Справа № 280/2618/21
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

17 червня 2021 року Справа № 280/2618/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Державної служби геології та надр України (03057, м.Київ, вул.Цедіка Антона, буд.16; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІД-ВУГІЛЛЯ 2010» (70500, Запорізька область, Оріхівський район, місто Оріхів, вул. Привокзальна, будинок 2-В, ) про анулювання спеціального дозволу на користування надрами№5884 від 13 грудня 2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Державної служби геології та надр України (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІД-ВУГІЛЛЯ 2010» (далі - відповідач), в якому позивач просить суд припинити право користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами № 5884 від 13 грудня 2013 року наданого ТОВ «Схід-Вугілля 2010».

Ухвалою суду від 05 квітня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Ухвалою суду від 28 травня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІД-ВУГІЛЛЯ 2010» про призначення розгляду справи №280/2618/21 з викликом сторін у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 28 травня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІД-ВУГІЛЛЯ 2010» про витребування доказів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «СХІД-ВУГІЛЛЯ 2010» надано спеціальний дозвіл на користування надрами №5884 від 13 червня 2013 року, невід`ємною частиною якого є Угода про умови користування надрами №5884 від 13 грудня 2013 року. Особливою умовою №4 Спеціального дозволу №5884 від 13 грудня 2013 року передбачено, що надрокористувач зобов`язаний подавати щорічну звітність перед ДНВП «Геоінформ України» про стан запасів корисних копалин за формою 5-гр. Позивачем було встановлено, що ТОВ «СХІД-ВУГІЛЛЯ 2010» в порушення вимог Угоди про умови користування надрами, особливих умов спеціального дозволу на користування надрами та статті 24 Кодексу України про надра не подано до ДНВП «Геоінформ України» щорічні звіти відповідної форми статистичної звітності, як підтвердження експлуатації копалин 2016 та 2019 роки. У зв`язку з незгодою ТОВ «СХІД-ВУГІЛЛЯ 2010» на припинення права користування надрами, позивач звернувся до суду із цим позовом на виконання вимог частини другої статті 26 Кодексу України про надрами, відповідно до якої право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів в судовому порядку. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 30 квітня 2020 року надав до суду відзив на позовну заяву (вх.№24931), в якому зазначає, що шахтоділянка (Луганська область, Антрацитівський район), що виділена у межах шахти «Міусинська», пласт h8, знаходиться на непідконтрольній території (межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, затверджений Указом Президента України від 07 лютого 2019 року №32/2019). Враховуючи відсутність доступу у відповідача до шахтоділянки, на якій було отримано спеціальний дозвіл на користування надрами №5884 від 13 грудня 2013 року, на вказаній ділянці жодна розробка не ведеться. Попри вказане, щороку підприємством надсилались звіти форми 5-гр, дані яких не змінювались. Звертає увагу на те, що позивач посилається на пункт 7.2 Угоди, відповідно до якої надрокористувач зобов`язаний у встановленому порядку подавати до Державного науково-виробничого підприємства «Державний інформаційний геологічний фонд України» щорічні звіти відповідно до форми державної статистичної звітності, як підтвердження експлуатації корисних копалин. Разом з тим, попри відсутність експлуатації копалин з підстав, що не залежать від волі відповідача, звіти 5-гр щорічно направлялись з незмінними даними. Вважає, що позивач не довів порушення ТОВ «СХІД-ВУГІЛЛЯ 2010» умов користування надрами, а його позиція є помилковою, оскільки будь-яких належних доказів вчинення відповідачем порушень у сфері надрокористування суду не надано. У зв`язку з наведеним просить відмовити у задоволенні позовних вимог, а також стягнути на користь позивача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 18500,00 грн.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ТОВ «СХІД-ВУГІЛЛЯ 2010» 12 серпня 2010 року зареєстровано в якості юридичної особи, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис № 0017638. Видами діяльності є: 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (основний); 05.10 Добування кам`яного вугілля; 08.11 Добування декоративного та будівельного каменю, вапняку, гіпсу, крейди та глинистого сланцю; 08.12 Добування піску, гравію, глин і каоліну; 09.90 Надання допоміжних послуг у сфері добування інших корисних копалин та розроблення кар`єрів; 25.62 Механічне оброблення металевих виробів; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.

