Справа № 511/804/21
Суддя: Іванова О. В.
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/804/21

Номер провадження: 2-а/511/4/21

17 червня 2021 року Роздільнянський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді - Іванової О.В.

при секретарі - Кирилової І.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Головного управління Національної поліції в Одеській області та інспектора СРПП Роздільнянського РВП капітана поліції Кухарчик Миколи Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі,

В С Т А Н О В И В:

28.04.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та інспектора СРПП Роздільнянського РВП капітана поліції Кухарчик Миколи Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі в якому просив суд:

-скасувати постанову інспектора СРПП Роздільнянського РВП капітана поліції Кухарчика М.М. про накладення на позивача ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340грн. за порушення ч.1 ст.121 КУпАП;

- закрити відносно ОСОБА_1 провадження по справі на підставі п. 1 ч.1. ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що постановою серії БАВ №048115 від 24.04.2021 року на нього накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.121 КУпАП у виді штрафу в сумі 340,00 грн, за те що він начебто 24.04.2021 о 00 год 01 хв, в м. Роздільна по вул. Європейська, керував транспортним засобом ІЖ-412 д.н.з. НОМЕР_1 , в якому встановлено ГБО без запису у реєстраційних документах, чим порушив вимоги п.31.3а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 121 КУпАП. Він не згідний з даною постановою, постільки вважає, що поліцейським дану постанову ухвалено з порушенням вимог чинного законодавства, яка є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в цей день та час він керував технічно справним та не переобладнаним автомобілем, а тому він жодним чином не порушував правил дорожнього руху. За твердженням позивача, в цій постанові не наведено жодного доказу його вини у скоєнні даного правопорушення, крім того зупинку автомобіля поліцейським ОСОБА_2 нічим не обґрунтовано. Вказує на те, що відповідачем під час розгляду та прийняття постанови було порушено вимоги ст. 280 КУпАП, а саме не з`ясовано чи винен він у вчинені правопорушення, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Посилаючись на зазначене, позивач просив суд скасувати постанову інспектора СРПП Роздільнянського РВП капітана поліції Кухарчика М.М. серії БАВ №048115 від 24.04.2021 року та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч.1. ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

Ухвалою суду від 30.04.2021року адміністративний позов ОСОБА_1 був залишений без руху.(а.с.12-13).

Позивачем після усунення недоліків, була надана до суду уточнена позовна заява з квитанцією про сплату судового збору(а.с.16-21).

Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 07.05.2021року адміністративний позов прийнятий судом до розгляду та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.30).

17.05.2021 року відповідачем інспектором СРПП Роздільнянського РВП Кухарчиком М.М. надана до суду заява про відкладення слухання справи та долучення до матеріалів справи копій фотокарток та DVD носія з доказами скоєння правопорушення ОСОБА_1 , книги нарядів Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області, витягу з адмінпрактики на ОСОБА_1 (а.с.34-39; 44-47).

26.05.2021 року до суду надійшло клопотання представника УПП в Одеській області ДПП Нагнибіди О.М., про заміну неналежного відповідача у справі Департамент патрульної поліції Національної поліції України на Головне управління Національної поліції в Одеській області, оскільки інспектор СРПП Роздільнянського РВП капітан поліції ОСОБА_2 не несе службу в Департаменті патрульної поліції Національної поліції України. Департамент патрульної поліції, а ні його посадові чи службові особи не можуть реалізувати свої публічно владні управлінські функції у відношенні позивача та ні у відношенні інспектора. Крім того, рішення у даній справі не може вплинути на права, свободи, інтереси або обов`язки Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.(а.с.54-57).

Ухвалою суду від 02.06.2021 року клопотання представника УПП в Одеській області ДПП О.М. Нагнибіди було задоволено, до участі у справі в якості другого відповідача залучено Головне управління Національної поліції в Одеській області та розгляд справи відкладений на 17.06.2021 року.(а.с.63-65).

31.05.2021 року позивач надав до суду клопотання про визнання доказів недопустимими та виключення їх з матеріалів справи, обґрунтовуючи це тим, що у нього надані докази викликають сумнів в їх достовірності, оскільки при його зупинці, фото не робилося та не проводилася відео зйомка.(58-60).

Відповідачі Департамент патрульної поліції Національної поліції України та Головне управління Національної поліції в Одеській області повідомлені у встановленому законом порядку про час та місце судового засідання, в судове засідання їх представники не з`явилися, відзив на позовну заяву не надали, причини неявки суду не повідомили.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання, яке призначено на 17.06.2021р. не зявився, просив слухати справу без його участі та просив приєднати до матеріалів справи належним чином завірені ксерокопії фото та витяг з інструкції.

Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні та пояснив, що 24.04.2021 року він дійсно їхав на своєму автомобілі ІЖ 412 д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Європейська в м. Роздільна та біля опівночі його зупинили працівники поліції не поясняючи мету зупинки, попросили показати документи для перевірки та пройти в патрульне авто. В автомобілі поліцейських інспектор ОСОБА_2 склав у відношенні нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 04815 за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст.121 КУпАП та прийняв рішення яким застосував до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340грн. Зазначав, що поліцейський не пояснив підставу зупинки, йому взагалі не надали можливість надати пояснення та не розібралися чи винен він в скоєні вказаного правопорушення, у поліцейських було відсутнє відео та фотоапаратура тому вони не мали чим здійснювати фото та відео фіксацію (тому фото та відео є недопустимим доказом). Окрім того, позивач суду наголошував, про що також надав письмове клопотання про визнання доказів недопустимими про те, що поліцейські в порушення вимог закону (без дозволу слідчого судді на проведення обшуку та без застосування негласних слідчих (розшукових) заходів самостійно відкрили його автомобіль та провели огляд без його дозволу; що фото та відео зйомка не проводилась або проводилась без його згоди та повідомлення в порушення ст. 307 Цивільного Кодексу України; що оригінали з фото та відео фіксації суду не надані в порушення ст. 99 КАСУ; матеріали справи не містять акту не відповідності технічного стану автомобіля, покази свідків суд до уваги прийняти не може оскільки всі свідки є підпорядковані ОСОБА_2 , свідки зацікавлені та надавали свідчення під адміністративним примусом; всі докази є сфабрикованими відповідачем, оскільки до справи долучено відео річної давнини та на ньому не має третього свідка та у поліцейських відсутнє в руках апаратура для фіксування правопорушення; на фото неможливо ідентифікувати авто та коли це відбувалося та взагалі за 4 хвилини неможливо виявити правопорушення, опитати особу та все зафіксувати тощо.

Окрім того, позивач вказував, що зі змістом постанови його ознайомили та він її підписав. Потім без будь яких пояснень інспектор ОСОБА_2 почав вимагати його відкрити багажник автомобіля на що позивач відмовився а повідомив, що відкриє багажник тільки при понятих, після чого поліцейські поїхали з місця його зупинки. Копію постанови він отримав 27.04.2021 року, але з її змістом позивач не погодився. Після ознайомлення з матеріалами справи, позивач побачив, що на наданих інспектором доказах ймовірно видно, що в багажнику встановлено газове обладнання, але він цей факт заперечує, так як поліцейські його багажник не відкривали, акту відповідальності технічного стану не складали, не пояснили причину його зупинки, не розібравшись чи є його вина в чомусь взагалі, не вдосконалися чи встановлювалося ним газове обладнання та чи є про це відмітка в документах, докази сфальсифіковані, так як на них не його автомобіль взагалі, не видно номера та не той колір. Вважає абсурдним той факт, що поліцейські за 4 хвилини встигли оглянути машину, відібрати пояснення від свідків та вказати причину зупинки, скласти постанову. Взагалі, йому не надали можливості щось пояснити та отримати своєчасно постанову.

Відповідач інспектор СРПП Роздільнянського РВП капітан поліції Кухарчик М.М. з позовними вимогами ОСОБА_1 не погодився та просив відмовити в їх задоволенні, в судовому засіданні пояснив, що 24.04.2021 року він ніс службу по охороні громадського порядку з екіпажем в який також входили: інспектори ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 . Під час несення служби, ними було виявлено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який рухався з відкритим багажником. Спеціальним сигналом машина була зупинена. Ним, та ще двома інспекторами машина була оглянута, зроблено фото, водій відкрив сам багажник, де було виявлено наявність встановленого ГБО (газове балонне облаштування), а також ними був виявлений редуктор для цього облаштування, але відмітки в реєстраційних документах позивача про встановлення вказаного обладнання не було. В подальшому позивачу було запропоновано сісти в черговий автомобіль для складання постанови, де ОСОБА_1 були роз`яснені всі права та причина зупинки його автомобіля, вручена копія постанови та талончик до неї. На питання чому відкритий багажник, позивач пояснював, що у нього зламаний ланжерончик. Дійсно акту відповідальності технічного стану автомобіля ним не складалося, оскільки у відповідності до п. 8 Наказу №1395 особливості складання протоколів та актів за ст. 121 КУпАП, автомобіль позивача не належить до обов`язкового технічного огляду. Так, при обладнанні автомобіля газовим балоном в строк 10 днів з моменту встановлення ГБО вносяться зміни в реєстраційні документи, водії отримують спеціальний сертифікат відповідності та ще пакет документів. На його питання при зупинці автомобіля ОСОБА_1 сказав, що у нього ніяких документів стосовно встановлення ГБО не має. Під час зупинки постійно велась відео фіксація та були зроблені фото. Окрім того, відповідач пояснював, що рухатись по дорозі на автомобілі з відкритим багажником також є адміністративним правопорушенням. Зазначав, що він та його екіпаж ніяких порушень не припустили та діяли чітко до встановленого порядку, у зв`язку з чим просив в задоволені позову відмовити.

