Справа № 420/6112/21
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2021-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6112/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження, визначеного ч.5 ст.262 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Таїровської селищної ради щодо не прийняття у встановлений законом строк та спосіб рішення, за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_1 , зареєстрованого за №К-91 від 16.01.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, земельної ділянки комунальної власності орієнтовною площею 0,0923 га, згідно доданого графічного матеріалу;

- зобов`язати Таїровську селищну раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 №К-91 від 16.01.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, земельної ділянки комунальної власності орієнтовною площею 0,0923 га, згідно доданого графічного матеріалу, із прийняттям вмотивованого та обґрунтованого рішення, в порядку, спосіб та строки, передбачені статтею 118 Земельного кодексу України та Законом №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні".

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він 12.01.2021 року звернувся до відповідача із заявою про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, земельної ділянки комунальної власності орієнтовною площею 0,0923 га, яка межує з земельною ділянкою (кадастровий номер :02:005:0216). До заяви позивач надав всі необхідні документи. Разом з тим, листом від 27.01.2021 року №К-91 Таїровською селищною радою Одеського району Одеської області позивачу було відмолено у наданні такого дозволу, з посиланням на те, що вказана земельна ділянка знаходить в користуванні громадянина, який до цього часу не отримав кадастровий номер.

Разом з тим, позивач зазначає, що статтею 118 ЗК України встановленою вичерпний перелік підстав для відмови у видачі дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Ухвалою суду від 19.04.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ч.5 ст. 262 КАС України.

07.06.2021 року від Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області надійшов відзив на адміністративний позов (а.с. 40-50), з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що за наявною в нього інформацією вказана земельна ділянка знаходиться в постійному користуванні фізичної особи, та не перебуває у комунальній власності.

З огляду на зазначене відповідачем було правомірно прийнято рішення про відмову позивачу у видачі дозволу на розроблення проекту землеустрою, а отже підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

09.06.2021 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив на адміністративний позов (а.с.79-80), в якій він наполягає на задоволенні позовних вимог.

Заперечень на відповідь на відзив відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно частини 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

12.01.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області із заявою про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, земельної ділянки комунальної власності орієнтовною площею 0,0923 га, яка межує з земельною ділянкою (кадастровий номер :02:005:0216) (а.с. 6).

До заяви позивач надав копію паспорта громадянина України та графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (а.с.7).

Разом з тим, листом від 27.01.2021 року №К-91 Таїровською селищною радою Одеського району Одеської області позивачу було відмолено у наданні такого дозволу з посиланням на те, що вказана земельна ділянка знаходиться в користуванні громадянина, який до цього часу не отримав кадастровий номер (а.с. 9).

Не погоджуючись із зазначеною бездіяльністю відповідача, що полягала у ненаданні позивачу вмотивованого та обґрунтованого рішення суб`єкта владних повноважень, оформленого у відповідності до вимог чинного законодавства, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Дослідивши адміністративний позов позивача, відзив Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області, відповідь на відзив та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією (ст. 13 Конституції України).

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України).

Частиною 4 ст. 122 ЗК України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою вказаної статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно частини 3 статті 78 ЗК України визначено, що земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Згідно з ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Пунктом «б» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно п. «г» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Стаття 118 ЗК України визначає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Так, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі, якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналогічні приписи містяться і в частині 3 статті 123 ЗК України. Так, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Судом встановлено, що у клопотанні позивача від 12.01.2021 року зазначено цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, тобто вимоги ч.6 ст.118 ЗК України щодо таких клопотань позивачем дотримано. Викопіювання з схеми розташування бажаної земельної ділянки містить посилання на адресу цієї земельної ділянки, на зазначеній схемі виділено її місце розташування.

З огляду на зазначене, позивач при зверненні до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку подав всі необхідні документи, передбачені нормами ЗК України.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, відповідачем було відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою із посиланням на те, що вказана земельна ділянка знаходиться в користуванні громадянина, який до цього часу не отримав кадастровий номер.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Так суд зауважує, що у листі від 27.01.2021 року №К-91 міститься лише загальне посилання, що земельна ділянка, яку має намір отримати позивач, знаходиться у користуванні іншої особи. Водночас жодних доказів на підтвердження зазначених обставин відповідачем до суду надано не було. Не було зазначено відповідачем ані ПІБ особи, в якої знаходиться у користуванні зазначена земельна ділянка, ані документів, на підставі яких така особа володіє або користується земельною ділянкою.

