Справа № 200/1911/21-а
Суддя: Аканов О.О.
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 р. Справа№200/1911/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Аканова О.О., розглянувши за правилами загального позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а, ) про

визнання протиправним та скасування рішення №341 від 21.10.2020 про відмову в призначенні пільгової пенсії за віком за списком №1;

зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пільгової пенсії за віком за списком №1;

зобов`язати призначити пільгову пенсію за віком №1 відповідно до п.1 ч.2 ст.114 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 06.10.2020 з зарахуванням до пільгового стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1:

- з 19.12.1988 по 21.03.1989 на посаді ученик підземного електрослюсаря на період проходження виробничої практики на шахтоуправлінні Хрустальське виробничого об`єднання Донбасантрацит з 22.03.1989 по 24.04.1989 на посаді підземний електрослюсар 3 розряду з повним робочим днем під землею на шахтоуправлінні Хрустальське виробничого об`єднання Донбасантрацит;

- з 14.08.1989 по 11.10.1991 на посаді підземний електрослюсар 3 розряду з повним робочим днем під землею на шахтоуправлінні Хрустальське виробничого об`єднання Донбасантрацит;

- з 05.07.1993 по 01.08.1993 на посаді електрослюсар підземний 3 розряду з повним робочим днем під землею на шахті Хрустальська виробничого об`єднання Донбасантрацит;

- з 03.10.1994 по 31.08.1997 на посаді підземного електрослюсаря 3 розряду з повним робочим днем під землею на державному відкритому акціонерному товаристві шахта Хрустальська дочірнє підприємство Державної холдингової компанії Донбасантрацит;

- з 01.09.1997 по 21.11.1994 на посаді підземного електрослюсаря 4 розряду з повним робочим днем під землею на державному відкритому акціонерному товаристві шахта Хрустальська дочірнє підприємство Державної холдингової компанії Донбасантрацит,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що при досягненні пенсійного віку 50 років він звернувся до Маріупольського об`єднаного УПФУ Донецької області ( далі - відповідач) із заявою про призначення пільгової пенсії за віком за списком № 1 відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та надав наступні документи: заяву, трудову книжку серії НОМЕР_2 , диплом НОМЕР_3 , паспорт, ІПН, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Рішенням відповідача від 21.10.2020 року № 341 позивачу відмовлено у призначенні пільгової пенсії за віком за списком № 1 у зв`язку із тим, відсутністю необхідної кількості пільгового стажу за списком № 1.

Вважаючи рішення відповідача про відмову у призначенні пільгової пенсії за віком за списком № 1 відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» протиправним позивач звернувся до суду із даним позовом за оскарженням порушеного соціального права.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26.02.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 23.03.2021.

Відповідачем надано письмовий відзив, де в обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначено, що позивач, 16.10.2020 звернувся до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 1 та п.1 ч. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ від 09.07.2003 року. Для призначення пенсії було надано наступні документи: заяву ; копія трудової книжки НОМЕР_2 ; копія диплому НОМЕР_3 ; копія ідентифікаційного коду; копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. На момент звернення за наданими документами та даними персоніфікованого обліку загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає - 35 рік 8 місяців 15 днів, в т.ч. пільговий стаж по списку № 1, зарахований за даними персоніфікованого обліку складає - 7 років 1 місяць 14 днів. За таких обставин вирішено відмовити гр. ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до ч.І та п.1 ч.2 ст. 114 Закону № 1058, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Ухвалою суду від 23.03.2021 судове засідання відкладено на 14.04.2021.

Ухвалою суду від 14.04.2021 подальший розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження; продовжено підготовче засідання на тридцять днів; підготовче засідання призначено на 25.05.2021.

Ухвалою суду від 25.05.2021підготовче провадження закрито, розгляд справи по суді призначено на 17.06.2021.

До судового засідання, призначеного на 17.06.2021сторони не з`явились, належним чином повідомлені про час та дату судового засідання у справі, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли.

