Справа № 600/2627/21-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

17 червня 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/2627/21-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Левицький В.К., розглянув матеріали за адміністративним позов товариства з обмеженою відповідальністю ДС ОІЛ ТРЕЙД до Головного управління ДПС у Чернівецькій області (як правонаступника Головного управління ДФС у Чернівецькій області), Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю ДС ОІЛ ТРЕЙД (далі - позивач) звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Комісії регіонального рівня Головного управління ДПС у Чернівецькій області про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №2074674/41836195 від 28.10.2020 року - про відмову у реєстрації податкової накладної №4 від 26.06.2020 року;

визнати протиправним та скасувати рішення за результатами розгляду скарги щодо рішення про відмову у реєстрації накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Чернівецькій області №61789/41836195/2 від 11.11.2020 року, яким залишено скаргу № від 06.11.2020 року без задоволення;

зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №14 від 26.06.2020 року Товариства з обмеженою відповідальністю "ДС ОІЛ Трейд", датою її підписання.

Відповідно ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі (ч. 2 ст. 171 КАС України).

Перевіривши наявність передумов та існування правових підстав для відкриття провадження в адміністративній справі, визначених ст. 171 КАС України, суд зазначає наступне.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси і просити про їх захист. Позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, який має відповідати вимогам встановленим ст. 160, 161 КАС України.

Частиною 3 ст. 161 КАС України встановлено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI).

Судовий збір згідно з ч. 1 ст. 3 Закону № 3674-VI справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ст. 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду,- у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ст. 9 Закону № 3674-VI суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 3 Закону № 3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Розміри ставок судового збору визначено ст. 4 цього Закону.

Так, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою підприємцем, ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено з 01.01.2021 р. прожитковий мінімум для працездатних осіб на рівні 2270,00 грн.

Положеннями ч. 3 ст. 6 Закону № 3674-VI за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Із змісту позовних вимог видно, що позивач просить суд визнати протиправними та скасувати 2 рішень, а саме рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та рішення за результатами розгляду скарги щодо рішення про відмову у реєстрації податкової накладної

При цьому, вимога про зобов`язання Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкові накладні є вимогою зобов`язального характеру, яка нерозривно пов`язана з вимогою про визнання протиправним та скасування рішеннями про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Як видно з позовної заяви, зміст та характер заявлених вимог немайновий. Отже, при подачі позову до суду позивачу необхідно було сплатити судовий збір за 2 вимоги немайнового характеру (визнання протиправними та скасування рішень) в розмірі 4540,00 грн (2270,00 грн х 2).

Як видно із матеріалів позову, позивачем на підтвердження сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн надано платіжне доручення № 134 від 05.05.2021.

Водночас, згідно інформації із системи "Діловодство спеціалізованого суду", у травні 2021 р. позивач звертався з позовом до Чернівецького окружного адміністративного суду, в якому просив визнати протиправними і скасувати рішення, зобов`язати вчинити певні дії.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 13.05.2021 у справі № 600/2059/21-а позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "ДС ОІЛ Трейд" до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними і скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, - повернуто позивачу.

Відповідно до відомостей із системи "Діловодство спеціалізованого суду" за звернення до суду з вказаним адміністративним позовом (справа № 600/2059/21-а) позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №134 від 05.05.2021.

З огляду на викладене, та враховуючи вищенаведену обставину про сплату позивачем судового збору в розмірі 2270,00 грн згідно платіжного доручення №134 від 05.05.2021 за подання позову у справі № 600/2059/21-а, на переконання суду, вказане платіжне доручення не свідчить про сплату позивачем судового збору за зверненням до суду з позовною заявою у справі № 600/2627/21-а.

Отже, платіжне доручення № 134 від 05.05.2021 не є належним доказом сплати позивачем судового збору за даний позов у справі № 600/2418/21-а.

Відтак, позивачу необхідно сплатити судовий збір за поданий позов в розмірі 4540,00 00 грн (2270,00 грн х 2).

