Справа № 932/17120/19 (2-а/932/510/20)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2021 року м. Дніпросправа № 932/17120/19 (2-а/932/510/20)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Трошиної А.С.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2021 року (головуючий суддя Кіпчарський О.М.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Дубовика Юрія Івановича, Комунального підприємства «Міськавтопарк»

третя особа Дніпровська міська рада

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради (далі Відповідач-1), інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Дубовика Юрія Івановича (далі Відповідач-2), Комунального підприємства «Міськавтопарк» (далі Відповідач-3), третя особа Дніпровська міська рада (далі Третя особа), в якому просив суд:

- визнати дії ОСОБА_2 протиправними;

- скасувати постанову серії ІД 00022476 від 09 вересня 2019 року про накладення адміністративного стягнення в розмірі 300 грн., по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ст. 152-1 КУпАП.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на те, що вказана постанова винесена з порушенням чинного законодавства, зокрема норм КУпАП, оскільки матеріали справи не містять доказів наявності в діях Позивача складу адміністративного правопорушення, зокрема, доказів того, що Позивач здійснив паркування біля будинку 6-8 де розміщено платні паркувальні місця та встановлено паркомат Д1073. З огляду на обставини викладені у позовній заяві просив суд задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2021 року у справі №932/17120/19(2-а/932/510/20) адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Дубовика Юрія Івановича, Комунального підприємства «Міськавтопарк», третя особа Дніпровська міська рада, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задоволено (а.с. 149-153).

Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржила його в апеляційному порядку (а.с. 157-158).

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема тим, що, з матеріалів фотофіксації чітко вбачається, що Позивачем припарковано транспортний засіб на платному паркувальному майданчику, що знаходиться в районі будинку №6-8 по вул. Троїцька у м. Дніпро, при цьому останній не здійснив оплату вартості послуг з користування таким майданчиком.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Обґрунтовуючи відзив Позивач, зокрема зазначив про те, що Відповідач-1 не надав жодного доказу та не навів жодного аргументу щодо правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення у сфері паркування.

Відповідач-2, Відповідач-3 та Третя особа, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання своїх представників не направили, про причини їх неявки суд не сповістили.

Клопотань від учасників справи про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

За таких обставин, колегія суддів, з урахуванням думки Позивача та представника Відповідача-1, ухвалила розглянути справу без участі представників учасників справи, які не з`явились.

В судовому засіданні Відповідач-1 вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Позивач проти вимог апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши пояснення Позивача та представника Відповідача-1, кожного окремо, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 09 вересня 2019 року відносно Позивача складена постанова про накладення адміністративного стягнення серії ІД №00022476, якою на останнього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 гривень.

В обґрунтування спірної постанови вказано те, що 04 вересня 2019 року Позивач, керуючи транспортним засобом Chrysler 300C номерний знак НОМЕР_1 , не оплатив вартість послуг користування майданчиком для платного паркування за адресою: м. Дніпро, вул. Троїцька (Червона), в районі буд. №6-8, Д1073, чим порушив вимоги абз. 2 п. 26 Правил паркування транспортного засобу, чим скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 152-1 КУпАП (а.с.4).

Оскарження правомірності винесеного суб`єктом владних повноважень рішення у формі постанови від 09 вересня 2019 року є предметом судового розгляду в даній справі.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовано положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 року №80731-X; Постанови Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року №1342 «Про затвердження Правил паркування транспортних засобів»; Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем не надано будь-яких доказів порушень Позивачем ПДР, оскільки відповідно до фотознімків, які містяться в матеріалах справи, Позивачем припарковано транспортний засіб Chrysler 300C номерний знак НОМЕР_1 біля буднику №4 по вул. Троїцька у м. Дніпрі, а не на паркувальному майданчику в районі буд. №6-8.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абз. 2 п. 26 Правил паркування транспортних засобів користувач зобов`язаний сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування.

Частиною 1 статті 152-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування.

За приписами ч.3 ст.265-4 КУпАП для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб, зокрема, своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками (п.3).

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до Примітки до статті 14-2 КУпАП режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.

З аналізу вищенаведеного випливає те, що належним чином оформлені матеріали фото/відео фіксації є допустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Частиною другою ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Відповідач-1 та Відповідач-2, на яких покладено обов`язок доказування, до суду першої інстанції на підтвердження факту вчинення Позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, надали фотознімки подій 04 вересня 2019 року із зображенням транспортного засобу Chrysler 300C номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 51-52, 65-66).

Дослідивши надані докази, колегія суддів встановила, що на вказаних фотознімках зафіксовано розташування транспортного засобу Chrysler 300C номерний знак НОМЕР_1 на одному й тому ж місці (в районі будинку №4 по вул. Троїцька, м. Дніпро), у тому числі відносно нерухомих об`єктів, яке не змінювалось у зафіксовані Відповідачем-2 проміжки часу, що у повній мірі спростовує доводи Відовідача-1 про розташування транспортного засобу Позивача на платному паркувальному майданчику в районі будинку №6-8 по вул. Троїцька, м. Дніпро.

При цьому, матеріали даної справи не містять доказів того, що в районі будинку №4 по вул. Троїцька, м. Дніпро 04 вересня 2019 року було розміщено платний паркувальний майданчик.

Більш того, вказані обставини підтверджуються, також, фотознімками наданими Позивачем, з яких чітко видно, що транспортний засіб Позивача припарковано в районі будинку №4 по вул. Троїцька, м. Дніпро (а.с. 6-7) та даними геолокації за координатами (48.46276856, 35.04375814), зазначеними на фотознімках, створених 04 вересня 2019 року Відповідачем-2.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку про те, що надані Відповідачами фотознімки подій 04 вересня 2019 року свідчать про відсутність в діях Позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, оскільки фіксують факт парковки транспортного засобу Позивача в районі будинку №4 по вул. Троїцька, м. Дніпро, а не в районі будинку №6-8 по вул. Троїцька, м. Дніпро, де розміщено платний паркувальний майданчик.

Підсумовуючи вищевикладене, та з урахуванням відсутності в матеріалах справи належних доказів на підтвердження вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення Позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення та, як наслідок, неправомірність притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Відповідача-1 спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2021 року у справі №932/17120/19(2-а/932/510/20) залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та, відповідно до ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційному оскарженню не підлягає.

В повному обсязі постанова складена 17 червня 2021 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова