Справа № 540/3917/20
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/3917/20
Головуючий в 1 інстанції: Ковбій О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,
при секретарі Яценюк О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «БІО РИФ Україна» до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «БІО РИФ Україна» (надалі позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі, Головного управління Державної казначейської служби України, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «В3» № від 03.07.2020 року, яким на підставі п.200.1, абз.«б» п.200.4 ст.200 ПК України виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період квітень 2020 року та відсутність на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування у розмірі 169986,00 грн..

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що в поданій 19.05.2020 року декларації з податку на додану вартість за квітень 2020 року із додатками, позивач заявив до бюджетного відшкодування суму 169987,00 грн. на поточний рахунок платника податку. Після проведення податковим органом камеральної перевірки достовірності нарахування цієї суми бюджетного відшкодування був складений акт перевірки та винесено спірне податкове повідомлення-рішення, яким виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за квітень 2020 року на суму 169986,00 грн.. Позивач не погоджується з таким рішенням, вважаючи, що при проведенні камеральної перевірки податковий орган помилково дійшов висновку про те, що позивач у додатку 4 до декларації з ПДВ за квітень 2020 року двічі заявив суму 169986,00 грн. і до бюджетного відшкодування на рахунок позивача, і до перерахування цієї суми з електронного рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ на свій банківський рахунок.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 09.02.2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, спірне податкове повідомлення-рішення винесено на підставі акту від 09.06.2020 року №194/21-22-04-02-06/42835906 «Про результати камеральної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Біо Риф України» (код 42835906) з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за квітень 2020 року» (надалі акт перевірки).

За висновками акту перевірки позивачем допущені такі порушення:

- наказ Міністерства фінансів України «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» №21 від 28.01.2016 року, в частині заповнення Додатку 4 податкової декларації з ПДВ за квітень 2020 року;

- п.200.1, абз.«б» п.200.4 ст.200 ПК України, п.200-1.6 ст.200-1 ПК України, внаслідок чого у ТОВ «БІО РИФ Україна» відсутнє право на бюджетне відшкодування в сумі 169986,00 грн., що призвело до заниження суми від`ємного значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (звітного) періоду (р.21) декларації за квітень 2020 року на суму 169986,00 грн..

За змістом акту перевірки виявлені порушення допущені позивачем внаслідок того, що в декларації з ПДВ за квітень 2020 року та у додатку 4 до цієї декларації позивач заявив суму 169986,00 грн. і в якості бюджетного відшкодування на рахунок у банку, і в якості суми, яка підлягає перерахуванню з електронного рахунку в системі електронного адміністрування (СЕА) ПДВ на свій банківський рахунок, що є неможливим, оскільки на час подання такої декларації загальна сума ліміту на електронному рахунку позивача в системі СЕА ПДВ складала 169986,00 грн..

Матеріалами справи підтверджується і сторонами не заперечується той факт, що в декларації з ПДВ за квітень 2020 року позивач заявив до бюджетного відшкодування на рахунок у банку суму 169987,00 грн., відобразивши її у рядках 20.2 та 20.2.1 цієї декларації, а також подав додаток 4 до цієї декларації, який має назву «Заяви про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника», в якому заявив суму 169986,00 грн. і в якості бюджетного відшкодування на рахунок у банку, і в якості суми, яка підлягає перерахуванню з електронного рахунку в системі електронного адміністрування (СЕА) ПДВ на свій банківський рахунок.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції з висновками акту перевірки не погодився та зазначив, що при поданні до податкового органу декларації з податку на додану вартість за квітень 2020 року та при формуванні її показників, зокрема, сум бюджетного відшкодування, позивач не порушив ні приписи ПК України, ні приписи Порядку №21.

Такий висновок суд першої інстанції обґрунтував тим, що за наявності у системі електронного адміністрування податку на додану вартість в сумі 169987,00 грн., товариство просило перерахувати на рахунок у банку 169986,00 грн., яка є однією зі складових суми 169987,00 грн. з рядка 19 розділу ІІІ декларації, і ці суми не додаються як окремі одна до одної, а тому не створюють суму 339972,00 грн., оскільки рядок 20 розділу ІІІ містить суму різниці ряд.19-ряд.19.1, тобто він конкретизує складові отриманої різниці.

