Справа № 640/14856/19
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2021-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 червня 2021 року

Київ

справа №640/14856/19

адміністративне провадження №К/9901/21739/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Гусака М.Б., Усенко Є.А.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2021 у справі № 640/14856/19 за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «ГЛОРІЯ ДЖИНС» до Головного управління ДПС у Луганській області, Державної податкової служби України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області, про визнання протиправними і скасування рішень, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року Публічне акціонерне товариство «ГЛОРІЯ ДЖИНС» (далі - позивач, ПАТ «ГЛОРІЯ ДЖИНС») звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Луганській області, Державної податкової служби України, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 07.12.2018 № 5 «Про списання помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені» щодо ПАТ «ГЛОРІЯ ДЖИНС»;

- зобов`язати Головне управління ДФС у Луганській області внести зміни в інтегровану картку платника податків ПАТ «ГЛОРІЯ ДЖИНС» шляхом поновлення інформації про наявність надміру сплачених сум податку на прибуток підприємств у розмірі 61586139,65 грн;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Луганській області щодо не підготовки висновку про повернення з бюджету сум надміру сплачених ПАТ «ГЛОРІЯ ДЖИНС» грошових зобов`язань з податку на прибуток підприємств у розмірі 61586139,65 грн на поточний рахунок ПАТ «ГЛОРІЯ ДЖИНС» у банку та неподання його на виконання органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів;

- зобов`язати Головне управління ДФС у Луганській області підготувати висновок про повернення з бюджету сум надміру сплачених ПАТ «ГЛОРІЯ ДЖИНС» грошових зобов`язань з податку на прибуток підприємств у розмірі 61586139,65 грн на поточний рахунок ПАТ «ГЛОРІЯ ДЖИНС» у банку та подати його на виконання органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів;

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги № 17217/7/99-99-07-02-03-17 від 31.05.2019.

Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 15.10.2020 у задоволенні позову відмовив.

Постановою від 02.03.2021 Шостий апеляційний адміністративний суд рішення суду першої інстанції скасував, ухвалив нове, яким позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 07.12.2018 № 5 «Про списання помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені» щодо ПАТ «ГЛОРІЯ ДЖИНС». Зобов`язав Головне управління ДПС у Луганській області внести зміни в інтегровану картку платника податків ПАТ «ГЛОРІЯ ДЖИНС» шляхом поновлення інформації про наявність надміру сплачених сум податку на прибуток підприємств у розмірі 61586139,65 грн. Визнав протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Луганській області та зобов`язав Головне управління ДПС у Луганській області підготувати висновок про повернення з бюджету сум надміру сплачених ПАТ «ГЛОРІЯ ДЖИНС» грошових зобов`язань з податку на прибуток підприємств у сумі 61586139,65 грн на поточний рахунок ПАТ «ГЛОРІЯ ДЖИНС» у банку та подати його на виконання органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. В іншій частині позовних вимог відмовив.

14.06.2021 до суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Луганській області (далі - скаржник, ГУ ДПС), направлена до суду поштою 08.06.2021.

При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

1. Відповідно до частини четвертої статті 330 КАС України до касаційної скарги додаються документ про сплату судового збору, а також копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

Скаржник додав до касаційної скарги платіжне доручення №193 від 29.03.2021 про сплату судового збору в сумі 11526 грн, що не відповідає розміру, встановленому законом.

Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI) за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, розмір судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI (у редакції чинній на день подання позову до суду) за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921 грн) і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (19210). За подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано юридичною особою ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921 грн).

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону № 3674-VI за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з частиною четвертою статті 6 Закону № 3674-VI (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги), якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Позов у цій справі заявлено юридичною особою у 2019 році, постановою суду апеляційної інстанції позовні вимоги задоволено частково: скасовано рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 07.12.2018 № 5 про списання помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені в сумі 61586139,65 грн і зобов`язано поновити зазначену суму в інтегрованій картці платника, визнано протиправною бездіяльність і зобов`язано підготувати висновок про повернення з бюджету сум надміру сплачених сум. Отже, судом задоволено одну вимогу майнового характеру і одну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, за подання касаційної скарги на судове рішення в частині задоволених позовних вимог майнового характеру сплаті підлягає судовий збір, обмежений максимальним розміром, в сумі 38420 грн (61586139,65 грн * 1,5 % > 19210 грн), а також в частині задоволення позовної вимоги немайнового характеру - в сумі 3842 грн (1921 грн х 200%). Отже, загальна сума судового збору, яка має бути сплачена ГУ ДПС становить 42262 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду сплачується шляхом внесення або перерахування коштів за реквізитами:

Отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783

Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007

Код класифікації доходів бюджету - 22030102

Найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055)

Символ звітності банку - 207

Призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.

2. Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Системний аналіз частини четвертої статті 328 КАС України та пункту 4 частини другої статті 330 КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

При цьому, вимогам касаційної скарги щодо скасування судових рішень і ухвалення нового про відмову в позові має кореспондувати викладення у касаційній скарзі підстав для оскарження судових рішень у взаємозв`язку із усіма висновками, які стали підставою для задоволення позову. Тобто, вимоги касаційної скарги мають бути сформульовані і відповідати їх безпосередньому обґрунтуванню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки станом на дату прийняття оскаржуваного рішення від 07.12.2018 № 5 позивач не звертався із заявою про зарахування переплати з податку на прибуток в рахунок погашення боргу з інших податків, а за відсутності такої заяви платника контролюючий орган не мав законних підстав провести відповідне зарахування, і з дати виникнення переплати пройшло 1095 днів, то відповідач обґрунтовано здійснив списання надміру сплачених сум податку на прибуток підприємств у розмірі 61586139,65 грн, чим підтверджується правомірність такого рішення. З огляду на правомірність прийнятого рішення від 07.12.2018 № 5 про списання надміру сплачених сум податку на прибуток підприємств, інформація про вказані суми не підлягає поновленню в інтегрованій картці платника, як наслідок, позовні вимоги у відповідній частині також не підлягають задоволенню. Крім того, оскільки на момент звернення з відповідною заявою за позивачем не обліковувалась переплата з податку на прибуток, та позивач мав заборгованість з орендної плати з юридичних осіб в сумі 13955,92 грн. (по Станично-Луганському району) та 383269,03 грн. (по Жовтневому району м. Луганськ), податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 270514,18 грн., податку на додану вартість з ввезених товарів в сумі 20910167,30 грн., мита на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності в сумі 12089970,43 грн., антидемпінгового мита в сумі 27917043,39 грн, відтак підстави для задоволення позовних вимог про підготовку та подання висновку про їх повернення з бюджету - відсутні. Рішення від 31.05.2019 № 17217/7/99-99-07-02-03-17 прийняте за результатами розгляду скарги на рішення ГУ ДФС у Луганській області від 25.04.2019 № 4012/10/12-32-50-02 є досудовим порядком вирішення спору, а тому не підлягає оцінці судом, відтак у суду відсутні підстави для задоволення зазначеної позовної вимоги.

Зі змісту постанови апеляційного суду вбачається, що підставою для часткового задоволення позову стали такі висновки:

- підпункт 102.6.4 пункту 102.6 статті 102 ПК України та сертифікат Торгово-промислової палати № 3100-19-0130 від 22.03.2019 є підставою для автоматичного продовження строків для подання заяви про продовження строків;

- на підставі положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та розпоряджень Кабінету Міністрів України ПАТ «ГЛОРІЯ ДЖИНС» звільнялось від відповідальності щодо дотримання законодавчих актів України, які стосуються продовження граничних строків для подання заяв про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань. З урахуванням підтвердження форс-мажорних обставин позивач був позбавлений можливості виконати свої зобов`язання щодо своєчасного подання заяви про продовження граничних строків для подання заяв про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань;

- з посиланням також на підпункт 38.2 пункту 38 підрозділ 10 розділу ХХ ПК України, суд дійшов висновку про неправомірність прийнятого рішення про списання надміру сплачених сум податку на прибуток підприємств від 07.12.2018 № 5, та як наслідок необхідність зобов`язання контролюючого органу внести зміни в інтегровану картку платника податків;

- оскільки списання надміру сплачених сум податку було здійснено неправомірно, з огляду на те, що позивач у зв`язку з наявністю форс-мажорних обставин був позбавлений можливості виконати свої зобов`язання щодо своєчасного подання заяви протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми про продовження граничних строків для подання заяв про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний був підготувати та подати висновок про повернення надміру сплачених позивачем сум податку з бюджету.

Отже, першочерговим у цій справі є питання правомірності рішення від 07.12.2018 № 5 про списання надміру сплачених сум податку на прибуток підприємств.

