Справа № 490/2453/21
Суддя: Шолох Л. М.
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 490/2453/21
н/п 2-а/490/296/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

у складі головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Бондаренко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаєві у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції Вагерича Віктора Дмитровича про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції Вагерича Віктора Дмитровича, в якому просив скасувати постанову серії ЕАН № 3976948 від 26.03.2021 року про накладення на нього адміністративного стягнення, а справу про адміністративне правопорушення стосовно нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що 26 березня 2021 року він не порушував правила дорожнього руху, визначених пунктом 8.7.3 «Е» та не здійснював проїзду на заборонений червоний сигнал світлофору перехрестя по вул. Бузника, 10. Тому, на його думку постанова відповідача про притягнення його адміністративної відповідальності, передбаченої частиною другою статті 122 КУпАП є протиправною.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 квітня 2021 року визначено головуючого по справі суддю Шолох Л.М.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 квітня 2021 року позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

16 квітня 2021 року позивачем виконано вимоги ухвали Центрального районного суду м.Миколаєва від 12 квітня 2021 року.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 квітня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

15 червня 2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов відзив на позов представника Департаменту патрульної поліції Зорі О.П., в якому він вказав на правомірність оскаржуваної позивачем постанови та відсутність підстав для її скасування.

У судове засідання 16 червня 2021 року з`явився позивач Кравченко Ю.А. Представник відповідача до суду не з`явився з невідомих суду причин.

З`ясувавши думку позивача, який не заперечував проти розгляду справи за відсутності представника відповідача, суд враховуючи надання відповідачем відзиву на позов, ухвалив провести розгляд справи за відсутності представника відповідача за наявними у матеріалах справи доказами.

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи судом встановлено таке.

26 березня 2021 року о 18 год. 02 хв. стосовно ОСОБА_1 інспектором УПП в Миколаївській області лейтенантом поліції Вагеричем В.Д. складено постанову серії ЕАН №3976948 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП.

У цій постанові зазначено, що ОСОБА_1 рухаючись на транспортному засобі FORD С-MAX, н/з НОМЕР_1 та перетинаючи перехрестя по вул. Бузника, 10 в м. Миколаєві здійснив проїзд на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив пункт 8.7.3 «Е» Правил дорожнього руху.

Не погодившись із цієї постановою ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

Перевіряючи правомірність оскаржуваної постанови, суд відповідно до частини другої статті 2 КАС України перевіряє чи прийняте оскаржуване рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до абзаців першого та другого частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Звертаючись до суду із цим позовом позивач вказує на те, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт порушення ним правил дорожнього руху. Позивач вказав на те, що за своїм змістом порушення водієм п. 8.7.3Е Правил дорожнього року передбачає фіксування цього порушення технічними засобами. Оскаржувана постанова не містить посилань на технічний засіб, який здійснено відеозапис порушення. Такий запис не було продемонстровано позивачу і під час винесення постанови.

У судовому засіданні позивач пояснив, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови вказав на те, що фіксація порушення здійснена на його мобільний телефон. Однак і такого запису позивачу під час винесення постанови продемонстровано не було.

Під час розгляду справи судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції Вагерича В.Д., тобто уповноваженою на те особою в розумінні статті 222 КУпАП.

Розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності здійснено відповідачем за місцем зупинення позивача без складання протоколу. Зазначене відповідає вимогами статті 258 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженого наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395.

Однак, слід зазначити, що згідно з приписами статті 245 КУпАП завданнями провадження в адміністративних правопорушеннях є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне, з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимоги до змісту постанови про адміністративне правопорушення визначені статтею 283 КУпАП. Так, відповідно до частини третьої статті 283 КУпАП постанова про справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, зазначених у частині другій цієї статті повинна, зокрема, містити відомості, зокрема, про технічний засіб, яким зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак).

Зі змісту наведеного слідує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. А у разі розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 КУпАП, у постанові має бути вказано технічний запис, яким зафіксовано факт вчинення цього порушення.

Таких же висновків дійшов і Верховного Суду у постанові від 15 листопада 2018 року №524/5536/17.

Частиною другою статті 122 КУпАП (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до підпункту ґ) пункту 8.7.3 «Е» розділу 8 Регулювання дорожнього руху Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 визначено, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоні миготливі сигнали забороняють рух.

В оскаржуваній постанові відповідача наявна інформація про позивача ОСОБА_1 , зазначено суть правопорушення та визначено суму штрафу на його вчинення.

Однак, будь-яких доказів вини позивача у вчиненні 26 березня 2021 року о 18 год. 02 хв. адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП оскаржувана постанова не містить.

У даному випадку вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП має бути зафіксоване технічним засобом, інформація про який має бути внесена до постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (частина третя статті 283 КУпАП).

Оскаржувана постанова відповідача не містить будь-якої інформації щодо технічного засобу, яким здійснено фіксування подій, які відбулися 26 березня 2021 року о 18 год. 02 хв. за участі позивача.

У своїй постанові від 08 липня 2020 року № 177/525/17 Верховний Суд вказав на те, що вчинення особою адміністративного правопорушення має бути підтверджено належним та допустимими доказами, навіть у випадку визнання особою вини у порушенні ПДР.

Звертаючись до суду із даним позовом та у судовому засіданні під час розгляду справи позивач заперечив ту обставину, що він проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора. Отже, позивач не погодився із висновком патрульного поліцейського щодо наявності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП.

А відповідачем відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України не надано належних та допустимих доказів наявності у діях позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, а саме відповідного відеозапису.

У своєму відзиві представник відповідача вказує на те, що оскаржувана постанова містить посилання на технічний запис, який здійснено фіксування правопорушення, однак на даний час цей запис не зберігся, тому надати його до суду не можливо. Вказане представником відповідача не підтверджується наявними у справі доказами. Копія постанови відповідача, наявна у матеріалах справи, не містить назви технічного засобу, який було зафіксовано порушення.

Частина перша статті 9 КУпАП вказує на те, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У своїй постанові від 30 травня 2018 року № 337/3389/16-а Верховний Суд зазначив, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Підсумовуючи викладене суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржувану постанову відповідач діяв у межах своїх повноважень, однак не у спосіб, визначений чинним законодавством.

Відповідач не виконав вимоги частини другої статті 77 КАС України та не довів правомірність оскаржуваної постанови належними та допустимими доказами.

У судовому засіданні позивач вказав на те, що йому не надходив відзив від відповідача, тому на його думку, такий відзив не може бути прийнятим судом до уваги.

Суд вважає, що зазначене позивачем вказує на недотримання відповідачем вимог частини третьої статті 162 КАС України. Однак не дослідження відзиву відповідача під час розгляду справи буде проявом надмірного формалізму та суперечитиме завданням адміністративного судочинства, зокрема щодо справедливого та неупередженого вирішення спору.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За такого постанову серії ЕАН № 3976948 від 26 березня 2021 року, винесену інспектором УПП в Миколаївській області лейтенантом поліції Вагеричем В.Д. слід визнати протиправною та скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрити відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 454 грн 00 коп.

Керуючись статтями 72-77, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАН № 3976948 від 26 березня 2021 року, винесену інспектором УПП в Миколаївській області лейтенантом поліції Вагеричем В.Д. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною другою статті 122 КУпАП.

Закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 .

Стягнути з Управління патрульної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 454 грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені статті 272 КАС України.

Рішення може бути оскаржена безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 17 червня 2021 року.

Суддя Л.М. Шолох