Судовий збір повинен бути сплачений на наступні банківські реквізити: отримувач коштів Чернівецьке ГУК/Чернівецька ТГ/22030101; код отримувача (ЄДРПОУ) 37836095; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; номер рахунку отримувача (ІВАN) UA4024405; код класифікації доходів бюджету 22030101; призначення платежу за подання адміністративного позову (із зазначенням позивача).

Приписами ч. 6 ст. 161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 вказаної вище статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами ч. 4 ст. 122 КАС України передбачено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Питання щодо строків звернення до суду в разі попереднього використання можливостей досудового порядку вирішення спору досліджувалось Верховним Судом у постанові від 11 жовтня 2019 року у справі № 640/20468/18 з правовідносин, що є аналогічним відносинам у цій справі.

Зокрема, у даній постанові, висновки якої в силу ч. 5 ст. 242 КАС України враховує суд, Верховний Суд дійшов висновку про те, що рішення контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України) оскаржуються в судовому порядку в такі строки:

а) тримісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги було прийнято та вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня вручення скаржнику рішення за результатами розгляду його скарги на рішення контролюючого органу;

б) шестимісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги не було прийнято та/або вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені Податковим кодексом України. При цьому такий строк обчислюється з дня звернення скаржника до контролюючого органу із відповідною скаргою на його рішення.

Судом встановлено, що позивач в прохальній частині позову просить суд визнати протиправним та скасувати рішення комісії, яка приймає рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних 28.10.2020 року №2074674/41836195.

06.11.2020 позивач звертався до ГУ ДПС у Чернівецькій області із скаргою щодо рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на Рішення Комісії ГУ ДПС у Чернівецькій області від 28.10.2020 року №2074674/41836195.

Рішенням за результатами розгляду скарги щодо рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстр податкових накладних №61789/41836195/2 від 11.11.2020, яким залишено скаргу № від 06.11.2020 без задоволення, а відповідне рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних - без змін.

Отже, позивачем використано досудовий порядок вирішення цього спору.

Суд зауважує, що строк звернення до суду з даним позовом становить три місяці, який закінчився 11 лютого 2020.

Однак до суду із даною позовною заявою позивач звернувся лише 15.06.2021 (згідно відбитку штампу канцелярії суду).

За таких обставин, суд приходить до висновку про пропущення позивачем встановленого частиною 4 ст. 122 КАС України строку звернення до суду з цим позовом.

З матеріалів справи видно, що факт пропуску строку звернення до суду з цим позовом визнається позивачем, у зв`язку з чим разом з позовом надано заяву, в якій він просить суд поновити строк подання цієї позовної заяви.

В обґрунтування вказаної заяви позивач вказує на перебування директора товариства з обмеженою відповідальністю ДС ОІЛ ТРЕЙД ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні з 12 серпня 2020 року по 25 серпня 2020 року, важкий післяопераційний та реабілітаційний період з 26 серпня 2020 року по 26 березня 2021 року. Також вказано, що перенесена ОСОБА_1 операція мала місце у період поширення коронавірусної хвороби (COVID-19). ОСОБА_1 з метою запобігання розвитку ускладнень у післяопераційний та реабілітаційний період звертався до сімейного лікаря зі скаргами на самопочуття, а у зв`язку із у психоемоційним станом щодо стурбованості про власне здоров`я та здоров`я близьких людей він перебував на самоізоляції. На думку заявника, вказані обставини були пов`язані із істотними перешкодами, труднощами, були об`єктивно непереборними та зумовили несвоєчасне вчинення процесуальних дій.

Окрім того, посилається на норми п.п. 2 п. 9 Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) № 540-ІХ від 30.03.2020 р. та п. 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України, якими передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Розглянувши заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд звертає увагу на те, що в ній не зазначено жодних конкретних причин, які унеможливили позивача звернутися до суду з цим позовом протягом строку, встановленого ч. 4 ст. 122 КАС України, та не надано доказів поважності причин пропуску такого строку.