Однак, з огляду на доводи касаційної скарги, відповідач, посилаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні неправильно застосував норми права, а саме:

- пункти 43.2, 43.3 статті 43 ПК України без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 04.02.2019 у справі №814/2682/14, від 12.03.2019 у справі №826/12323/16, від 28.02.2019 у справі №805/1218/16-а, від 05.02.2019 у справі №826/7672/17, від 18.06.2019 у справі №826/3490/18, від 10.12.2020 у справі №826/4871/17, від 10.03.2020 у справі №815/3066/15, від 04.03.2021 у справі №280/2059/19;

- пункт 102.5 статті 102, підпункт 102.6.4 пункт 102.6 статті 102 ПК України без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 10.12.2020 у справі №805/1570/17-а, від 05.03.2021 у справі №805/1079/17-а, від 27.05.2021 у справі №805/1214/17-а.

Такі доводи обґрунтовані тим, що:

1) у постанові від 12.03.2019 у справі №826/12323/16 Верховний Суд зазначив, що підставою для перерахування помилково чи надмірно сплачених грошових зобов`язань на час звернення з відповідною заявою до контролюючого органу є відсутність податкового боргу у такого платника податків. У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково чи надмірно сплачених сум грошових зобов`язань проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

У цій справі №640/14856/19 на момент звернення за позивачем не обліковувалась переплата з податку на прибуток і позивач мав заборгованість з орендної плати з юридичних осіб в сумі 13955,92 грн (по Станично-Луганському району) та 383269,03 грн (по Жовтневому району м. Луганськ), податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 270514,18 грн, податку на додану вартість з ввезених товарів в сумі 20910167,30 грн, мита на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності в сумі 12089970,43 грн, антидемпінгового мита в сумі 27917043,39 гривень. За відсутності сум надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток підприємств у розмірі 61586139,65 грн та наявного податкового боргу, ГУ ДФС не мало обов`язку підготувати та подати висновок про їх повернення з бюджету. Зазначене правозастосування відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 04.02.2019 у справі №814/2682/14.

2) всупереч висновкам, викладених у постановах Верховного Суду від 10.12.2020 у справі №805/1570/17-а, від 05.03.2021 у справі №805/1079/17-а, від 27.05.2021 у справі №805/1214/17-а, суд не дослідив обставини відносно обов`язку позивача звернутися до ТПП для засвідчення обставин непереборної сили щодо неможливості подати податкову звітність, а обмежився виключно наявністю у позивача Сертифікату, при цьому не проаналізувавши зміст самого Сертифікату, тих обставин які він посвідчує та терміну на який такі обставини були посвідчені. Більш того судом апеляційної інстанції не досліджено та не встановлено в повному обсязі тих обставин, на які позивач посилався в позовній заяві, як на підставу неможливості скористатися своїм правом щодо своєчасного направлення на адресу контролюючого органу заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток, зокрема, в місцезнаходженні позивача, як то на території проведення АТО або на іншій території України, де АТО не проводилася. Крім того судом апеляційної інстанції не було встановлено чи був позбавлений, в зв`язку з обставинами непереборної сили (форс-мажорні обставини), позивач у даний період здійснювати нормальну господарську діяльність, направлення поштових відправлень, зокрема на адресу контролюючих органів, відсутності та/або неналежної роботи Інтернет зв`язку тощо.

Інші доводи касаційної скарги наведені не у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України.

Колегія суддів вважає недостатнім наведене у касаційній скарзі обґрунтування для відкриття касаційного провадження, виходячи з такого:

1) зазначаючи перелік постанов Верховного Суду: від 04.02.2019 у справі №814/2682/14, від 12.03.2019 у справі №826/12323/16, від 28.02.2019 у справі №805/1218/16-а, від 05.02.2019 у справі №826/7672/17, від 18.06.2019 у справі №826/3490/18, від 10.12.2020 у справі №826/4871/17, від 10.03.2020 у справі №815/3066/15, від 04.03.2021 у справі №280/2059/19, скаржник в подальшому посилається лише на дві з них - від 04.02.2019 у справі №814/2682/14, від 12.03.2019 у справі №826/12323/16. Застосовність інших постанов до справи, у якій подано касаційну скаргу, ГУ ДПС не обґрунтовує.

