Справа № 640/32207/20
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2021 року м. Київ № 640/32207/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., вирішивши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

третя особа Національний банк України

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язати вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі також - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Національний банк України (далі також - третя особа), в якому, з урахуванням уточненого адміністративного позову, просить:

1.Визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а саме:

- не вчинення достатніх, та необхідних дій для організації процесу належного та своєчасного виконання зобов`язань перед вкладником ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» ОСОБА_1 по виплаті гарантованого відшкодування у встановлений Законом строк протягом здійснення ліквідаційної процедури ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК»;

- не дотримання відповідачем вимог аб. 2 ч. 1 ст. 26 Закону 4452-VІ в частині забезпечення найменших збитків для вкладника ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» ОСОБА_1 при виконанні зобов`язань Фонду у визначений Законом спосіб, що призвело до не отримання Позивачем гарантованого відшкодування в сумі 110 000,00 грн. та заподіяло шкоду Позивачу в частині понесених ним інфляційних втрат та 3% річних;

та зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (04053, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок 17, ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) залишок неотриманого, в період здійснення ліквідаційної процедури гарантованого відшкодування, в розмірі 110 000,00 грн. коштів за вкладом у ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» за договором банківського вкладу (депозиту) банківського вкладу «Живи сонячно» №245D-661547 від 02.03.2016.

2. Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок 17, ) кошти на відшкодування шкоди, заподіяної ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) протиправною бездіяльністю Фонду в розмірі понесених ним інфляційних втрат та 3% річних в сумі 30 483,02 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та його уповноважена особа не виплатили ОСОБА_1 залишок гарантованого відшкодування в сумі 110 000,00 грн. за заявами, отриманими та зареєстрованими у Фонді гарантування 20.07.2020 року та 25.09.2020 року, до дня подання документів для внесення до ЄДР запису про ліквідацію Банку як юридичної особи, чим завдав позивачу шкоду у розмірі понесених ним інфляційних втрат та 3% річних. На думку позивача, саме Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не виконав публічно-владні управлінські функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб в період здійснення ним ліквідації ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК». Позивач вважає, що на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.04.2020 року, працівник Фонду - уповноважена особа на ліквідацію ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» був зобов`язаний негайно надати до Фонду зміни до Бази даних та Переліку рахунків щодо вкладника ОСОБА_1 із зазначенням у супровідному листі типу змін, а саме, зняття тимчасового обмеження виплат з рахунку вкладника для виплати ОСОБА_1 гарантованого відшкодування в сумі 110 000,00 грн. Працівник Фонду відомостей до Фонду гарантування на виконання рішення суду не надав, що підтверджується листом-відповіддю ФГВФО №27-14457/20 від 19.11.2020 року. Позивачем вказано, що його право порушене за рахунок невиконання відповідачем рішення суду та не виплати позивачу гарантованого державою відшкодування в розмірі 110 000,00 грн. протягом ліквідаційної процедури,

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.01.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, в якій встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

27.01.2021 року представником позивача через канцелярію суду подано клопотання про долучення судової практики на підтримку правової позиції позивача, долучено копію постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 року по справі №761/11256/17; копію рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі 200/12004/19-а від 12.12.2019 року, яке набрало законної сили 07.04.2020 року; копію постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 року у справі №916/190/18.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.02.2021 року прийнято справу до провадження та постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

18.03.2021 року від представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено про те, що позов є необґрунтованим та безпідставним з огляду на те, що ним не порушувались права позивача, оскільки з рішення суду по справі №826/2711/17, на яке посилається позивач, не вбачається, що воно підлягало негайному виконанню Уповноваженою особою Фонду, окрім того, Фонд у даній справі взагалі не був стороною і судом не приймалось рішення щодо Фонду. Зауважує, що оскільки позивача не було включено до Переліку вкладників, Фонд не мав жодних правових підстав самостійно затверджувати зміни до Загального реєстру вкладників на підставі заяви Позивача та здійснювати виплату. Також, представник відповідача вказує на відсутність підстав для стягнення з Фонду 3 % річних та інфляційних збитків, оскільки положення Закону не містять жодної норми, яка б покладала на Фонд обов`язок чи право нарахування та виплати вкладникам банку будь-яких передбачених цивільним законодавством фінансових санкцій, які застосовуються в разі невиконання або неналежного виконання умов договору.