13 грудня 2013 року Державною службою геології та надр України було видано ТОВ «СХІД-ВУГІЛЛЯ 2010» спеціальний дозвіл на користування надрами №5884 для видобування кам`яного вугілля антрациту на шахтоділянці, виділеної в межах шахти «Міусинська», пласт h8. Цього ж дня між Державною службою геології та надр України та ТОВ «СХІД-ВУГІЛЛЯ 2010» (Надрокористувач) укладено Угоду №5884 про умови користування надрами з метою видобування корисних копалин, яка є невід`ємною частиною спеціального дозволу на користування копалинами №5884 від 13 грудня 2013 року.

Пунктом 1.1. Угоди встановлено, що Держгеонадра надає Надрокористувачу право користування ділянкою надр з метою видобування корисних копалин, а Надрокористувач зобов`язується виконувати та дотримуватись умов користування ділянкою надр, передбачених Договором, цією Угодою та нормами діючого законодавства.

У пунктів 7.2 Угоди визначено, що Надрокористувач зобов`язаний в установленому порядку подавати до державного науково-виробничого підприємства «Державний інформаційний геологічний фонду України» щорічні звіти відповідно до форми державної статистичної звітності форми 5 гр.

Листом Державного науково-виробничого підприємства «Державний інформаційний геологічний фонд України» Державної служби геології та надр України від 20 липня 2017 року надано позивачу перелік надрокористувачів Донецької та Луганської областей інформація щодо руху запасів за формою Ф 5-гр, 6-гр, 7-гр за 2016 рік до ДНВП «Геоінформ України» не надходила.

Державною службою геології та надр України 17 жовтня 2017 року винесено наказ №447 щодо зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами, яким встановлено термін для усунення порушень законодавства про надра з боку відповідача в 30-денний термін.

На момент винесення наказу, ТОВ «СХІД-ВУГІЛЛЯ 2010» було зареєстровано в населеному пункті, на території якого органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

У зв`язку з неможливістю повідомити відповідача про прийнятий наказ, Державна служба геології та надр України розмістила інформацію в «Урядовому кур`єрі» №228, в якому доводила до відома наказ від 17 жовтня 2017 року №447.

Також, листом Державного науково-виробничого підприємства «Державний інформаційний геологічний фонд України» Державної служби геології та надр України від 03 липня 2020 року №03/303-1826 надано позивачу перелік надрокористувачів Донецької та Луганської областей інформація щодо руху запасів за формою Ф 5-гр, 6-гр, 7-гр за 2019 рік до ДНВП «Геоінформ України» не надходила.

За результатами опрацювання вищевказаних листів позивачем встановлено, що ТОВ «СХІД-ВУГІЛЛЯ 2010» в порушення вимог Угоди про умови користування надрами, особливих умов спеціального дозволу на користування надрами та статті 24 Кодексу України про надра не подало до ДНВП «Геоінформ України» щорічні звіти відповідної форми статистичної звітності (5-гр), як підтвердження експлуатації корисних копалин, за 2016 та 2019 роки.

Наказом Державної служби геології та надр України від 14 серпня 2020 року №346 внесено зміни до наказу від 17 жовтня 2017 року №447 в частині доповнення підстав зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами, яким встановлено термін для усунення порушень законодавства про надра з боку відповідача у термін в 30 календарних днів.

У зв`язку зі зміною місця реєстрації ТОВ «СХІД-ВУГІЛЛЯ 2010», Державна служба геології та надр України направила на юридичну адресу відповідача лист із повідомленням про прийняття рішення щодо подальшої дії спеціального дозволу на користування надрами №5884 від 12 грудня 2013 року.

11 листопада 2020 року від ДНВП «Геоінформ України» до позивача надійшов лист №03/303-3539 стосовно суб`єктів господарювання, власників спеціальних дозволів на користування надрами, які не надали звітність до ДНВП «Геоінформ України» щодо балансу запасів корисних копалин за формою 5-гр, 6-гр, 7-гр. Відповідно до наданого переліку надрокористувачів, ТОВ «СХІД-ВУГІЛЛЯ 2010» повторно на подало вищевказану звітність.

18 грудня 2020 року позивач направив на адресу відповідача лист №19225/01/07-20 з проханням надати до Держгеонадр у 15-денний строк, з моменту отримання листа, власну позицію (згоду/незгоду) на припинення права користування надрами, шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами у зв`язку з порушенням вимог передбачених спеціальних дозволом.