Крім того, проаналізувавши постанову Верховного Суду від 04.02.2019 у справі №814/2682/14, колегією суддів встановлено, що у ній спірні правовідносини виникли внаслідок спрямування контролюючим органом коштів, які сплачував платник, в рахунок погашення податкового боргу на виконання вимог пункту 87.9 статті 86 ПК України, як наслідок, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що суди попередніх інстанцій належним чином не встановили об`єктивної наявності у платника податкового боргу на час подання заяви про зарахування надміру сплачених грошових зобов`язань в рахунок сплати авансових внесків з податку на прибуток.

Таку постанову колегія суддів вважає незастосовною у справі, у якій подано касаційну скаргу.

Щодо посилання ГУ ДПС на постанову від 12.03.2019 у справі №826/12323/16, колегія суддів вважає їх прийнятними, однак, такі доводи підлягають перевірці виключно за умови висновку про правильність застосування судом апеляційної інстанції норм права при скасуванні рішення від 07.12.2018 № 5.

Однак, касаційна скарга не містить викладення підстав для касаційного оскарження судового рішення в цій частині, що в подальшому, може унеможливити всебічний касаційний перегляд судового рішення.

2) незмістовними є посилання скаржника на постанови Верховного Суду від 10.12.2020 у справі №805/1570/17-а, від 05.03.2021 у справі №805/1079/17-а, від 27.05.2021 у справі №805/1214/17-а, які приведені в контексті неповного дослідження Сертифікату ТПП і не надання йому належної правової оцінки, оскільки як вбачається зі змісту постанови апеляційного суду, він дослідив наданий Сертифікат від 22.03.2019 №3100-19-0130 і встановив, що ним засвідчено настання обставин непереборної сили для ПАТ «ГЛОРІЯ ДЖИНС», а саме: подання заяв про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток підприємств, які виникли у період з 29.11.2011 по 30.05.2014. У Сертифікаті також зазначено, що на момент його видачі Торгово-промисловою палатою України обставини непереборної сили тривають на 22 березня 2019 року. Відтак, за висновком апеляційного суду, вказаним сертифікатом засвідчені обставини непереборної сили, які тривають на час проведення АТО.

Крім того, доводи про не встановлення судом істотних обставин справи або не дослідження доказів у справі стосуються порушення судом норм процесуального права, як це визначено частиною другою статті 353 КАС України, що, в свою чергу є підставою для касаційного оскарження судових рішень відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України і за умови обґрунтованості заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 цього Кодексу.

Тобто, доводи про порушення судом норм процесуального права мають бути наведені з одночасним викладенням обґрунтування щодо неправильного застосування судом норм матеріального права відповідно до підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України. Такі доводи мають бути наведені у взаємозв`язку із встановленими обставинами і висновками судів щодо кожного з питань, які скаржник вважає неправильно вирішеними. Доведення наявності підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України, в частині одного з висновків суду не може бути підставою для відкриття касаційного провадження в частині іншого висновку з підстав порушення норм процесуального права, передбачених частиною другою статті 353 КАС України.

З огляду на вищевикладене, касаційна скарга не відповідає вимогам щодо викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1 - 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі у взаємозв`язку:

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга) (для пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України);

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; 2) постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; 3) вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу; 4) висновок, який на думку скаржника відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України);

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України).

Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).

Також обов`язковою умовою при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1 і 2 частини четвертої статті 328 КАС України є подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінка судами їх сукупності не може вважатися подібністю правовідносин.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або які зібрані у справі докази судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

При цьому, пункт 1 частини другої статті 353 КАС України регламентує прийнятність доводів про не дослідження судом зібраних у справі доказів виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити в подальшому її розгляд.

У зв`язку з наведеним, скаржнику необхідно подати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судових рішень має бути викладено з урахуванням роз`яснень, наданих судом.

Відповідно до частин другої і шостої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

З огляду на викладене, касаційна скарга залишається без руху з наданням скаржнику строку для усунення виявлених недоліків.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 169, 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2021 у справі № 640/14856/19 - залишити без руху.

Надати скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії зазначеної ухвали суду для усунення недоліків касаційної скарги, а саме:

- надати платіжний документ про доплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі, встановленому Законом № 3674-VI;

- надати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судових рішень має бути викладено з урахуванням роз`яснень, наданих судом.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику.

Роз`яснити, що відповідно до пункту 3 Розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, в редакції Закону України від 18.06.2020 №731-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон М.Б. Гусак Є.А. Усенко