Свідок ОСОБА_4 поліцейський СРПП Роздільнянського РВП в судовому засіданні суду пояснив, що 23.04.2021 року він, інспектори Кербаль та ОСОБА_5 заступили у нічну зміну патрулювання. Ближче до опівночі, приблизно об 24.00год. ними був виявлений автомобіль, який рухався попереду їх чергової машини з відкритим багажником. Після зупинки автомобіля, з`ясувалося, що ним керував ОСОБА_1 , а окрім відкритого багажника в його автомобілі було виявлено встановлення ГБО без внесення відмітки до реєстраційного документу. Зупинка автомобіля фіксувалася відео реєстратором, капот ОСОБА_1 відкривав сам, де і був виявлений редуктор. Свідок зазначав про те, що постанова винесена законно, оскільки дійсно було виявлено правопорушення.

Свідок ОСОБА_3 інспектор реагування патрульної поліції в судовому засіданні пояснив, що він, інспектори ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , перебуваючи на чергуванні, рухалися в службовому автомобілі по вул. Європейська в м. Роздільна, та ними був виявлений автомобіль в якому були виявлені технічні несправності, багажник відкривався та закривався. Після зупинки автомобіля, водію було повідомлено причину зупинки, а після того як оглянули машину, в багажнику виявили великий балон (ГБО), після того як ОСОБА_1 відкрив капот побачили там редуктор. Після всіх необхідних дій, вони склали постанову та водій поїхав додому. Коли вказане відбувалось, він не пам`ятає, оскільки за родом служби в нього дуже велика кількість аналогічних випадків. Свою присутність на місці події підтвердив та фактично надав аналогічного змісту покази як і інший свідок.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, суд, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 24.04.2021 року близько 00 год. 01 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем ІЖ412 д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Європейська в м. Роздільна та був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за адміністративне порушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП, за порушення ПДР, а саме керування авто, яке було переобладнане без відповідного дозволу поліції та відсутні відповідні записи в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. 31.3а ПДР України, про що відповідачем складено оскаржувану постанову серії БАВ №048115.(а.с.10).

Позивач вважає дії відповідача протиправними, оскільки висновки відповідача не відповідають фактичним обставинам, вказує, що в реєстраційних документах не може міститься відмітка про встановлення ГБО, оскільки він його не встановлював, тому правила дорожнього руху він не порушував.

Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.6 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII.

За приписами статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно ст. 222 КУАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів в тому числі і частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Крім того, відповідно до положень пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 р. та зареєстрованої у МЮУ 10.11.2015 р. за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями в тому числі і частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 121 КУАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 283 КУАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 245 КУАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про дорожній рух» переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України.

Згідно з п.п. 31.3 (а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р., забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.п. 32.2. б) Правил дорожнього руху з територіальними органами з надання сервісних послуг МВС узгоджуються: переобладнання транспортних засобів.

Пунктом 1 «Порядку переобладнання транспортних засобів», затвердженого постановою КМУ № 607 від 21.07.2010 р. передбачено, що цей Порядок визначає процедуру переобладнання транспортних засобів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії, зокрема для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива (далі - переобладнання транспортного засобу).

Переобладнання транспортного засобу для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива проводиться суб`єктом господарювання, який має свідоцтво про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху на відповідний вид переобладнання (п. З Порядку).

Після переобладнання транспортного засобу та оцінки відповідності вимогам правил, нормативів і стандартів України, а також умовам (вимогам), викладеним у документі про погодження видається сертифікат відповідності - для транспортних засобів, що переобладнані для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива (п. 13 Порядку).