11 січня 2021 року на адресу Держгеонадр надійшла незгода від ТОВ «СХІД-ВУГІЛЛЯ 2010» щодо припинення користування надрами.

У зв`язку з наведеним, Державна служба геології та надр України звернулась до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження Держгеонадра України у спірних правовідносинах визначаються, зокрема, Кодексом України про надра, Положенням про Державну службу геології та надр України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 року №1174 (далі - Положення №1174), Порядком №615.

Статтею 15 Кодексу України про надра встановлено, що надра надаються у постійне або тимчасове користування. Постійним визнається користування надрами без заздалегідь встановленого строку. Тимчасове користування надрами може бути короткостроковим (до 5 років) і довгостроковим (до 50 років). У разі необхідності строки тимчасового користування надрами може бути продовжено.

Надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу (частина перша статті 19 Кодексу України про надра).

Зі змісту частини другої статті 24 Кодексу України про надра вбачається, що користувачі надр зобов`язані: 1) використовувати надра відповідно до цілей, для яких їх було надано; 2) забезпечувати повноту геологічного вивчення, раціональне, комплексне використання та охорону надр; 3) забезпечувати безпеку людей, майна та навколишнього природного середовища; 4) приводити земельні ділянки, порушені при користуванні надрами, в стан, придатний для подальшого їх використання у суспільному виробництві; 4-1) надавати та оприлюднювати інформацію про загальнодержавні та місцеві податки і збори, інші платежі, а також про виробничу (господарську) діяльність, необхідну для забезпечення прозорості у видобувних галузях, відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України; 5) виконувати інші вимоги щодо користування надрами, встановлені законодавством України та угодою про розподіл продукції.

Відповідно до частини 1 статті 26 Кодексу України про надра встановлено підстави припинення права користування надрами, зокрема, пункт 5 передбачає припинення права у разі використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр.

Статтею 60 Кодексу України про надра встановлено, що державний контроль і нагляд за веденням робіт по геологічному вивченню надр, їх використанням та охороною спрямовані на забезпечення додержання всіма державними органами, підприємствами, установами, організаціями та громадянами встановленого порядку користування надрами, виконання інших обов`язків щодо охорони надр, встановлених законодавством України.

Згідно з положеннями частини першою статті 61 Кодексу України про надра державний контроль за геологічним вивченням надр (державний геологічний контроль) та раціональним і ефективним використанням надр України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Відповідно до підпункту 12 пункту 4 Положення №1174 Державна служба геології та надр України, згідно із покладеними на неї завданнями, здійснює державний контроль за геологічним вивченням надр та раціональним і ефективним використанням надр України.

Пунктом 22 Порядку №615 встановлено, що дія дозволу може бути зупинена органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері здійснення державного гірничого нагляду, епідеміологічного нагляду (спостереження), державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, органів місцевого самоврядування, органів державної фіскальної служби, зокрема, у разі порушення надрокористувачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр.

Після зупинення дії дозволу надрокористувач зобов`язаний зупинити проведення на наданій йому в користування ділянці надр робіт, передбачених дозволом.

При цьому, зупинення дії дозволу не звільняє надрокористувача від обов`язку проводити на ділянці надр роботи, пов`язані із запобіганням виникненню аварійної ситуації або усуненням її наслідків. Також, зупинення дії дозволу не є підставою і для переривання строку його дії.

Дія дозволу поновлюється органом з питань надання дозволу після усунення надрокористувачем причин, що призвели до зупинення його дії.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що однією з підстав припинення права користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами є порушення надрокористувачем умов та порядку користування надрами, невиконання обов`язків, визначених статтями 24, 26 Кодексу України про надра.

За наданими представником відповідача у відзиві поясненнями звіти форми № 5-гр за 2016 та 2019 роки надсилались до Державного регіонального геологічного підприємства «Донецькгеологія» у зв`язку з неможливістю надсилання звітів на непідконтрольну територію.

Зокрема в матеріалах справи наявні копії звітів форми № 5-гр за 2014-2020 роки, які повторно надсилались позивачу 21 квітня 2021 року. Докази надсилання та отримання звітів відповідачем до суду не надано.