30.03.2021 року через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про ознайомлення з відзивом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

06.04.2021 року позивачем через канцелярію суду подано відповідь на відзив Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Представником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через канцелярію суду 06.04.2021 року подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, долучено докази направлення учасникам справи письмових пояснень та копію довіреності.

Від представника Національного банку України через канцелярію суду 02.03.2021 року надійшли пояснення, які долучено до матеріалів справи.

Представником позивача через канцелярію суду 16.03.2021 року подано заперечення на пояснення третьої особи, які долучено до матеріалів справи.

16.04.2021 року від відповідача засобами поштового зв`язку до канцелярії суду надійшло Клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.06.2021 року у задоволенні клопотання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін - відмовлено.

20.04.2021 року представником позивача через канцелярію суду подано клопотання про долучення судової практики на підтримку правової позиції позивача, долучено копію постанови Київського апеляційного суду від 19.03.2021 року у справі №758/2979/18 та клопотання про пришвидшення розгляду справи.

06.05.2021 року представником позивача через канцелярію суду подано клопотання про долучення судової практики на підтримку правової позиції позивача, долучено копію постанови Верховного Суду від 29.04.2021 року у справі №200/14379/19-а.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, проаналізувавши положення чинного законодавства, судом встановлено наступне.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.04.2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. Вирішено: «Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» щодо не зняття тимчасових обмежень на здійснення банком операцій з рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 на залишок коштів в сумі 110 000,00 грн та не надання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб змін (уточнень/доповнень/інформації), а саме:

- змін до бази даних вкладників Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» про вкладника ОСОБА_1 щодо зняття тимчасового обмеження з рахунку № НОМЕР_2 на залишок коштів в сумі 110 000,00 грн;

- змін до Переліку рахунків, за яким вкладники Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо внесення інформації про вкладника ОСОБА_1 в Перелік на залишок коштів в сумі 110 000,00 грн на рахунку № НОМЕР_2 та виплати ОСОБА_1 коштів гарантованого відшкодування в сумі 110 000,00 грн в межах гарантованої Фондом суми.

Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» (01601, місто Київ, вулиця Прорізна, будинок 8, код ЄДРПОУ - 19364259) зняти будь-які тимчасові обмеження на здійснення банком операцій з рахунку вкладника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) № НОМЕР_2 на залишок коштів в сумі 110 000,00 грн та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни (уточнення/доповнення/інформацію), а саме:

- зміни до бази даних про вкладників Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» про вкладника ОСОБА_1 із зазначенням в супровідному листі відповідного типу змін, а саме: зняття тимчасового обмеження з рахунку № НОМЕР_2 на залишок коштів в сумі 110 000,00 грн;

- зміни до Переліку рахунків, за якими вкладники Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду щодо внесення інформації про вкладника ОСОБА_1 в Перелік на залишок коштів в сумі 110 000,00 грн на рахунку № НОМЕР_2 та виплати ОСОБА_1 коштів гарантованого відшкодування в сумі 110 000,00 грн в межах гарантованої Фондом суми».

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2020 року апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.04.2020 року - без змін.

У відповідності до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, не підлягає доказуванню при розгляді даної адміністративної справи, що 01 квітня 2016 року між ОСОБА_1 , ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та ОСОБА_2 укладено додатковий договір №1 до договору №245D-639947 банківського вкладу «Живи сонячно» в національній валюті із щомісячною сплатою процентів від 02 березня 2016 року, відповідно до умов якого ОСОБА_1 відкрито іменний рахунок № НОМЕР_2 , залишок на якому 06 квітня 2016 року становив 110 000,00 грн. Кошти вкладу у сумі 110 000,00 грн. ОСОБА_2 переведено ОСОБА_1 на рахунок № НОМЕР_2 шляхом надання Банку розпорядження власника рахунку №1489/1 від 01 квітня 2016 року як первісного вкладника за депозитом договором. Внутрішньобанківський переказ здійснено банком 05 квітня 2016 року.

17.07.2020 року позивач звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з заявою про виплату ОСОБА_1 гарантованого відшкодування коштів за вкладом, розміщеним у банку ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК».