Суд, керуючись ч. 9 ст. 205 КАС України та відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, розгляд справи здійснив у письмовому провадженні.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України (паспорт серія НОМЕР_4 ).

16.10.2020 позивач звернувся до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою №9526 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за роботу відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-15 (далі - Закон України №1058).

Рішенням відповідача від 21.10.2020 №341 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії відповідно до статті 114 Закону України №1058. Вказане рішення обґрунтовано недостатністю пільгового стажу. При цьому в оскаржуваному рішенні відповідач відмовив у зарахуванні періодів трудової діяльності позивача з 14.08.1989 по 11.10.1991, з 03.10.1994 по 21.11.1997 до пільгового стажу та запропонував вирішити питання, щодо зарахування вказаних періодів в судовому порядку.

Згідно витягу з ППВП ПФУ до пільгового стажу врахований тільки період з 17.10.2007 по 30.11.2014.

Отже, спірним питанням даної справи є правомірність рішення відповідача, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та правомірність не зарахування до пільгового стажу періоди трудової діяльності позивача з 19.12.1988 по 21.03.1989, з 22.03.1989 по 24.04.1989, 14.08.1989 по 11.10.1991, з 05.07.1993 по 01.08.1993, з 03.10.1994 по 31.03.1997, 01.09.1997 по 21.11.1997.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі по тексту Закон № 1788), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058 IV (далі по тексту Закон № 1058), Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08 листопада 2005 року № 383 «Про порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (далі по тексту Порядок № 383), Постановою Кабінетом Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі по тексту Порядок № 637), Постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» (далі по тексту Порядок № 442), Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» (далі по тексту Інструкція № 58), тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з абз. 1 п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до абз.абз. 14, 18 п. 1 ч. 2 ст.114 Закону 1058 за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу, зокрема, з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф б цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З аналізу зазначеного суд дійшов висновку, що використання норм постанови №637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 №383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок).

Відповідно до пункту 3 Порядку, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці. Крім того, після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено Законом України «Про пенсійне забезпечення» (статті 13,62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі Мінпраці) від 01.09.1992 № 41 (далі Методичні рекомендації).

Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України від 01 серпня 1992 року (який набрав чинності 21 серпня 1992 року) встановлено, що атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно із зазначеним нормативним актами основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: картка умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Отже, з аналізу норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, 1 також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документи, які можуть підтверджувати результати атестації робочого місця за умовами праці, є: наказ про підсумки атестації робочих місць за умовами праці, карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відповідач не заперечує факту, що позивач у своїй діяльності обіймав посади, що передбачені Списком №1, підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах є відсутність довідок у підтвердження пільгового стажу, та інформації про атестацію робочих місць. Суд не погоджується із висновками відповідача, що покладені в основу оскаржуваного рішення з огляду на наступне.

Трудова книжка (серія НОМЕР_2 ) позивача містить наступні записи ( щодо спірних періодів):

запис №3 з 19.12.1988 по 21.03.1989 принято учнем підземного електрослюсаря;

запис №4-5 з 22.03.1989 по 24.04.1989 підземний електрослюсар 3-го розряду з повним робочим днем під землею;

запис №6-7 з 14.08.1989 по 11.10.1991 підземний електрослюсар 3-го розряду з повним робочим днем під землею;

запис №8-9 з 05.07.1993 по 01.08.1993 підземний електрослюсар 3-го розряду з повним робочим днем під землею;

запис №14-11 з 03.10.1994 по 31.08.1997 підземний електрослюсар 3-го розряду з повним робочим днем під землею;

запис №16-17 з 01.09.1997 по 21.11.1997 підземний електрослюсар 4-го розряду з повним робочим днем під землею;

Крім записів трудової книжки на підтвердження пільгового характеру роботи позивачем надані довідки за насупи ним переліком:

№142/6 від 18.09.2020 де вказано, що у період з 05.07.1993 по 01.08.1993 позивач виконував гірничі роботи за професією підземний електрослюсар підземний підземної дільниці, що передбачено Списком №1 розділ 1, підрозділ 1 пункт 1010100а, наказ про проведення атестації робочих місць №427 від 30.06.1994;

№142/8 від 18.09.2020 де вказано, що у період з 03.10.1994 по 21.11.1997 позивач виконував гірничі роботи за професією підземний електрослюсар підземний підземної дільниці, що передбачено Списком №1 розділ 1, підрозділ 1 пункт 1010100а, наказ про проведення атестації робочих місць №427 від 30.06.1994;

№142/4 від 18.09.2020 де вказано, що у період з 14.08.1989 по 11.10.1991 позивач виконував гірничі роботи за професією підземний електрослюсар підземної підземний дільниці, що передбачено Списком №1 розділ 1, підрозділ 1, наказ про проведення атестації робочих місць №427 від 30.06.1994;

№142/2 від 18.09.2020 де вказано, що у період з 19.12.1988 по 21.03.1989 позивач виконував гірничі роботи за професією учень підземного електрослюсаря підземної дільниці, що передбачено Списком №1 розділ 1, підрозділ 1, з 22.03.1989 по 24.04.1989 виконував гірничі роботи за професією підземний електрослюсар підземний підземної дільниці, що передбачено Списком №1 розділ 1, підрозділ 1.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, займані позивачем посади передбачені Списком №1 розділ 1 підрозділ 1 виробництв, професій, посад і показників, зайнятість на яких дає право на призначення пільгової пенсії за віком.

Відповідно до другого речення статті 62 Закону №1788 порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким порядком є Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою КМУ №637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок 637).

Відповідно до абз.1 п. 20 Порядку 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

Судом встановлено, що довідки, які не прийняті до розгляду відповідачем, видані установами, що знаходяться на території, що тимчасово не підконтрольна українській владі. Вказані довідки містять відомості, які уточнюють особливий характер та умови праці, підтверджують постійну зайнятись на пільговій роботі.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії зазначено, що держави члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконним і недійсним, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад реєстрації народжень, смертей і шлюбів. Так, у справі Лоізіду проти Туреччини (Loizidou v. Turkey 18.12.1986 &45) ЄСПЛ обмежився коротким пунктом посилання на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то, у правах Кіпр проти Туреччини (Cyprus v. Nurkey 10.05/2001) та Мозер проти Республіки Молдови та Росії (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia 23.02.2016) приділив значну увагу аналізу цього висновку та в подальшої міжнародної практики. При цьому, ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de fackto та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше, означало б зовсім позбавити людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать (Cyprus v. Turkey 10.05.2001&92).

Спираючись на сформульований у вищезазначеній справі підхід, Європейський суд з прав людини у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) зауважив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]".

Україною, відповідно до Закону № 1207-VII та постанови Верховної Ради України "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями" від 17.03.2015 № 254-VIII, територію Автономної Республіки Крим та окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської області, визнано тимчасово окупованими територіям.

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи (Намібійські винятки), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої установою, що знаходяться на окупованій території, як доказ, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на пенсійне забезпечення позивача.

Суд приймає до розгляду зазначені довідки.

Однак, зазначені висновки суду жодним чином не легалізують саму установу, що видала таку довідку.

Посади, зазначені у вказаних довідках, відносяться до працівників: зайняті повний робочий день на підземних роботах; які обслуговують працівників, зайнятих на підземних роботах, вказаних у Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги те, що подані позивачем довідки містять необхідну інформацію для обчислення пільгового стажу, а саме вказівку на кількості днів відпусток без збереження заробітної плати, періоди відсутності спусків для виконання підземних робіт, наявність прогулів, тощо, які необхідно враховувати при призначенні пенсії, суд дійшов висновку, що у відповідача відсутні підстави їх не враховувати.

При вирішені цього спору суд керується ч. 2 ст. 2 КАС України, в силу якої, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Критерій "прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії" - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

На думку суду, оскаржуване рішення складено без врахування розтлумачених критеріїв, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до пунктів 2-4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною третьою статті 245 КАС України передбачено право суду у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з застосуванням положень статті 245 КАС України, шляхом обрання належного способу захисту, який необхідний для повного відновлення порушеного права шляхом визнання рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії протиправним та його скасування, зобов`язання повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії на пільгових умовах, з урахуванням інформації, що вказана у довідках наданих позивачем на підтвердження пільгового стажу роботи з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно не зарахувавши періоди роботи позивача до пільгового стажу, передчасно здійснив висновок про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, а отже, суд визнає протиправним та скасовує рішення №341 від 21.10.2020, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до заяви 16.10.2020, яка зареєстрована №9526.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З метою ефективного та повного захисту прав позивача, суд зобов`язує відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 16.10.2020, яка зареєстрована №9526 та прийняти рішення у встановленому порядку, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.

Крім цього, на захист порушеного права позивача суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 19.12.1988 по 21.03.1989, з 22.03.1989 по 24.04.1989, 14.08.1989 по 11.10.1991, з 05.07.1993 по 01.08.1993, з 03.10.1994 по 31.03.1997, з 01.09.1997 по 21.11.1997.

Разом із тим, суд зазначає, що до компетенції суду не належить здійснення призначення пенсії та первісного визначення права особи на призначення пенсії, а здійснюється лише контроль легальності рішень, дій або бездіяльності відповідача щодо вказаних питань.

Отже, вимоги про зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком, є передчасними та заявленими на майбутнє у зв`язку із чим, задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 908,00грн.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною восьмою статті 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а, ) про визнання протиправним та скасування рішення №341 від 21.10.2020 про відмову в призначенні пільгової пенсії за віком за списком №1; зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пільгової пенсії за віком за списком №1; зобов`язати призначити пільгову пенсію за віком №1 відповідно до п.1 ч.2 ст.114 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 06.10.2020 з зарахуванням до пільгового стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1: з 19.12.1988 по 21.03.1989 на посаді ученик підземного електрослюсаря на період проходження виробничої практики на шахтоуправлінні Хрустальське виробничого об`єднання Донбасантрацит з 22.03.1989 по 24.04.1989 на посаді підземний електрослюсар 3 розряду з повним робочим днем під землею на шахтоуправлінні Хрустальське виробничого об`єднання Донбасантрацит; з 14.08.1989 по 11.10.1991 на посаді підземний електрослюсар 3 розряду з повним робочим днем під землею на шахтоуправлінні Хрустальське виробничого об`єднання Донбасантрацит; з 05.07.1993 по 01.08.1993 на посаді електрослюсар підземний 3 розряду з повним робочим днем під землею на шахті Хрустальська виробничого об`єднання Донбасантрацит; з 03.10.1994 по 31.08.1997 на посаді підземного електрослюсаря 3 розряду з повним робочим днем під землею на державному відкритому акціонерному товаристві шахта Хрустальська дочірнє підприємство Державної холдингової компанії Донбасантрацит; з 01.09.1997 по 21.11.1994 на посаді підземного електрослюсаря 4 розряду з повним робочим днем під землею на державному відкритому акціонерному товаристві шахта Хрустальська дочірнє підприємство Державної холдингової компанії Донбасантрацит задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №341 від 21.10.2020 про відмову в призначенні пільгової пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 .

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 16.10.2020, яка зареєстрована за №9526 та прийняти рішення у встановленому порядку, зарахувавши до пільгового стажу період роботи ОСОБА_1 за Списком №1 з 19.12.1988 по 21.03.1989, з 22.03.1989 по 24.04.1989, 14.08.1989 по 11.10.1991, з 05.07.1993 по 01.08.1993, з 03.10.1994 по 31.03.1997, з 01.09.1997 по 21.11.1997 з урахуванням інформації що викладена у довідках наданих ОСОБА_1 на підтвердження пільгового характеру роботи.

В іншій частині позовних - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст. ст. 255, 292, 295, 297 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 17.06.2021 року.

Суддя О.О. Аканов