Позиція апелянта полягає в тому, що повернення суми бюджетного відшкодування та повернення суми коштів з рахунку в системі СЕА ПДВ є різними за змістом поняттями та різними операціями, а тому в додатку 4 декларації з ПДВ за квітень 2020 року позивач не міг одночасно заявляти про повернення цих двох різних за змістом сум, оскільки загальна сума ліміту на електронному рахунку позивача в системі СЕА ПДВ складала 169986,00 грн..

Колегія суддів вважає помилковими доводи суду першої інстанції та погоджується з позицією податкового органу, виходячи з наступного.

Посилання суду першої інстанції на співвідношення відображених позивачем в декларації з ПДВ за квітень 2020 року сум від`ємного значення поточного періоду (рядки 19 та 20 декларації ) та суми бюджетного відшкодування на рахунок у банку (рядки 20.2 та 20.2.1) не має відношення до предмету спору.

Дійсно, відображена в рядках 19 та 20 декларації з ПДВ за квітень 2020 року сума від`ємного значення 169987,00 грн. є складовою сумою бюджетного відшкодування, яка відображена позивачем в рядках 20.2 та 20.2.1, і ці суми не додаються одна до одної, але в акті перевірки відсутні зауваження в частині правильності відображення позивачем сум у рядках 19, 20, 20.2 та 20.2.1 цієї декларації.

Зауваження податкового органу стосуються того, що, маючи на електронному рахунку в системі СЕА ПДВ 169986,00 грн. позивач у додатку 4 до декларації з ПДВ за квітень 2020 року одночасно заявив і про повернення такої суми в якості бюджетного відшкодування на підставі ст.200 ПК України, і про перерахування суми коштів на підставі пункту 200-1 .6 статті 200-1 ПК України суми коштів на рахунку у СЕА ПДВ на рахунок позивача у банку.

Колегія суддів зазначає, що сума бюджетного відшкодування, яку платник ПДВ може отримати з бюджету на свій рахунок у банку на підставі положень статті 200 ПК України, і сума на електронному рахунку у СЕА ПДВ, яку платник ПДВ також може отримати на свій рахунок у банку на підстав положень статті 200-1 ПК України не є тотожними за своїм змістом сумами.

Навіть сама назва додатку 4 декларації з ПДВ містить в собі назви двох заяв про повернення таких сум.

Так, за змістом статті 200 ПК України сума бюджетного відшкодування визначається як від`ємна різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду, і така сума може бути відшкодована за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п.200-1.3 ст.200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

При цьому, відповідно до п.200.17 ст.200 ПК України джерелом сплати бюджетного відшкодування (у тому числі заборгованості бюджету) є доходи бюджету, до якого сплачується податок в порядку, передбаченому п. 200.13 ст.200 ПК України, а саме: на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.

В той же час, кошти на електронному рахунку платника у СЕА ПДВ мають зовсім інше значення та джерела виникнення.

Так, положенням п.п.200-1.2, 200-1.4 та 200-1.5 статті 200-1 ПК України передбачено наступне:

- платникам податку автоматично відкриваються рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість;

- розрахунки з бюджетом у системі електронного адміністрування податку на додану вартість здійснюються з цих рахунків, крім випадку, передбаченого абзацом другим пункту 87.1 статті 87 цього Кодексу;

- на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника можуть зараховуються, зокрема такі кошти:

а) з поточного рахунку такого платника в сумах, необхідних для збільшення розміру суми, що обчислюється відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу;

б) з поточного рахунку такого платника в сумах, недостатніх для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань з цього податку;

в) з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення…:

г) з бюджету в сумах надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість, повернутих платнику податків у порядку, встановленому пунктом 43.4-1 статті 43 цього Кодексу;

ґ) вилучені контролюючим органом відповідно до статті 95 цього Кодексу в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість по задекларованих до сплати податкових зобов`язаннях за періоди починаючи з 1 липня 2015 року, визначених платником податків у податковій декларації з податку на додану вартість або уточнюючому розрахунку

- з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов`язань та суми податкового боргу з податку.