При цьому як відзив на адміністративний позов так і відмова, викладена у листі від 27.01.2021 року №К-91, містять виключно посилання на наявність у Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області, якоїсь інформації, однак існування такої інформації на момент прийняття оскаржуваного рішення відповідачем суду не доведено.

При цьому суд не приймає до уваги посилання відповідача, як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог позивача, на листи-звернення, направленні ним до Архівного відділу Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області від 02.04.2021 року №836, до відділу в Овіопольському районі Міськрайонного управління в Овідіопольському району та м. Чорноморську Головного управління Держгеокадастру в Одеські області від 02.04.2021 року №837 та службові записки начальників юридичного відділу та відділу землеустрою Таїрівської селищної ради від 30.03.2021 року та 05.04.2021 року (а.с. 51-57, 59-64), оскільки зазначені документи були отриманні ним вже після надання позивачу відмови листом від 27.01.2021 року №К-91.

Крім того, зазначені документи також не містять інформації, що саме бажана позивачем земельна ділянка знаходить в користуванні іншої особи.

Наведене дозволяє суду констатувати той факт, що суб`єкт владних управлінських функцій діяв не у відповідності до норм чинного законодавства, а саме відмовив у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивача для ведення особистого селянського господарства з підстав, які не передбачені положеннями статтею 118 та частиною 3 статті 123 Земельного кодексу України.

Також суд не приймає до уваги посилання відповідача у відзиві на адміністративний позов, на його незгоду з інформацією, зазначеною Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області у листі від 05.01.2021 року №ПІ-940/0-2/0/63-21 (а.с. 5), адресованою на запит ОСОБА_1 від 28.12.2020 року, а саме відносно того, що розпорядником запитуваної позивачем земельної ділянки є Таїровська селищна рада Одеського району Одеської області, оскільки такі доводи не були покладенні суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваного рішення.

За таких умов судом не вбачається підстав для задоволення клопотання відповідача (а.с. 68-69) та витребування у Головного управління Держгеокадастру в Одеській області запиту позивача на отримання публічної інформації від 28.12.2020 року, оскільки із відповіді Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 05.01.2021 року №ПІ-940/0-2/0/63-21 вбачається, про яку саме земельну ділянку позивачу було надано інформацію, а саме яка межує з земельною ділянкою (кадастровий номер :02:005:0216).

Також суд не вбачає законодавчих підстав для задоволення відповідача у відзиві та залучення до участі у адміністративній справі №420/6112/21 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, оскільки відповідачем не зазначено, на які права та обов`язку третьої особи може вплинути рішення у даній адміністративній справі (а.с. 65-67).

Крім того, суд зазначає, що згідно п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключною компетенцією міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Положеннями ст. 12 Земельного кодексу України (далі ЗК України), визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить зокрема: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в цьому, повинно оформлятися відповідним рішення ради прийнятим на її пленарному засіданні. Водночас. як вбачається з матеріалів адміністративної справи №420/6112/21, відповідачем відповідного рішення прийнято не було, а листом №К-91 від 16.01.2021 року відмовлено позивачу у задоволенні його заяви.

При цьому, суд зауважує, що відсутність належним чином оформленого рішення Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чи відмову в цьому у формі рішення свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом, з огляду на що допустив бездіяльність.

За таких умов суд вважає за можливе задовольнити позовну вимогу позивача про визнання протиправною бездіяльності Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області щодо неприйняття у встановлений законом спосіб рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, земельної ділянки комунальної власності орієнтовною площею 0,0923 га.

Також для належного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Таїровську селищну раду Одеського району Одеської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 він 12.01.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку орієнтовною площею 0,0923 га та прийняти за результатами її розгляду рішення відповідно до положень, визначених ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

Що стосується клопотання позивача про зобов`язання Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд зауважує на таке.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Позивачем не наведено суду будь-яких обґрунтувань, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб.

За таких обставин відсутня необхідність застосування положень статті 382 КАС України одночасно з ухваленням рішення у справі.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Приймаючи до уваги те, що позивача звільнено від сплати судового збору, а відповідачем судові витрати не понесені, суд вирішує розподіл судових витрат у справі №420/6112/20 не здійснювати.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 72, 77, 241-246, 251, 255, 257, 258, 262, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області (65496, Одеська область, смт. Таїрове, вул. 40-річчя Перемоги, 27) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області щодо неприйняття у встановлений законом спосіб рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, земельної ділянки комунальної власності орієнтовною площею 0,0923 га.

Зобов`язати Таїровську селищну раду Одеського району Одеської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.01.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку орієнтовною площею 0,0923 га та прийняти за результатами її розгляду розпорядчий акт у формі рішення відповідно до положень ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький