Справа № 825/1732/17
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/1732/17 Суддя (судді) першої інстанції: Баргаміна Н.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Кузьмишиної О.М.,
суддів: Костюк Л.О. та Пилипенко О.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:
- визнати дії відповідача щодо не проведення з позивачем повного розрахунку при звільненні протиправними;
- стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 104 685,81 грн., у тому числі: компенсацію вартості за неотримане під час проходження військової служби речове майно в сумі 71 063,76 грн. без утримання із зазначеної суми податку з доходів фізичних осіб та військового збору, та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.09.2017 по 20.11.2017 в сумі 30 622,05 грн.
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.11.2017, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2018, у справі № 825/1732/17 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю, визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості неотриманого речового майна в розмір 71 063,76 грн. без урахування обов`язкових податків та зборів, стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.09.2017 по 21.11.2017 в розмірі 31 000,10 грн, присуджено здійснені ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 .
Постановою Верховного Суду від 23.12.2020 постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2018 у справі № 825/1732/17 змінено в частині стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, викладено абзац четвертий резолютивної частини постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 таким чином: «Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 вересня 2017 року по 21 листопада 2017 року в розмірі 11730 (одинадцять тисяч сімсот тридцять) грн. 44 коп.», в іншій частині постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2018 залишено без змін.
Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду із заявою про поворот виконання постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 та постанови Київського окружного адміністративного суду від 27.11.2017 у справі № 825/1732/17 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 18 269,66 грн.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 про поворот виконання судового рішення у справі №825/1732/17 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та стягнення коштів відмовлено.
Не погоджуючись із такою ухвалою суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою, в якій просить:
- скасувати ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.03.2021;
- здійснити поворот виконання постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 безпідставно отриманих коштів у розмірі 19 269,66 грн;
- стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 19 269,66 грн.
Обгрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги, апелянт зазначає, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин статтю 381 Кодексу адміністративного судочинства України.
На переконання апелянта, правовідносини з повороту виконання судових рішень визначені статтею 380 КАС України.
Крім того, апелянт наголошує на тому, що грошова компенсація за належне до видачі, але не отримане речове майно, не є періодичним платежем в розумінні статті 381 КАС України, мала разовий, компенсаційний характер.
З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржувана ним ухвала суду прийнята за неповно встановлених обставин та з порушенням норм процесуального права.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2021 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою відповідача, встановлено строк для подання відзиву на неї та призначено справу до розгляду у письмовому провадженні.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без задоволення, а апеляційну скаргу - без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду без змін з наступних підстав.
В силу вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями пункту четвертого частини першої статті 380 КАС України передбачено, що суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Відповідно до частини сьомої статті 380 КАС України якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами першою - третьою цієї статті, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно з частиною п`ятою статті 380 КАС України до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним виконавцем.
Поворот виконання судового рішення є інститутом адміністративного судочинства, що спрямований на повернення стягнутих грошових сум на підставі рішення суду, що було скасоване.
Особливості повороту виконання в окремих категоріях адміністративних справ врегульовані статті 381 КАС України.
Відповідно до статті 381 КАС України поворот виконання рішення про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, рішення про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також рішення про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами.
Зі змісту зазначеної правової норми вбачається, що вона застосовується до рішень про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби.
Колегія суддів звертає увагу, що поворот виконання рішення в даному випадку допускається лише за наявності двох підстав: якщо скасоване рішення обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами.
Статтею 239 Кодексу законів про працю України визначено, що у разі скасування виконаних судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання допускається лише тоді, коли скасоване рішення грунтувалося на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.
Таким чином, згідно вказаних норм, поворот виконання рішення є неможливим у разі скасування судового рішення про стягнення заробітної плати (грошового утримання) чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, у разі, якщо підстави скасування такого рішення суду не ґрунтувалися на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.
Предметом спору у справі, зокрема, є стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України.
Згідно з правовою позицією, висловленою колегією суддів Верховного Суду України у постанові від 17.02.2015 (справа № 21-8а15), за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.
Враховуючи викладене, спірні правовідносини у даній справі випливають із трудових правовідносин, пов`язаних із затримкою в розрахунку при звільненні.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 № 502/15/1 від 01.02.2021 на виконання вимог постанови Київського окружного адміністративного суду від 27.11.2017 у справі № 825/1732/17 позивачу виплачено середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.09.2017 по 21.11.2017 в розмірі 31000,10 грн.
В той же час, як вірно зазначив суд першої інстанції, у матеріалах справи відсутні та відповідачем не надані відомості на підтвердження того, що при скасуванні постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.11.2017, та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2018 постановою Верховного Суду від 23.12.2020, вона була обґрунтована повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами, натомість, вказана постанова містить посилання на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права.
Таких доказів не подано відповідачем і під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що на спірні правовідносини з приводу виплати позивачу одноразової грошової допомоги поширюються приписи статті 381 КАС України.
Згідно з відповідною нормою не допускається поворот виконання судових рішень у вищезазначеній категорії справ, за винятком випадків повідомлення позивачем завідомо неправдивих відомостей або поданням підроблених документах.
Тобто, якщо особа добросовісно одержувала за скасованим чи зміненим в подальшому судовим рішенням певні виплати, то вона не повинна повертати ці кошти чи надміру одержані кошти. З набранням законної сили новим судовим рішенням вона лише втрачає право на одержання подальших виплат або зберігає це право щодо виплат у меншому розмірі.
Крім того, важливою обставиною в даних правовідносинах є те, що практика Верховного Суду як найвищої національної судової інстанції при вирішенні спірних правовідносин змінилася, що в свою чергу, не може бути підставою для понесення негативних наслідків позивачем та порушення його права на мирне володіння майном, передбачене статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що доводи відповідача про те, що в даному випадку положення статті 381 Кодексу адміністративного судочинства України не можуть застосовуватись є помилковими, оскільки скасоване судове рішення стосувалося присудження саме виплати у відносинах публічної служби.
Щодо доводів апелянта з приводу того, що грошова компенсація за належне до видачі, але не отримане речове майно, не є періодичним платежем в розумінні статті 381 КАС України, мала разовий, компенсаційний характер колегія суддів зазначає наступне.
Постановою Верховного Суду від 23.12.2020 постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.11.2027 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2018 змінено в частині стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, а не в частині стягнення грошової компенсації за належне до видачі речове майно. Відтак, вищезазначені апелянтом доводи судова колегія визнає необгрунтованими та відхиляє.
Щодо посилання апелянта на необхідність застосування до спірних правовідносин статті 380 КАС України, судова колегія зазначає, що частиною 3, 4 статті 380 КАС України чітко передбачено порядок вирішення питання про поворот виконання за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Зважаючи на ту обставину, що у даній справі перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами не відбувався, відтак відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин норм статті 380 КАС України.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заяви Військової частини НОМЕР_1 про поворот виконання рішення суду.
Згідно з положеннями статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року без змін.
Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування ухвали суду, а тому, відповідно до статті 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О. Костюк

О.Є. Пилипенко