При цьому, відповідно до п.200-1.6 ст.200 ПК України якщо на дату подання податкової звітності з податку сума коштів на рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку перевищує суму, що підлягає перерахуванню до бюджету відповідно до поданої звітності, платник податку має право подати до контролюючого органу у складі такої податкової звітності заяву, відповідно до якої такі кошти підлягають перерахуванню на поточний рахунок такого платника податку, реквізити якого платник зазначає в заяві, у сумі залишку коштів, що перевищує суму податкового боргу з податку та суму узгоджених податкових зобов`язань з податку.

На суму податку, що відповідно до поданої заяви підлягає перерахуванню на поточний рахунок платника, на момент подання заяви зменшується значення суми податку, визначеної пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, шляхом зменшення на таку суму показника загальної суми поповнення рахунку в системі електронного адміністрування податку з поточного рахунку платника (ПопРах).

З наведених нормативних положень можливо дійти висновку, що позивач міг у додатку 4 до декларації з ПДВ за квітень 2020 року одночасно заявити суму 169986,00 грн. і в якості бюджетного відшкодування на рахунок у банку і в якості суми, яка підлягає перерахуванню з електронного рахунку в СЕА ПДВ на свій банківський рахунок, але лише в тому випадку, якщо сума ліміту на електронному рахунку позивача в СЕА ПДВ покривала би ці дві суми, тобто дорівнювала не менш ніж 339972,00 грн. (169986 + 169986).

Однак, як зазначає сам позивач, і це вбачається з акту перевірки та таблиці №2 додатку №4 до декларації з ПДВ за квітень 2020 року, загальна сума коштів на електронному рахунку позивача в СЕА ПДВ складала всього 169987,00 грн., що в свою чергу виключало можливість для позивача за цей період одночасно заявити суму 169986,00 грн. і в якості бюджетного відшкодування на рахунок у банку, і в якості суми, яка підлягає перерахуванню з електронного рахунку в СЕА ПДВ на свій банківський рахунок.

Колегія суддів вважає, що позивач допустив методологічну помилку при складанні додатку 4 до декларації з ПДВ за квітень 2020 року, як обов`язкової умови належного декларування суми бюджетного відшкодування за цей період, і така помилка не носить суто формальний характер і не може бути не врахована податковим органом під час проведення камеральної перевірки позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування за цей період.

З цих підстав, колегія суддів погоджується з правомірністю спірного повідомлення-рішення щодо відсутності у позивача права на отримання бюджетного відшкодування за квітень 2020 року у розмірі 169986,00 грн..

Також колегія суддів не може погодитися з відхиленням судом першої інстанції тверджень відповідача про те, що в податковій декларації з ПДВ за червень 2020 року (від 14.07.2020 року №) сума від`ємного значення в розмірі 169986,00 грн. була відображена позивачем в рядку 16.3 «збільшено/зменшено залишок від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу», оскільки даний факт, який підтверджений копією відповідно декларації та не заперечується позивачем, є належним підтвердженням того, що дана сума від`ємного значення, яка була заявлена до бюджетного відшкодування в квітні 2020 року і зменшена спірним рішенням, була відновлена позивачем в декларації з ПДВ за червень 2020 року, а тому може бути врахована позивачем для зменшення своїх поточних зобов`язань з ПДВ чи заявлена до бюджетного відшкодування.

Крім того, даний факт є підтвердженням того, що на момент звернення до суду з цим позовом у грудні 2020 року, позивач, шляхом подачі декларації за червень 2020 року, реалізував своє право на від`ємне значення з ПДВ 169986,00 грн., включивши його до складу від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 21 декларації за червень 2020 року).

А тому, у випадку задоволення даного позову виникне ситуація, при якій одна й та сума від`ємного значення одночасно буде заявлена і до бюджетного відшкодування за квітень 2020 року, і буде включена до складу від`ємного значення декларації з ПДВ за червень 2020 року, що є неможливими.

Підсумовуючи все вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що вплинуло на правильність вирішення судом першої інстанції даного спору, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.315, ст.317, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі задовольнити.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «БІО РИФ Україна» - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 17 червня 2021 року.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.