Суд звертає увагу, що відповідачем звіти форми № 5-гр до 2014 року надсилались до ВАТ «Луганськгеологія», оскільки шахтоділянка, виділена в межах шахти «Міусинська», пласт h8, відповідно до пункту 2.1 Угоди №5884 від 13 грудня 2013 року знаходиться в Боково-Хрустальском геолого-промисловому районі Донбасу, в Антрацитівському районі Луганської області України.

Суд зазначає, що відповідачем звіти форми № 5-гр за 2014-2020 роки надсилались до Державного регіонального геологічного підприємства «Донецькгеологія» у зв`язку з наявністю форс-мажорних обставин, а саме неможливістю надсилання звітів на непідконтрольну територію, оскільки шахтоділянка, виділена в межах шахти «Міусинська» знаходиться на непідконтольній теритрії.

Зокрема, згідно з частиною другою статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 07 листопада 2014 року № 1085-р Антрацитівський район Луганської області України віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Отже, відповідач не додав до матеріалів справи докази належного виконання покладеного на нього обов`язку щодо подання до ДНВП «Геоінформ України» щорічних звітів відповідно до форми державної статистичної звітності 5-гр.

Але, враховуючи перебування шахтоділянки, виділеної в межах шахти «Міусинська», пласт h8, та підприємства відповідача (по 2020 рік) на не непідконтрольній території, що унеможливило належного виконання покладених обов`язків, то суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позовної заяви.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 1 статті 2 КАС України).

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, з урахуванням вище викладеного, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності дійшов висновку, що підстави для припинення права користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами № 5884 від 13 грудня 2013 року наданого ТОВ «Схід-Вугілля 2010» відсутні, отже позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу, яку просить стягнути представник відповідача на корить Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІД-ВУГІЛЛЯ 2010» суд зазначає наступне.

За правилами частини 1 статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Так відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України визначено до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1 та 2 статті 16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження витрат на правничу допомогу заявником надано до суду копії:

Договір про надання правової допомоги №07/04 від 07 квітня 2021 року;

Платіжне доручення №150 від 09 квітня 2021 року на суму 18 500 грн.

Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю;

Ордер.

Необхідно звернути увагу на те, що суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Згідно вимог статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У свою чергу, підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 04 серпня 2020 року у справі № 810/3213/16.

Представником позивача до суду не надано розрахунку годин витрачених на виконану роботу та не надано суду розрахунку правової допомоги із відображенням вартості за кожну надану послугу.

Отже, суд не може встановити співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).

Суд зазначає, що нормами КАС України передбачено співмірність гонорару адвоката, тобто заявлена адвокатом ціна своїх послуг повинна відповідати складності спору та об`єму робіт, часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт.

Згідно висновку Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії, відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд висловлює сумнів щодо існування об`єктивної необхідності здійснення деяких витрат, зазначених у цих рахунках-фактурах. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Данілов проти України, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

З урахуванням викладеного, суд зазначає:

по-перше: адвокатом не надано суду розрахунку правової допомоги із відображенням вартості годин за кожну надану послугу та не зазначений час, витрачений на надання таких послуг та час, витрачений на участь у судових засіданнях.

по-друге: витрати на правову допомогу у розмірі 18500грн. не є співмірними, обґрунтованими.

Таким чином, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правову допомогу, оскільки вважає, що судові витрати на правничу допомогу у сумі 18 500,00 грн. є не обґрунтованими та не можуть бути стягнуті на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІД-ВУГІЛЛЯ 2010» за рахунок бюджетних асигнувань позивача, а з урахуванням вимог частини 5 статті 134 КАС України, витрати на професійну правничу допомогу мають бути відшкодовані відповідачу лише у сумі 2000,00 грн.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 234-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Державної служби геології та надр України (03057, м.Київ, вул.Цедіка Антона, буд.16; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІД-ВУГІЛЛЯ 2010» (70500, Запорізька область, Оріхівський район, місто Оріхів, вул. Привокзальна, будинок 2-В, ) про анулювання спеціального дозволу на користування надрами№5884 від 13 грудня 2013 року, - відмовити.

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІД-ВУГІЛЛЯ 2010» про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити частково.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІД-ВУГІЛЛЯ 2010» за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби геології та надр України судові витрати, у вигляді витрат на правову допомогу у сумі 2000,00 грн.

В іншій частині заяви про стягнення витрат на правову допомогу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з урахуваннями доповнень пункту 3 розділу VІ «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Рішення виготовлено та підписано 17 червня 2021 року.

Суддя Д.В. Татаринов