Згідно п. 18 «Порядку переобладнання транспортних засобів», перереєстрація транспортного засобу, що переобладнаний, проводиться реєстраційно-екзаменаційним підрозділом Державтоінспекції МВС відповідно до «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого постановою КМУ від 07.09.1998 р. (п. 18)

Пунктом 33 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів» встановлено, що перереєстрація транспортних засобів проводиться у разі отримання свідоцтва про реєстрацію замість утраченого або не придатного для користування, зміни їх власників, місця стоянки, місцезнаходження або найменування власників - юридичних осіб, місця проживання або прізвища, імені чи по батькові фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, а також у разі зміни кольору, переобладнання транспортного засобу чи заміни кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Відповідно до п. 37 цього ж Порядку, державна реєстрація (перереєстрація) переобладнаних транспортних засобів проводиться на підставі документів про відповідність їх вимогам безпеки дорожнього руху та документів, що підтверджують правомірність придбання встановлених кузовів (рам), які мають ідентифікаційні номери (у разі їх заміни).

Документами про відповідність переобладнаних транспортних засобів вимогам безпеки дорожнього руху є: свідоцтво про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, сертифікат відповідності конструкції переобладнаного транспортного засобу умовам (вимогам), викладеним у документі про погодження переобладнання, акт приймання-передачі транспортного засобу за формою згідно з додатками 3, 4 до цього Порядку.

Власникам переобладнаних транспортних засобів видаються нові свідоцтва про реєстрацію з відміткою про встановлення ГБО.

Таким чином, законодавством встановлено, що переобладнання транспортних засобів для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива (встановлення ГБО) все ж таки являється переобладнанням в розумінні ст. 32 ЗУ «Про дорожній рух» та, в свою чергу, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України.

В результаті такого переобладнання встановлюється спеціальне обладнання та, відповідно до акту прийому-передачі ТЗ переобладнаного для роботи на газі (один із документів, що разом із свідоцтвом та сертифікатом свідчать про відповідність переобладнаного ТЗ вимогам безпеки дорожнього руху), змінюється модель транспортного засобу.

Переобладнаний транспортний засіб підлягає перереєстрації у реєстраційно-екзаменаційних підрозділах, де перевіряється відповідність встановленого ГБО наданим документам (свідоцтво про погодження конструкції транспортного засобу, сертифікат відповідності, акт приймання-передачі транспортного засобу) та, в результаті, видається нове свідоцтво про реєстрацію з відміткою про встановлення ГБО.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ч.1 ст.121 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Яка вже зазначалось, постановою у справі про адміністративне правопорушення на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч.1 ст.121 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За визначенням статей 73,74 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Відтак, рішення суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а, по-друге, оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи, шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

При цьому, суд повністю приймає до уваги покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які узгоджуються між собою та поясненням відповідача ОСОБА_2 , та наданими суду доказами, а саме: відео-носія, постанови про притягнення до відповідальності; перебування вказаних осіб в той день в наряді та виконання ними своїх обов`язків у відповідності до документації (а.с.44-45); протиріч вказані докази не містять та підстав визнавати вказані свідчення свідків недопустимими з огляду на їх зацікавленість, судом не встановлено.

Окрім того, з досліджених судом доказів в тому числі і відтвореному відео носії, беззаперечно встановлено факт наявності правопорушення з боку позивача у зазначений день та час; окрім того вказаним відео доводиться хибність позиції позивача в частині подій які відбувалися 24.04.2021р. за його участі, а натомість вбачається як сам позивач самостійно відкриває багажник свого автомобілю, де було виявлено ГБО. Окрім того, суд вважає, що наявність підпису позивача на оскарженій постанові, яка була здійснена без будь-яких зауважень, також доводить правомірність дій відповідача.

Суд вважає неспроможними доводи позивача щодо відсутності дати відеозапису з відеореєстратора встановленого у патрульному автомобілі, оскільки при дослідженні у сукупності усіх доказів в тому числі і відеозапису, встановлено, вказаний відеозапис стосуються однієї і тієї ж події за участі тих же осіб, оскільки хронологія подій (поведінка та дії свідка ОСОБА_7 , позивача ОСОБА_8 та патрульних поліцейських, зокрема інспектора ОСОБА_2 ) повністю відповідають обставинам, які встановлені судом та відбувалися 24.04.2021р. за участі всіх вищезазначених осіб.

На думку суду, твердження позивача про відсутність у постанові посилання на наявність технічних засобів, на які здійснювалися фіксація, прийняті до уваги судом не можуть, оскільки як вбачається з самого бланку постанови, в останньому відсутня навіть відповідна графа, яка підлягає обов`язковому заповненню, а деякі допущені при оформлені описки не спростовує факту порушення позивачем пункту 31.3А ПДРУ. Аналогічна правова позиція щодо урахування неточностей в постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності висловлена Верховним Судом у постанові від 24 грудня 2019 року у справі N 459/1801/17.