Листом №02-036-12206/20 від 25.09.2020 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, розглянувши попередньо надіслане звернення повідомлено позивачу, що виконати рішення суду за позовом позивача буде можливо виключно після підтвердження його законності судом апеляційної інстанції та отримання Банком належним чином засвідченого рішення.

24.09.2020 року позивач повторно звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з заявою про виплату ОСОБА_1 гарантованого відшкодування коштів за вкладом, розміщеним у банку ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК», на підставі Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.04.2020 року та Постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2020 року по справі №826/2711/17.

Листом №02-036-12497/20 від 02.10.2020 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, розглянувши попередньо надіслане звернення повідомлено позивачу, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК», станом на дату відповіді, додаткової інформації про ОСОБА_1 до Переліку вкладників не надавалось.

12.11.2020 року Вих. №12/11-01 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб представником позивача подано адвокатський запит, в якому просив повідомити:

- які необхідні і достатні дії були вчинені працівниками ФГВФО з 21.04.2020 року до 02.10.2020 року (день подання документів для внесення до ЄДР запису про ліквідацію банку як юридичної особи) щодо виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.04.2020 року по справі №826/2711/17, що набрало законної сили 16.09.2020 року?

- повідомте причину невжиття Фондом належних заходів з 16.09.2020 року до 02.10.2020 року щодо зняття тимчасових обмежень виплат з рахунку ОСОБА_1 на залишрок окштів в сумі 110 000, 00 грн. та виплати йому гарантованого відшкодування в сумі 110 000, 00 грн.;

- повідомте правову підставу яка наділила Фонд правом не виконувати рішення суду, що набрало законної сили 16.09.2020 року, і не виплачувати ОСОБА_1 гарантоване державою відшкодування в сумі 110 000, 00 грн. до дня подання документів для внесення до ЄДР запису про ліквідацію ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» як юридичної особи;

- повідомте коли, яким чином та через який Банк-агент, в ситуації, що склалася ОСОБА_1 зможе отримати гарантоване державою відшкодування коштів за вкладом в сумі 110 000, 00 грн.

Листом №27-14457/20 від 19.11.2020 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, розглянувши адвокатський запит, повідомлено, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК», додаткова інформація про внесення змін до Переліку вкладників щодо ОСОБА_1 до Фонду не надавалось, отже, Фонд не мав правових підстав складати зміни та/або доповнення до Загального реєстру ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК». Також повідомлено, що на підставі статей 26, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» завершено виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами, ліквідація ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» завершена, а банк ліквідований.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, пояснення, відповідь на відзив та заперечення позивача на пояснення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормативно-правовим актом, яким встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23. 02.2012 № 4452-VI (далі також - Закон № 4452-VI).

За визначенням пункту 3 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

У відповідності до частини першої статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Частиною першою статті 11 та частиною третьою статті 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду; виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов`язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з приписами статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 N 14 затверджено Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами (далі також - Положення).

Це Положення розроблено відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і визначає порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі також - Фонд) коштів за вкладами фізичних осіб, а також порядок здійснення виплат коштів за вкладами протягом дії тимчасової адміністрації в межах суми, гарантованої Фондом, за рахунок цільової позики Фонду (пункт 1 Розділу 1 Положення).

Уповноважена особа Фонду, в контексті приписів пункту 2 Розділу 3 Положення протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду: перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (далі - Перелік) (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 8, 11 частини четвертої статті 26 Закону.

Переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів: 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону - подаються за структурою інформаційного рядка файла «N»; 7, 8 і 11 частини четвертої статті 26 Закону - подаються за структурою інформаційного рядка файла «М».

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (пункт 3 розділу 3 Положення).

Пунктом 5 розділу 3 Положення визначено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Додаткова інформація надається окремими файлами залежно від її типу.

Згідно пункту 2 розділу 4 Положення Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (з урахуванням обмежень, визначених уповноваженою особою Фонду відповідно до частини другої статті 38 Закону), за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду Переліку. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Розділом ІІ Положення визначено, що Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку, крім випадків, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Аналіз вказаного в сукупності дає суду підстави дійти висновку, що загальний реєстр вкладників формується Фондом гарантування вкладів на підставі наданого переліку вкладників, який сформований уповноваженою особою та/або за наслідком подання уповноваженою особою додаткової інформації про вкладника протягом процедури ліквідації банку.

