Справа № 492/295/21
Суддя: Черевата В. І.
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 492/295/21
Провадження № 2-а/492/8/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області в складі:

Головуючого судді Череватої В.І.

за участю секретаря судового засідання Каширної О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Арцизі Одеської області в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Фермерського господарства «Промінь» до сержанта поліції 1-го батальйону 2-ої роти Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Грибенюк Євгена Івановича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, як правонаступника Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною, -

Представник позивача Фермерського господарства «Промінь» - адвокат Іорданов В.П.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Фермерське господарство «Промінь» звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідачів, в якому просить суд постанову про накладення адміністративного стягнення від 23.10.2019р. серії ЕАК № 1657259 на ОСОБА_1 , винесену сержантом поліції 2-го батальйону 1-ої роти Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Грибенюком Євгеном Івановичем, визнати протиправною та скасувати, стягнути сплачений судовий збір по справі, посилаючись на те, що зазначена постанова була винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки відповідач сержант поліції 1-го батальйону 2-ої роти Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Грибенюк Є.І., ухвалюючи постанову про накладення адміністративного стягнення від 23.10.2019р. серії ЕАК №1657259 на ОСОБА_1 як водія ФГ «ПРОМІНЬ», склав цю постанову стосовно неналежного суб`єкта, оскільки транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , зареєстровано за ФГ «Промінь», за відсутності доказів вчинення адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися з зазначеним позовом до суду.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу адміністративну справу було розподілено судді Арцизького районного суду Одеської області Череватій В.І.

Ухвалою суду від 24.03.2021 року, поновлено Фермерському господарству «Промінь» строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 21 квітня 2021 року, клопотання представника Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про залучення до участі у справі третьої особи та витребування доказів задоволено. Залучено до участі у справі № 492/295/21 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Південне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки, як правонаступника Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4. Витребувано з Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, як правонаступника Управління Укртрансбезпеки в Одеській області інформацію щодо обладнання (тип, вид, модель, його заводський (інвентаризаційний) номер обладнання, за допомогою якого співробітниками Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, зокрема, головним спеціалістом ВНАП Килимник В.А. та головним спеціалістом ВДК Єгоровим С.О., які 23.10.2019 року о 01 год. 22 хв. на ділянці а/д М-05 «Київ-Одеса» 450 км + 500 м проводили перевірку, що транспортний засіб марки «RЕNАULТ РRЕМUМ 460», реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , перевозив вантаж (комбайн) з перевищенням встановлених габаритних норм без відповідного дозволу.

В судове засідання представник позивача Фермерського господарства «Промінь» - адвокат Іорданов В.П., не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, згідно якій позов підтримав та просив суд позов задовольнити у повному обсязі з підстав, зазначених у позові та у відповіді на відзив.

В судове засідання відповідач сержант поліції 1-го батальйону 2-ої роти Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Грибенюк Є.І., не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання судового виклику, причину своєї неявки суд не повідомив, з заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався.

В судове засідання представник відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суд не повідомив, з заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався. Звернувся до суду з відзивом на позов, згідно якого позов не визнав та просив суд у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 , не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позов підтримав повністю та просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, як правонаступника Управління Укртрансбезпеки в Одеській області не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суд не повідомив, з заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався.

Крім того, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги ФГ «Промінь» не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Фермерське господарство «Промінь» є юридичною особою, керівник ФГ «ПРОМІНЬ» () - ОСОБА_2 .

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 1657259 від 23.10.2019р. вбачається, що сержантом поліції 1-го батальйону 2-ої роти Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Грибенюком Євгеном Івановичем на 450 км 500 м автодороги Київ-Одеса, відносно ОСОБА_1 складена постанова про те, що 23.10.2019 року, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «RENAULT PREMIUM 460, н/з НОМЕР_1 з напівпричепом н/з НОМЕР_2 здійснював перевезення вантажу габаритні параметри якого перевищують встановлені норми, не маючи на те відповідного дозволу, виданого уповноваженим підрозділом Національної поліції, чим порушив КМУ № 30 ч. 4. Порушення ПДР проїзду великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1ст. 132-1 КУпАП, та на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень.

Як вбачається з копії акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 193461, складеного Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області від 23.10.2019 року, на а/д М-05 Київ Одеса 450 км + 500 м, під час перевірки виявлено порушення перевезення вантажу (комбайну) з перевищенням встановлених габаритних норм без відповідного дозволу, з перевищенням встановлених п. 22.5 ПДР габаритних норм на 50%, відповідальність за яке передбачена ч. 1, абз. 16 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». На підставі зазначеного акту Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області була складена постанова про застосування адміністративно господарського штрафу № 169535 від 16 грудня 2019 року відносно ФГ «Промінь» та стягнуто адміністративно господарський штраф у сумі 34000 гривень.

Вказана постанова ФГ «Промінь» оскаржена та є предметом розгляду Одеського окружного адміністративного суду.

Згідно копії довідки про результати здійснення габаритно вагового контролю № 038022 від 23.10.2019 року, складеною посадовою особою Укртрансбезпеки, на а/д М-05 Київ-Одеса 450 км +500 м, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «RENAULT PREMIUM 460, н/з НОМЕР_1 з напівпричепом н/з НОМЕР_2 . Результати габаритного контролю транспортного засобу довжина 26,500 м, ширина 3,900 м, висота 4,40 м.

Саме вищевказані акт та довідка стали підставою для складання постанова про застосування адміністративно господарського штрафу № 169535 від 16 грудня 2019 року відносно ФГ «Промінь».

На даний час вищевказані документи (акт та довідка Укртрансбезпеки) не скасовані та є чинними.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.199 3р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306.

Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування», габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотриманий визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; попередній габаритно-ваговий контроль - це визначення параметрів великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу для встановлення наявності перевищення нормативів на стаціонарних пунктах; точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Пунктом 3 Порядку № 879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Як вбачається з п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001р. № 1306, про порушення якого вказано інспектором у оскаржуваній постанові, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Також, згідно п. 22.1 ПДР, маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

В свою чергу, як передбачено приписами п. 1 «Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» (затв. Постановою КМУ від 18.01.2001р. № 30), ці Правила встановлюють єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Так, як визначено п. 3 вказаної Постанови КМУ № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5 Правил дорожнього руху.

При цьому, слід звернути увагу на те, що згідно п. 4 Постанови КМУ № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється виключно на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Крім того, п. 25 цієї Постанови КМУ № 30 передбачено, що забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у п. 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб.

Також, у відповідності до ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, ч. 3 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Таким чином, з зазначеного вище вбачається, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів.

При цьому, відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами передбачена ст.132-1 КУпАП, відповідно до якої:

Порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами -

тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами -

тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%.

Так, дійсно, як видно зі змісту примітки зазначеної в ч. 5 ст. 132-1 КУпАП, дія ч. 1 цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 2 цієї статті, є відповідальна особа, зазначена у ч. 1 ст. 14-3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України.

Однак, підставою для звільнення від відповідальності є наявність у суб`єкта правопорушення дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Так, як встановлено судом з матеріалів справи та вже зазначалось вище, 23.10.2019 року відносно третьої особи ОСОБА_1 було винесено постанову серії ЕАК № 1657259 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови від 23.10.2019 року, відповідачем, у відповідності до зазначених вище приписів, фактично було притягнуто водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності виключно саме за відсутність у нього в наявності дозволу на участь у дорожньому русі транспортним засобом, вагові або габаритні параметри яких перевищують норми, що в даному випадку і передбачено приписами ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та даний факт не підпадає під виключення, передбачені приміткою до ст. 132-1 КУпАП.

Крім того, суд наголошує, що на третю особу по наявній справі ОСОБА_1 , в даному випадку фактично накладено стягнення саме за порушення «Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» (затв. Постановою КМУ від 18.01.2001р. № 30), а не окремо за порушення приписів п. 22.5 Правил дорожнього руху (затв. Постановою КМУ від 10.10.2001р. № 1306).

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку проте, що відповідачем, в даному випадку, було вірно застосовано норми матеріального права при кваліфікації вчиненого третьою особою ОСОБА_1 спірного правопорушення та, відповідно, цілком обґрунтовано прийнято оскаржувану постанову від 23.10.2019 року серії ЕАК № 1657259.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст. ст. 9, 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Щодо порушення прав ФГ «Промінь», слід зазначити наступне.

