Справа № 540/3120/20
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/3120/20
Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді - доповідача - Стас Л.В.

суддів Турецької І.О., Шевчук О.А.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, 3-тя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Міністерства юстиції України (далі відповідач, Мін`юст України), за участю 3-ої особи: Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі ГУПФ в Херсонській області), в якому просив:

- визнати протиправними дії Міністерства юстиції України щодо відмови у підготовці та надані до ГУПФ в Херсонській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019р., у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992р. № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.10.2020р. основного розміру пенсії;

- зобов`язати Міністерство юстиції України підготувати та надати до ГУПФ в Херсонській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 05.03.2019 р., у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.10.2020р. перерахунку основного розміру пенсії;

- стягнути з Міністерства юстиції України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 840,80 гривень;

- стягнути з Міністерства юстиції України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачені витрати на правничу допомогу в сумі 2500 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що у зв`язку з набранням 05.03.2019р. законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 826/3858/18 та набранням законної сили 24.06.2020р. рішенням Верховного Суду від 17.12.2019р. у зразковій справі № 160/8324/19 він звернувся до Міністерства юстиції України із заявою про видачу нової довідки про склад грошового забезпечення із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для проведення з 01.10.2020 р. перерахунку основного розміру пенсії.

Однак, листом № 41617/К-25974/16.3.2 від 18.09.2020р. відповідач відмовив у видачі нової довідки про склад грошового забезпечення.

Позивач вважає дії Міністерства юстиції України щодо не ненадання до ГУ ПФ в Херсонській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, з зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для здійснення обчислення та перерахунку пенсії, протиправними та такими, що грубо порушують його право на належне пенсійне забезпечення.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року залучено до участі у справі, в якості другого відповідача, Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії Міністерства юстиції України щодо не пересилання за належністю відповідному органу чи посадовій особі заяви ОСОБА_1 від 09.09.2020 року, зареєстровану в Мін`юсті України 14.09.2020 року за № К-25974, у відповідності до вимог статті 7 Закону України "Про звернення громадян".

Зобов`язано Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 05.03.2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992р. № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.10.2020 року перерахунку основного розміру пенсії.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Міністерства юстиції України за рахунок його бюджетних асигнувань судовий збір у сумі 840,80 грн.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Міністерства юстиції України за рахунок його бюджетних асигнувань витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2500, 00 грн.

Справа судом першої інстанції розглянута в порядку загального позовного провадження.

В апеляційній скарзі, Міністерство юстиції України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року та прийняти нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо порушення Міністерством юстиції України прав позивача із посиланням на Закон України «Про звернення громадян», оскільки, як вбачається з матеріалів справи позивачем були заявлені вимоги про визнання протиправними дії Мін`юсту щодо не виготовлення та ненадання до Пенсійного органу оновленої довідки про грошове забезпечення для здійснення перерахунку пенсії. Апелянт підкреслював, що позивач не оскаржував лист Міністерства юстиції України від 18.09.2020 р. як відповідь на звернення, в порядку Закону України «Про звернення громадян».

На думку апелянта, суд першої інстанції правильно встановив що Мін`юст не є органом, уповноваженим на видачу таких довідок, у зв`язку з чим судом було залучено до справи другого відповідача - Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції.

Втім, апелянт наголошував на тому, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги позивача у обраний судом спосіб, вийшов за межі позовних вимог, при цьому порушивши принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до адміністративного суду. На думку апелянта такі дії суду не можуть тлумачитися як такі, що направлені на захист порушених прав позивача, оскільки вони не спрямовані на відновлення порушеного права на пенсійне забезпечення, про яке просив позивач.

З тих же підстав апелянт не згодний із висновками суду першої інстанції щодо стягнення з Мін`юсту судових витрат, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач, ОСОБА_1 та 3-тя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , з 01.10.2020 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ.

Позивач 09.09.2020 року звернувся до Міністерства юстиції України із заявою про надання довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням усіх видів грошового забезпечення.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 . Міністерство юстиції України листом від 18.09.2020 року № 41617/К-25974/16.3.2 "Щодо розгляду заяви" повідомило про те, що підстави для видачі довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій відсутні.

