Справа № 640/17035/21
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2021-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

18 червня 2021 року м. Київ№ 640/17035/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Шулежка В.П., за участю секретаря судового засідання Лук`янович В.О., розглянувши у судовому засіданні заяву про закриття провадження в адміністративній справі за заявою Головного управління ДПС у м. Києві як відокремленого підрозділу ДПС до товариства з обмеженою відповідальністю «ТАБАКО ДІМ» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків,

за участю представників сторін:

від заявника - Мельник А.А.,

від відповідача - Валенко А.С.,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Головне управління ДПС у м. Києві як відокремлений підрозділ ДПС (далі - заявник) із заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «ТАБАКО ДІМ» (далі - відповідач, ТОВ «ТАБАКО ДІМ») про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна товариства з обмеженою відповідальністю «ТАБАКО ДІМ» ().

В обґрунтування заяви зазначено, що у зв`язку з відмовою платника податків в реалізації контролюючим органом права на проведення фактичної перевірки, начальником Головного управління ДПС у м. Києві прийнято рішення від 16.06.2021 №60781 про застосування адміністративного арешту майна платника податків. З урахуванням вказаних обставин та в силу норм податкового законодавства, контролюючий орган просить підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна товариства з обмеженою відповідальністю «Табако Дім».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.06.2021 відкрито провадження у справі з урахуванням особливостей, передбачених ст.268-283 КАС України.

Вказаною ухвалою суду встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву разом із доказами, які підтверджують його позицію.

Представник відповідача подав до суду клопотання про закриття провадження у зв`язку із наявністю спору про право, а саме відповідачем оскаржено в судовому порядку наказ про проведення фактичної перевірки.

Представник заявника заперечував проти задоволення заяви.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, суд зазначає наступне.

На підставі п.п. 19-1.1.4 п. 19-1.1 ст. 19-1, керуючись п.п. 20.1.4, п.п. 20.1.6, п.п. 20.1.8, п.п. 20.1.9, п.п. 20.1.10, п.п. 20.1.11, п.п. 20.1.13, п.п. 20.1.14 п. 20.1 ст. 20, п.п.75.1.3 п.75.1 ст. 75, п.п.80.2.5 п.80.2 ст. 80 розділу II п.522 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 15.06.2021 №4919-п контролюючим органом призначено фактичну перевірку з метою дотримання вимог чинного законодавства, яке регулює виробництво та обіг спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій TOB «ТАБАКО ДІМ» ().

Посадовими особами ГУ ДПС у м. Києві Якушенко І.Г, Гонтарук Д.М та Святецький O.A. з метою вручення копії наказу про проведення фактичної перевірки та ознайомлення з направленнями про проведення перевірки TOB «ТАБАКО ДІМ» здійснено 16.06.2021 виїзд на адресу TOB «ТАБАКО ДІМ»: м. Київ, бульвар Гавела Вацлава, 6, корп.2, літера (Е).

Однак, представник за дорученням TOB «ТАБАКО ДІМ» Білокур В.В. від отримання копії наказу від 15.06.2021 №4919-п та направлень на перевірку від 16.06.2021 №10822/26-15-09-01, №10823/26-15-09-01 та 10898/26-15-09-01 відмовився, а також відмовлено в допуску до перевірки та надано письмове пояснення щодо причин недопуску до фактичної перевірки.

Посадовими особами ГУ ДПС у м. Києві за місцем проведення перевірки складено акт відмови від допуску до перевірки від 16.06.2021 №2946/ж6/26-15-0-01-12 о 12 год. 32 хв.

На підставі п.п.94.2.3 п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України контролюючим органом 16.06.2021 о 12 год. 32 хв. прийнято рішення №60781 про застосування адміністративного арешту майна платника податків у зв`язку з відмовою від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами визначені у статті 94 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 94.1 статті 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин: платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Згідно з пунктами 94.3, 94.4, 94.5 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті.

Арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Арешт майна може бути повним або умовним.

Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов`язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Відповідно до підпункту 94.6.1 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна.

Згідно з пунктом 94.10. статті 94 Податкового кодексу України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 283 КАС України провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 283 КАС України суд ухвалою відмовляє у відкритті провадження за заявою, якщо із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

Спір про право в контексті зазначеної норми, на думку суду, має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у статті 283 КАС України. Зокрема, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням податкового органу, що було підставою для звернення до суду із відповідною заявою.

При цьому наявність спору про право в окремих випадках може бути виявлено після відкриття провадження у справі за відповідною заявою. В такому разі суд повинен закрити провадження у справі, оскільки відповідні вимоги не можуть бути розглянуті в порядку окремого виду адміністративного провадження, яким є провадження за заявою контролюючого органу.

Спір про право, в розумінні статті 283 КАС України має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у зазначеній статті.

Слід зазначити, що КАС України не містить переліку будь-яких критеріїв незгоди з рішенням контролюючого органу як підстави для висновку про існування спору про право. Отже, у кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд оцінює наявність існування такого спору з огляду на спосіб вираження відповідної незгоди учасником провадження. Така незгода має втілюватись у вчиненні учасником процесу необхідних дій для відновлення порушеного права.

Судом встановлено, що 18.06.2021 представником TOB «ТАБАКО ДІМ» подано до Окружного адміністративного суду міста Києва позов про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 15.06.2021 №4919-п.

При цьому, суд зазначає, що відсутність доказів відкриття провадження у справі щодо оскарження наказу не спростовує наявність спору про право.

Суд вважає, що сам факт оскарження наказу, за яким відповідач відмовив у допуску до проведення перевірки, що зумовило звернення контролюючого органу із заявою у цій справі, беззаперечно вказує на наявність спору про право у спірних правовідносинах в контексті п 2 ч. 4 ст.283 КАС України та виключає можливість розглянути заяву Головного управління ДПС у м. Києві про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків у порядку ст. 283 КАС України.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи заперечення щодо законності перевірки TOB «ТАБАКО ДІМ» були висловлені не тільки шляхом подання адміністративного позову про оскарження наказу, а й надісланням до контролюючого органу пояснень від 18.06.2021 №18-06/2021-01.

В даному випадку, суд враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постановах від 07 листопада 2018 року у справі № 820/3469/17, від 14 листопада 2018 року у справі №818/907/16 та від 19 грудня 2018 року у справі № 816/284/17, про те, що заперечення платником податків законності проведення перевірки, що, в свою чергу, стало підставою для недопуску посадових осіб контролюючого органу до її проведення, свідчить про наявність спору про право.

Враховуючи викладене, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, оскільки відповідачем в судовому порядку оскаржується законність наказу про проведення фактичної перевірки, недопущення до якої призвело до застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання представника відповідача та наявність підстав для закриття провадження у справі.

Керуючись положеннями статей 238, 248, 283 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «ТАБАКО ДІМ» про закриття провадження у справі задовольнити.

Закрити провадження у справі за заявою Головного управління ДПС у м. Києві як відокремленого підрозділу ДПС до товариства з обмеженою відповідальністю «ТАБАКО ДІМ» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 283, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5. Перехідних положень цього Кодексу.

Суддя В.П. Шулежко