Суд звертає увагу, що самі по собі посилання позивача на п.п. 2 п. 9 Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) № 540-ІХ від 30.03.2020 р. та п. 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України без зазначення конкретних причин, які унеможливили позивача звернутися до суду з цим позовом у строк, встановлений ч. 4 ст. 122 КАС України, не є підставою для поновлення пропущеного ним строку звернення до суду з цим позовом.

Окрім того, суд наголошує, що за змістом п.3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) № 540-ІХ від 30.03.2020 р.) суд має право поновити пропущений процесуальний строк за заявою учасника справи як до, так і після його закінчення, лише у тому випадку, якщо наведені заявником причини пропуску такого строку будуть визнані поважними і такими, що безпосередньо зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Згідно правової позиції Конституційного Суду України, наведеної у рішенні від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011, наявність законодавчо встановленого строку на звернення до суду не слід розглядати як обмеження права на судовий захист - законодавець в такий спосіб лише встановлює часові межі реалізації такого права.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі Мушта проти України нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі Пономарьов проти України ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

У справах Стаббігс та інші проти Великобританії, Девеер проти Бельгії Суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду.

Таким чином, і за практикою ЄСПЛ застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

В аспекті наведеного варто зазначити і те, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Викладене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24 лютого 2021 року у справі №9901/313/20, Верховного Суду у постановах від 17 березня 2021 року у справі №160/3121/20, від 18 березня 2021 року у справі № 320/2915/20 та ін.

Надаючи оцінку обставинам, наведеним у заяві про поновлення пропущеного процесуального строку, суд звертає увагу на те, що період перебування директора товариства з обмеженою відповідальністю ДС ОІЛ ТРЕЙД ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні з 12 серпня 2020 року по 25 серпня 2020 року, що підтверджується доданим до заяви Виписним епікризом з медичної картки стаціонарного хворого №7701/1080/411/1005 від 25 серпня 2020 року, мав місце до винесення відповідачами оскаржуваних у цій справі рішень 28.10.2020 та 11.11.2020.

Отже, вказаний період як не стосується спірних у цій справі відносин, які виникли уже після нього, так і не стосується періоду, протягом якого позивач мав право подати даний позов в межах строків, встановлених законом (з 12 листопада 2020 року до 11 лютого 2021 року).

Щодо тверджень у заяві про важкий післяопераційний та реабілітаційний період ОСОБА_1 з 26 серпня 2020 року по 26 березня 2021 року, а також про його звернення до сімейного лікаря зі скаргами на самопочуття та перебування на самоізоляції, то такі доводи є безпідставними, адже не підтвердженні належними та достовірними доказами. Додана до заяви Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 06 квітня 2021 року в повній мірі не підтверджує наведених вище обставин.

Відтак, у разі незгоди з рішенням №2074674/41836195 від 28.10.2020 року, а в подальшому і з рішеннями №61789/41836195/2 від 11.11.2020, позивач мав реальну можливість оскаржити такі в судовому порядку у строки, встановлені законом.

Отже, позивачем не наведено доводів поважності причин пропуску строку звернення до суду, а також обставин, які унеможливили звернення позивача до суду з цим позовом протягом строку, встановленого частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, з наданням відповідних доказів.

Таким чином, заява позивача про поновлення пропущеного процесуального строку є безпідставною та необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для залишення даної позовної заяви без руху.

Згідно ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що без усунення вказаних вище недоліків, неможливо вирішити питання про відкриття провадження у справі, тому надає позивачу строк для їх усунення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 169, 241 та 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю ДС ОІЛ ТРЕЙД про поновлення пропущеного строку звернення до суду, - відмовити.

2. Позовну заяву залишити без руху.

3. Встановити позивачу десятиденний строк для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали, з дати отримання копії ухвали.

4. У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В.К. Левицький