В той же час, згідно пункту 4 розділу 4 Положення Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування за Загальним Реєстром (частинами Загального Реєстру) та/або за Реєстром переказів, що є частиною Загального Реєстру, сформованим за результатами розгляду індивідуальних звернень до Фонду.

Виплати здійснюються через банки-агенти на підставі укладених з ними договорів.

З огляду на норми пункту 15 Розділу ІІІ Положення №14, якщо інформація про вкладників в Загальному реєстрі відсутня, у Фонду немає правових підстав на підставі заяви самостійно вносити дану інформацію до Загального реєстру.

Як встановлено судом, відповідно до приписів частини третьої статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 02.10.2020 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №128000175 про проведення державної реєстрації припинення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» як юридичної особи, а, отже, ліквідація банку вважається завершеною, а сам банк ліквідованим.

Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону Фонд завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами у день подання документів для внесення до ЄДР запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

Приймаючи до уваги вищевикладене суд зазначає, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не було допущено бездіяльності, оскільки станом на час звернення позивача до суду, останній не був включений до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, а тому ОСОБА_1 не був включений до Загального реєстру, з огляду на що кошти виплачені йому не були.

Із змісту обґрунтувань, наведених у позовній заяві, встановлено, що ОСОБА_1 вбачає порушення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб права позивача на отримання гарантованої суми відшкодування за вкладом в сумі 110 000, 00 грн. в період здійснення ліквідаційної процедури та на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.04.2020 року по справі №826/2711/20.

Як висновується з резолютивною частини зазначеного рішення суду, вирішено: «Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» (01601, місто Київ, вулиця Прорізна, будинок 8, код ЄДРПОУ - 19364259) зняти будь-які тимчасові обмеження на здійснення банком операцій з рахунку вкладника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) № НОМЕР_2 на залишок коштів в сумі 110 000,00 грн та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни (уточнення/доповнення/інформацію), а саме:

- зміни до бази даних про вкладників Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» про вкладника ОСОБА_1 із зазначенням в супровідному листі відповідного типу змін, а саме: зняття тимчасового обмеження з рахунку № НОМЕР_2 на залишок коштів в сумі 110 000,00 грн.;

- зміни до Переліку рахунків, за якими вкладники Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду щодо внесення інформації про вкладника ОСОБА_1 в Перелік на залишок коштів в сумі 110 000,00 грн. на рахунку № НОМЕР_2 та виплати ОСОБА_1 коштів гарантованого відшкодування в сумі 110 000,00 грн. в межах гарантованої Фондом суми».

Разом з цим, суд зауважує, що відповідач по даній справі - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є суб`єктом, який формує перелік.

Отже, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, на підставі судового рішення, на яке посилається позивач, жодних зобов`язань перед позивачем не має, а тому посилання позивача на порушення норм чинного законодавства щодо невиконання судового рішення відповідачем у даній справі, не підтверджено належними доказами у справі.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (із змінами і доповненнями) (далі також - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі також - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Пунктом 1 частиною першою статті 3 Закону відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною першою, пунктами 16, 18 частини третьої статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, примусове виконання рішень, зокрема, судів, є виключно повноваженнями державної виконавчої служби, або, у випадках, приватних виконавців.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України суд здійснює судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах в порядку, визначеному статтями 382, 383 цього Кодексу, проте, в межах зазначеного позивач не звертався.

Крім того, як висновується з матеріалів справи, в примусовому порядку органами виконавчої служби постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2020 року у справі №826/2711/17 не виконувалась.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційним Судом України неодноразово розглядалося питання тлумачення частини другої статті 55 Конституції України (пункт 1 резолютивної частини Рішення № 6-зп від 25.11.1997 року; пункту 1 резолютивної частини Рішення № 9-зп від 25.12.1997 року; та пункту 1 резолютивної частини Рішення №19-рп/2011 року від 14.12.2011 року).