Постанова про накладення стягнення яв сфері забезпечення безпеки дорожнього руху є актом індивідуальної дії, тобто стосується прав і обов`язків чітко визначеного суб`єкта якому він адресований.

Вказана постанова серії ЕАК № 1657259 від 23.10.2019 року була складена відносно водія ОСОБА_1 і ФГ «Промінь» не має права на оскарження даної постанови, оскільки ФГ «Промінь» актом індивідуальної дії не притягалось до відповідальності.

Винесення постанови серії ЕАК № 1657259 від 23.10.2019 року відносно ОСОБА_1 ніяким чином не порушує права та законні інтереси ФГ «Промінь».

ОСОБА_1 вищевказана постанова не оскаржувалась.

Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, вищевказаний транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , належить позивачу по наявній справі ФГ «Промінь».

Як вбачається з копії наказу ФГ «Промінь» № 35 від 30.09.2020 року, ОСОБА_1 звільнено з роботи за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У пункті 53 рішення від 08 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України» Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням у випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету, за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. пункт 57 рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), Series A, № 93).

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, у Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Індивідуальний акт це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який (яке) стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Індивідуально-правові акти як результати правозастосування адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; містять індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією.

Право на оскарження індивідуального акта суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої цей акт прийнятий або прав, свобод та інтересів якої він безпосередньо стосується.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова має містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

У цьому процесуальному документі необхідно обґрунтовувати і мотивувати юридичну оцінку обставин справи, вид і захід застосованого стягнення. Обґрунтованість постанови по справі пов`язана з повним, всебічним і об`єктивним дослідженням обставин справи, правильним застосуванням матеріально-правових і процесуально-правових норм. При цьому аргументація висновків має ґрунтуватися на даних, досліджених під час розгляду справ.

Висновок про наявність в діях (бездіяльності) особи складу адміністративного правопорушення може бути зроблено лише на підстави доказів, отриманих у встановленому законом порядку.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до принципу презумпції невинності обов`язок доказування лежить на органі (посадовій особі), що розглядає справи про адміністративне правопорушення.

Аналіз положень вказаних статей КУпАП, дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, відповідно до ч. 4 постанови КМУ № 30, про порушення якої зазначено в оскаржуваній постанові, Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю (п. 1.10 ПДР).

Згідно п. 2.4-2 ПДР, у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Відповідно до пп. 3, 6, 25 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджені постановою КМУ від 27.06.2007р. № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів складають акт за формою, встановленою Мінінфраструктури, з оперативним повідомленням уповноваженого підрозділу Національної поліції.

Відповідно до п. 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 р. № 1007/1207 (далі Порядок), габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

У відповідності до п.п. 4 8 п. 4 Прядку, посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток1); складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю (додаток 2); реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів (додаток 3).

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 2 ст. 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова відносно ОСОБА_1 була винесена правомірно, у зв`язку з чим у задоволенні позову Фермерського господарства «Промінь» до сержанта поліції 1-го батальйону 2-ої роти Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Грибенюк Євгена Івановича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, як правонаступника Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною слід відмовити з підстав, зазначених в рішенні суду.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється під час розгляду справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Законодавчо визначенні способи захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Керуючись ст. ст. 77, 241 - 246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову Фермерського господарства «Промінь» до сержанта поліції 1-го батальйону 2-ої роти Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Грибенюк Євгена Івановича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, як правонаступника Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 17 червня 2021 року.

Позивач: Фермерське господарство «Промінь», місцезнаходження: вул. Кутузова, 98, с. Холмське Болградського (Арцизького) району Одеської області.

Відповідач: сержант поліції 1-го батальйону 2-ої роти Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Грибенюк Євген Іванович, місцезнаходження: вул. Академіка Корольова, 5, м. Одеса.

Відповідач: Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Академіка Корольова, 5, м. Одеса.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, як правонаступник Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4.

Суддя

Арцизького районного суду В.І. Черевата

Одеської області