй здалося, що приблизний вік покупця 19-20 років. Вона попросила пред`явити паспорт, однак останній повідомив, що є повнолітнім.

Через деякий час в бар зайшов працівник поліції та склав протокол про адміністративне правопорушення.

В протоколі зазначила, що випадково продала слабоалкогольний напій неповнолітній особі та поставила підпис.

Постановою від 16.04.2021 року її було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу у сумі 6800 грн.

Вважає постанову незаконною та протиправною, оскільки сам зміст постанови не відповідає вимогам ст. ст.268, 280, 282 КУпАП, а протокол вимогам ст.256 КУпАП.

Ухвалою судді від 26.04.2021 року, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищезазначеним адміністративним позовом, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

18.05.2021 року до канцелярії суду надійшов відзив від представника відповідача в якому він зазначає, що 19.03.2021 року до Веселинівської селищної ради надійшов адміністративний

матеріал відносно ОСОБА_1 про притягнення останньої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст 156 КУпАП.

14.04.2021 року відбулося засідання адміністративної комісії, яка з`ясувала всі необхідні факти, зокрема чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясували інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши фактичні матеріали справи відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 14.04.2021 року та притягнуто останню до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 6 800,00 грн.

31.05.2021 року до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача ОСОБА_2 , в якому вона зазнає, що доводи відповідача, викладені у відзиві не відповідають нормам права та фактичним обставинам справи і не спростовують докази позивача, наведені у позовній заяві.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача Грабова А.О. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та з тих же підстав, просили задовольнити позов.

Представник Веселинівської селищної ради Стаднічук А.І. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнають, просять розглянути справу за наявними у справі доказами.

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 17 березня 2021 року інспектором ЮП СП Вознесенського РУП Квашенко В.В. складено протокол серії АПР18 № 568328 відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, в якому зазначено, що 17.03.2021 року біля 11:30 год. ОСОБА_1 в кафе "Молодіжне" смт Веселинове продала алкогольний напій "Бермікс" неповнолітньому ОСОБА_3 .

Як вбачається з копії супровідного листа Вознесенського районного управління поліції ГУНП відповідні документи були направлені голові Веселинівської ОТГ і прийняті останнім 19.03.2021 року, що підтверджується відбитком вхідного штампу Веселинівської селищної ради.

Проте розгляд адміністративної справи відбувся лише 14.04.2021 року тобто через 26 днів, чим порушено строки розгляду адміністративної справи відповідно до вимог ст 277 КУпАП.

Постановою № б/н від 14.04.2021 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

Адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка

суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з її правової природи та завдань, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення має здійснюватися з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначених статтею 268 КУпАП.

Відповідно до ст.ст. 16-17 "Положення про адміністративні комісії Української РСР", затвердженого Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 9 березня 1988 року №5540-XI, адміністративні комісії розглядають справи про адміністративні правопорушення, зазначені в статті 218 Кодексу Української РСР про адміністративні правопорушення, підставою для розгляду адміністративною комісією справи є протокол про адміністративне правопорушення, складений у встановленому порядку уповноваженою на те службовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності відповідно до статті 255 Кодексу Української РСР про адміністративні правопорушення.

Обмеження щодо продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів встановлені статтею 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до ч. 1 цієї статті забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів: 1) особами, які не досягли 18 років; 2) особам, які не досягли 18 років; 3) у приміщеннях та на території навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, крім ресторанів, що знаходяться на території санаторіїв; 4) у приміщеннях спеціалізованих торговельних організацій, що здійснюють торгівлю товарами дитячого асортименту або спортивними товарами, а також у відповідних відділах (секціях) універсальних торговельних організацій; 5) у закритих спортивних спорудах (крім пива у пластиковій тарі); 6) з торгових автоматів; 7) на полицях самообслуговування (крім тютюнових виробів у блоках та алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, пива); 8) поштучно (для тютюнових виробів, крім сигар);9) у споживчих упаковках, що містять менш як 20 сигарет; 10) з рук; 11) у невизначених для цього місцях торгівлі.

Частиною 4 ст. 15-3 зазначеного Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» продавця наділено правом отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, документи, які підтверджують вік такого покупця, а отже, ця вимога має спонукати суб`єкта господарювання

дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію.

Однак, у законі не міститься вимог про те, щоб продавець при продажі алкогольних напоїв обов`язково вимагав у покупця документ, що засвідчує його особу для встановлення віку. Зазначену вимогу ОСОБА_1 , як продавчиння могла б виконувати лише у випадку виникнення сумніву щодо віку особи. Позивач пояснила, що ій здалося, що вік покупця 19-20 років, документ, що засвідчує особу нею перевірено не було.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містять відомості про повну дату народження особи, якій було здійснено продаж слабоалкогольного напою ( ОСОБА_3 ).