У Рішенні №19-рп/2011 від 14.12.2011 року Конституційним Судом України зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Разом з тим, системне тлумачення статті 55 Конституції України свідчить про те, що частиною другою цієї статті гарантовано «кожному» захист «своїх прав», які порушено органами державної влади, місцевого самоврядування, посадовими і службовими особами.

У постанові Верховного Суду України від 23.05.2017 року по справі № 800/541/16 звернуто увагу, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Разом з тим, позивач скористався своїм правом на судовий захист та йому такий захист надано відповідно до способу захисту, обраного позивачем.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб кошти на відшкодування шкоди, заподіяної ОСОБА_1 протиправною бездіяльністю Фонду в розмірі понесених ним інфляційних втрат та 3% річних в сумі 30 483,02 грн., суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до частини п`ятої статті 1061 Цивільного кодексу України, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Відповідно до статей 526, 525 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Фонд є юридичною особою публічного права. Фонд є суб`єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном. Фонд є економічно самостійною установою.

Шкода, заподіяна внаслідок рішень, дій та/або бездіяльності Фонду (його працівників), у тому числі шкода, заподіяна внаслідок професійної помилки членів виконавчої дирекції Фонду та/або уповноважених осіб Фонду, відшкодовується Фондом згідно із законодавством та страховими компаніями відповідно до умов договорів страхування (у разі їх укладення) (частина третя статті 16 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами (частина перша статті 26 Закону № 4452-VI).

Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті (частина друга статті 26 Закону № 4452-VI).

З дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення (частина перша статті 36 Закону № 4452-VI ).

У відповідності до положень частини п`ятої статті 36 Закону № 4452-VI під час тимчасової адміністрації не здійснюється в тому числі нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку.

Як встановлено в ході судового розгляду, гарантовану суму відшкодування в розмірі 110 000, 00 грн. позивач не отримав, що не заперечується сторонами.

Позивач, звертаючись до суду з позовом зазначав, що пеня, 3% річних та інфляційна складова боргу є збитками, які спричинені позивачу внаслідок дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно до частини другої статті 22 Цивільного кодексу України, збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Стаття 2 Закону № 4452-IV визначає, що уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Згідно частини першої статті 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Статтею 1174 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і вважається особливою мірою відповідальності боржника за його прострочення, та є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому стаття 625 Цивільного кодексу України унормовує питання відповідальності боржника за порушення грошового зобов`язання.

Зазначений правовий висновок міститься в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 22.03.2017 року у справі № 6-2829цс16, яка є обов`язковою для застосування судом.

Крім того, між позивачем та Фондом відсутні договірні відносини, оскільки свої обов`язки останній здійснює на підставі Закону № 4452-IV, який є спеціальним нормативним актом. Певні строки виплати суми відшкодування коштів за вкладами даним Законом не встановлені.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що Фонд не має фінансових зобов`язань перед позивачем, а нараховані на підставі частини другої статті 625 Цивільного кодексу України три проценти річних та інфляційні не можуть бути стягнуті з відповідача як шкода, то суд доходить висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог позивача.

Поряд із цим, суд зазначає, що позивач не звертався до відповідача із відповідною заявою про стягнення з Фонду на його користь заподіяних збитків та, як наслідок, відповідач не відмовляв йому у здійсненні таких виплат.

Посилання ж позивача на судову практику, а саме: постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 року по справі №761/11256/17, рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі 200/12004/19-а від 12.12.2019 року, постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 року у справі №916/190/18, постанову Київського апеляційного суду від 19.03.2021 року у справі №758/2979/18 та постанову Верховного Суду від 29.04.2021 року у справі №200/14379/19-а, судом не береться до уваги, оскільки позивач посилається на правові позиції судів, викладені у судових рішеннях у справах, предметом яких є інші правовідносини, відмінні від заявлених позивачем вимог та обґрунтувань в позовній заяві по даній справі.

Відповідно до змісту частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 з підстав, вказаних останнім у позовній заяві.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v." від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом враховується, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та враховуючи, що судом не виявлено порушень відповідачем вимог законодавства, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 11, 73 - 78, 90, 241- 246, 250, 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

Відповідач: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ).

Повне рішення суду складено 16.06.2021 року.

Суддя Л.О. Маруліна