Окрім того, суд зауважує, що висновок про те, що відеоматеріали з місця події є доказами в адміністративній справі, які безпосередньо свідчать про наявність та обставини правопорушення, неодноразово був висловлений Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14 лютого 2018 року у справі N 536/583/17, від 29 травня 2018 року у справі N 727/6565/17, від 11 липня 2019 року у справі N 686/15730/16-а.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для не прийняття до уваги наданого відповідачем відеозапису, на якому зафіксовано здійснення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Щодо тверджень позивача про те, що його зупинив ОСОБА_2 та на місті події буди відсутні інші інспектори, а за 4 хвилини неможливо здійснити перевірку, опитати та скласти постану, суд зазначає, що поліцейські ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_2 працювали в складі одного патрульного екіпажу, що підтверджується відповідною письмовою документацією (а.с.44,45), окрім того, наявність всіх поліцейських також зафіксована на відео носії; тому всі ці три поліцейські, в незалежності від розподіленими між ними, можуть одночасно опитувати особу, перевіряти її по БД та фіксувати відповідне правопорушення, що в будь-якому випадку не обмежено будь-яким часом, тому вказані доводи позивача суд відхиляє як неспроможні. Також, вматеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що інспектор при складанні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності позивача діяв не в спосіб, передбачений КУпАП. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до положень чинного законодавства відповідачем 24.04.2021 розглянуто справу про адміністративне правопорушення у присутності позивача та враховуючи характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 283 КУпАП, на місці вчинення правопорушення винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення якою, як зазначено вище, позивач притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 грн. При цьому, порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення судом не встановлено. Також, в судовому засіданні не встановлено жодної обставини, яка б могла вплинути на правильність та законність прийняття поліцейським саме такого рішення або з перевищенням його повноважень.

Суд також вважає неспроможними доводи позивача в частині порушення інспекторами вимог закону та неможливості проведення огляду його автомобіля та проведення відео зйомки, оскільки у відповідності до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи в тому числі і поверхнева перевірка і огляд та застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

На думку суду, подані відповідачем всі докази відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, ст.72,73,74,75,76 КАС України та відображають обставини, які описані в оскаржуваній постанові, одержані без порушення порядку, встановленого законом, а тому є належними, достовірними та достатніми для притягнення винної особи до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 121 КУпАП.

Суд вважає, що відповідач діяв у спосіб, передбачений законами України та правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності. Зважаючи на те, що відповідач належними і допустимими доказами довів факт порушення позивачем ПДР України, суд вважає доведеним правомірність прийняття оспорюваної постанови Інспектором.

Крім того, відповідно до ст. 106 КАС України, на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач повинен надати докази.

При цьому, суд вважає, що позивачем не надано суду будь-якого жодного доказу щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, які б підтверджували те, що його права були порушені будь-яким чином, натомість позивач навіть під час судового розгляду намагався уникнути відповідальності та постійно змінював обґрунтування позову, посилаючись на не існуючи факти та не на відповідне законодавство (відсутність НСРД, заборону відео зйомки його особисто тощо), пояснюючи нібито він автомобіль самостійно не відкривав, на відсутність працівників поліції на місті зупинки тощо, хоча і мав можливість під час судового розгляду скористатися правовою допомогою, проте такою не скористався. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності, а заявлені позивачем усні невмотивовані та необґрунтовані клопотання не відносяться до предмету доказування по справі та направлені тільки на без вмотивоване затягування розгляду справи по суті. Тому суд приходить до висновку, що такі доводи позивача спрямовані виключно на ухилення від адміністративної відповідальності.

Отже, суд дійшов висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 статті 121 КпАП України про порушення позивачем пункту 31.3 «а» Правил дорожнього руху. Таке порушення доведено належними та допустимими доказами, порушення прав при розгляді справи стороною відповідача не встановлено. Оскаржувана постанова у повній мірі відповідає ст.283 КУпАП, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову та скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Судові витрати залишаються за позивачем, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про дорожній рух» ст.ст. 77, 90, 286 КАС України, ст.ст. 121, 122, 251, 283-284 КУпАП, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Головного управління Національної поліції в Одеській області та інспектора СРПП Роздільнянського РВП капітана поліції Кухарчик Миколи Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. В. Іванова