При цьому, відповідач зазначив, що згідно вимог постанови кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб» був здійснений перерахунок пенсій з 01.01.2018 року, у тому числі особам, які проходили службу в органах, у підрозділах, закладах та установах виконання покарань МВС, у Державній кримінально-виконавчій службі, з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку займала особа на дату звільнення із служби, що визначені станом на 01.03.2018р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» інших складових грошового забезпечення для зазначення особам, які проходили службу, зокрема, в Державній кримінально-виконавчій службі, у довідках для проведення перерахунку пенсій постановою № 103 не визначено.

Окремо проінформовано позивача про те, що згідно Постанови № 45 довідки про розмір грошового забезпечення для проведення перерахунку пенсії готуються уповноваженими органами, яким в даному випадку є Південне міжрегіональне управління з питань виконання покарань Міністерства юстиції.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив з того, що дії Міністерства юстиції України щодо не пересилання за належністю відповідному органу заяви ОСОБА_1 , відповідно вимог статті 7 Закону України "Про звернення громадян", є протиправними.

Разом з цим, з урахуванням залучення до справи в якості другого відповідача, Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, суд зобов`язав належного відповідача підготувати та надати до Пенсійного органу нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.10.2020 року перерахунку основного розміру пенсії.

Окрім того, суд дійшов висновку, що внаслідок задоволення позовних вимог позивача, судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на правничу допомогу, мають бути стягнуті з Міністерства юстиції України.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду, з таких мотивів.

Приписами ч.2 ст. 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, між Міністерством юстиції України та позивачем виник спір щодо здійснення Мін`юстом повноважень у сфері соціального захисту громадян, зокрема, щодо призначення, перерахунку та здійснення страхових виплат у сфері загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначав, що дії Мін`юсту щодо не виготовлення та ненадання до ГУПФ в Херсонській області оновленої довідки про грошове забезпечення є протиправними та такими, що грубо порушують його пенсійні права.

Також позивач зазначав, що Мін`юстом було порушено чинне законодавства щодо видачі довідки про грошове забезпечення, у зв`язку з чим позивач просив визнати протиправними дії Мін`юсту стосовно відмови у підготовці та надані оновленої довідки про розмір грошового забезпечення та зобов`язати останнього видати таку довідку.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, судом було встановлено, що Мін`юстом функції по складанню довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії покладено на Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, у зв`язку з чим ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 року залучено до участі у справі Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, в якості другого відповідача.

За результатами розгляду справи, суд першої інстанції, в тому числі, зобов`язав Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції підготувати та надати позивачу оновлену довідку про розмір його грошового забезпечення.

Слід зазначити, що в зазначеній частині рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року апелянтом не оскаржено, Міністерством юстиції України не наведено жодних мотивів та висновків щодо не погодження з рішенням суду першої інстанції щодо суті самого спору.

Апеляційна скарга Міністерства юстиції України ґрунтується на тому, що судом безпідставно визнано протиправними дії Мін`юсту стосовно не розгляду в належний спосіб заяви позивача щодо видачі оновленої довідки про грошове забезпечення, з огляду на те, що позивач не оскаржував лист Міністерства юстиції України від 18.09.2020 як відповідь на звернення, надану в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Я вже було зазначено вище, предметом спору та, відповідно доказування, у справі є визнання правомірності дій Міністерства юстиції України щодо відмови у видачі довідки про грошове забезпечення, яке, на думку позивача, призвело до порушення його пенсійних прав.

Згідно матеріалів справи, 09.09.2020 року позивач звернувся із заявою до Міністерства юстиції щодо виготовлення та направлення до пенсійного органу оновленої довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням усіх видів грошового забезпечення.

Листом від 18.09.2020 року «Щодо розгляду заяви» позивачу надано відповідь, якою повідомлено про розгляд його заяви по суті з посиланням на нормативно-правове регулювання питання видачі оновленої довідки для перерахунку пенсії та про відмову у видачі довідки, крім того роз`яснено, що функціональні обов`язки по видачі відповідних довідок для перерахунку пенсії покладено на Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції.