Між тим, з протоколу засідання про адміністративне правопорушення від 14 квітня 2021 року вбачається, що предметом дослідження комісією під час розгляду справи були лише матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 .

Отже доказів того, що на момент скоєння правопорушення (17.03.2021) особа, якій було здійснено продаж слабоалкогольного напою, була неповнолітньою не доведено.

Відповідальність за ч. 2 ст. 156 КУпАП настає у разі порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.156 КУпАП, полягає у порушенні працівником підприємства (організації) торгівлі правил торгівлі, зокрема, продаж слабоалкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років.

Суб`єктом зазначеного правопорушення є працівник підприємства (організації) торгівлі. В матеріалах справи відсутні відомості про знаходження ОСОБА_1 в трудових відносинах з підприємством громаського харчування.

Формулювання зазначеного складу адміністративного правопорушення свідчить про те, що визначальним є факт продажу працівником торгівлі тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Також відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 року затверджено Інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції (надалі Інструкція).

В п. 15 Розділу ІІ Інструкції зазначено, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

В порушення вищезазначених вимог, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що алкогольні напої, які було продано ОСОБА_1 взагалі поліцейським не вилучалися як речові докази, їх огляд не проводився, матеріали не містять чек, який би засвідчив факт оплати неповнолітніми за напої.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може опитати особу, якщо існує достатньо підстав вважати, що вона володіє інформацією, необхідною для виконання поліцейських повноважень. Для опитування поліцейський може запросити особу до поліцейського приміщення. Надання особою інформації є добровільним. Особа може відмовитися від надання інформації. Проведення опитування неповнолітніх допускається тільки за участю батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога.

Як вбачається з адміністративних матеріалів в них містяться пояснення написані інспектором ОСОБА_4 від імені ОСОБА_3 і лише підписані останнім, які суд не приймає до уваги, оскільки у суду наявні об`єктивні сумніви щодо присутності останнього під час написання цих пояснень, з огляду на те, що в самому протоколі відсутні відомості, що до нього додаються такі пояснення.

Зі змісту пояснень відібраних у неповнолітніх вбачається, що вони відібрані без присутності будь кого з батьків, іншого законного представника або педагога.

Вказані факти свідчать про неналежне оформлення адміністративних матеріалів працівником поліції, а тому такі, неналежним чином оформлені пояснення особи, не можуть бути належними та допустимими доказами у справі та не можуть бути прийняті судом до уваги.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної , міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова має містити: найменування органу (прізвище, ім`я по батькові , посада посадової особи(, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження, місце

проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу головуючим на засіданні і секретарем цього органу.

Проте оскаржувана постанова не містить суть адміністративного правопорушення, відсутні посилання на порушення позивачем Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", та не зазначено які саме статті вказаного закону порушено, що виключає можливість перевірити дійсність вказаного нормативного акту, постанова не містить підписів відповідальних осіб, відсутні будь- які дані відносно свідків.

Частиною першою-другою статті 77 КАС України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У цьому зв`язку суд зазначає, що відповідачем під час розгляду матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не дотримано вимог ст. 280 КУпАП, не звернуто увагу на неналежним чином складені адміністративні матеріали, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не перевірено чи мав місце факт вчинення адміністративного правопорушення, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які б свідчили про доведеність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП України, відповідачем належним чином не спростовано доводи позивача щодо неправомірності притягнення її до відповідальності та відсутності доказів скоєння нею правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП. Не встановлено обставин, що пом`якшують її відповідальність.

Статтею 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що, всупереч вимогам ст. 280 КУпАП, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, а також наявність складу такого правопорушення в діях позивача не підтверджено належними доказами і не обґрунтовано відповідачем при ухваленні оскаржуваного рішення.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд зазначає, що відповідач в межах даної справи не довів правомірності прийняття оскаржуваного рішення, а відтак позов підлягає задоволенню. Факт вчинення позивачем правопорушення не підтверджується жодними доказами, адміністративною комісією при розгляді справи не надано оцінку відсутності жодних доказів реалізації товару неповнолітньому, який не був опитаний комісією під час засідання.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право з поміж іншого - скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи положення ч.1 ст. 247 КУпАП, якою визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанову

ухвалено без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, крім того не доведено наявності в діях позивача вини, як основної складової адміністративного правопорушення, і як наслідок слід скасувати оскаржувану постанову, та прийшов до переконання, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП слід закрити.

Керуючись статтями 241, 242, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Веселинівської селищної ради Миколаївської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити повністю.

Постанову від 14 квітня 2021 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн. 00 коп. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП - скасувати.

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Веселинівський районний суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 18.06.2021 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області С.С. Кучерявенко