З урахуванням викладеного, висновок суду першої інстанції про протиправність дій Міністерства юстиції України щодо не направлення заяви ОСОБА_1 до компетентного органу, із посиланням у мотивувальній частині рішення на порушення Міністерством юстиції України вимог Закону України «Про звернення громадян», колегія суддів вважає помилковим, оскільки заява ОСОБА_1 від 09.09.2020 р. не є зверненням у розумінні Закону України «Про звернення громадян», а заявник не просив надати інформацію, а просив вчинити певні дії, а саме: видати довідку для перерахунку пенсії.

Так, відповідно до ч. ч.2, 4 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень..

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Отже, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на тому, що суд не може в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Наведене означає, що принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до адміністративного суду. Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони. Тобто суд обмежений предметом і обсягом заявлених вимог.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 824/399/17-а.

Також колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 07 лютого 2020 року у справі №826/11086/18, стосовно того, що повноваження суду щодо визначення меж розгляду адміністративної справи є субсидіарними, не можуть змінювати предмет спору, а лише стосуються обсягу захисту порушеного права.

Принцип диспозитивності в адміністративному процесі має своє специфічне змістове наповнення, пов`язане з публічно-правовим характером адміністративного позову та активною участю суду в процесі розгляду адміністративних справ, тому адміністративний суд може та зобов`язаний в окремих випадках вийти за межі позовних вимог, якщо спосіб захисту, який обрав позивач, є недостатнім для захисту його прав, свобод і законних інтересів.

Наслідком задоволення в адміністративному судочинстві позовних вимог є відновлення фактично порушених прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин. Суд при прийнятті рішення про задоволення позовних вимог має не лише вирішити позовні вимоги відповідно до принципів верховенства права, а й обрати найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права. Тобто такий, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду та здійснювалося примусове виконання рішення.

Разом з тим, у справі, що є предметом апеляційного розгляду, суд першої інстанції фактично змінив визначений позивачем предмет позову та перейшов у сферу інших правовідносин, які регулюються Законом України «Про звернення громадян», чим порушив норми матеріального права.

У відповідності до ст. 21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Колегія суддів зазначає, що правовідносини в сфері пенсійного забезпечення, які виникли між учасниками справи регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення», які не пов`язані з правовідносинами щодо розгляду заяви позивача в межах Закону України «Про звернення громадян», тому такі дії суду першої інстанції не можуть тлумачиться як такі, що направлені на захист порушених прав особи, оскільки вони не спрямовані на відновлення порушеного права на пенсійне забезпечення, про яке зазначає позивач.

Крім того, судом першої інстанції в порушення вимог Кодексу адміністративного судочинства України не наведено доводів щодо необхідності виходу за межі предмета позову та зміни підстав позову, а також необхідності вчинення судом таких дій.

Отже, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції помилково застосовано до спірних правовідносин Закон України «Про звернення громадян», оскільки позовна заява ОСОБА_1 не містить відомостей про звернення до суду за захистом порушених прав, в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції безпідставно вийшов за межі предмета позову та його підстав, що свідчить про порушення норм процесуального права, внаслідок чого рішення суду першої інстанції щодо визнання протиправними дії Міністерства юстиції України стосовно не розгляду в належний спосіб заяви ОСОБА_1 щодо видачі оновленої довідки про грошове забезпечення слід скасувати, у зв`язку з тим, що позивачем такі позовні вимоги не заявлялися.

Окрім того, колегія суддів вважає, що в іншій частині судове рішення також підлягає скасуванню, оскільки залучення судом в якості другого відповідача Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції не дає підстав для висновку що таким відповідачем у будь-який спосіб було порушено права позивача, адже, як встановлено в ході судового розгляду та підтверджується матеріалами справи, позивач, ОСОБА_1 із відповідною заявою до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції не звертався.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом зобов`язання Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції підготувати та надати до ГУПФ в Херсонській області нову довідку про розмір грошового забезпечення для проведення перерахунку розміру пенсії.

Також слід зазначити, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з Міністерства юстиції України судових витрат, які складаються із судового збору та витрат на правничу допомогу, з огляду на те, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції щодо задоволення позову ОСОБА_1 , а наведені в апеляційній скарзі доводи знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні постанови помилково застосовані норми матеріального та процесуального права, а тому вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду - скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Розподіл судових витрат, згідно вимог ст.139 КАС України, не передбачено.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, 3-тя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - скасувати.

Ухвалити у справі нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 17.06.2021 р.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шевчук О.А.