Справа № 160/5964/21
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2021-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2021 року Справа № 160/5964/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «З іноземними інвестиціями «Лідерпартс» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості, картки відмови, -
16.04.2021 року засобами поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «З іноземними інвестиціями «Лідерпартс» до Дніпровської митниці Держмитслужби, в якому позивач просить:
В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначено, що з метою митного оформлення товарів ТОВ «З іноземними інвестиціями «Лідерпартс» було подано до Дніпровської митниці Держмитслужби вантажну митну декларацію №UA110020/2021/002081 від 15.03.2021 року та визначена митна вартість за ціною договору.
У спірних рішеннях митним органом зазначено про відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та вказані розбіжності, що слугували підставою для невизнання митної вартості товарів та її коригування.
Підставою винесення оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів стали висновки митного органу про не підтвердження декларантом відомостей митної вартості товару, який надійшов до митного оформлення, оскільки у контракті №L11-19SP від 19.11.2019 року відсутні наступні умови: сторонами контракту визначено умови оплати - відстрочення платежу, що митним органом прирівняно до продажу товару у кредит або лізинг та у вину позивача поставлено відсутність у договорі умов про сплату процентів за користування кредитом або сплати лізингових платежів; включення у вартість товару витрат, понесених на транспортування, навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, які є складовими митної вартості у відповідності до положень ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України; контракт не містить даних щодо включення вартості маркування й пакування товару до ціни оцінюваного товару, розвантажувально-навантажувальних робіт та перевантаження товару.
Позивач стверджує, що в поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за цей товар.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.04.2021 р. адміністративний позов залишено без руху у зв`язку з невідповідністю позову вимогам Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Копію вказаної ухвали суду від 23.04.2021 р. отримано представником відповідача разом позовною заявою та доданими до неї матеріалами, що підтверджується розпискою представника відповідача від 28.04.2021 року, наявною в матеріалах справи.
13.05.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що позивач до митного контролю та оформлення за ЕМД від 15.03.2021 №UA110020/2021/002081 заявив товари: товар №1: жниварка зернова, марка Deutz-Fahr модель DH720A, нова,7.2м; товар №2 жниварка зернова, марка Deutz-Fahr модель DH900A, нова, 9м. Поставка оцінюваної партії товарів здійснена відповідно до посередницького контракту з продавцем Moni Worldwide ApS Fynsvej 49, 5500 Middelfart, Denmark (Данія) від 19.11.2019№L11-19SP.
Товар заявлено до митного органу згідно статті 58 Митного кодексу України за ціною договору.
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, з урахуванням положень ст. 337 МКУ, встановлено, що документів, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості.
Зауважив, що Декларантом було надано лист до митного органу про те, що страхування вантажу не проводилось. Однак, це суперечить правилам заявлених умов поставки, оскільки за умовами СРТ страхування є обов`язковим.
Контрактом від 19.11.2019 № LI 1-19SP не передбачено що у вартість товару включено витрати понесені на транспортування оцінюваних товарів, які є складовими митної вартості у відповідності до положень частини десятої ст.58 МКУ.
Крім того, відповідач вказує, що відповідно до п.3 Контракту від 19.11.2019 № L11-19SP покупець
проводить оплату товару перерахуванням на розрахунковий рахунок продавця.
Відповідно до відомостей зазначених у рахунку-фактурі від 08.02.2021 №
LPI00000155 існує відстрочка платежу на термін до 31.12.2021 з дати поставки
До митного оформлення декларантом не було подано платіжних документів, всупереч п.4-5 ч.2 ст.53 МКУ.
При опрацюванні документів долучених до позовної заяви було виявлено, що Позивач надав платіжне доручення від 29.01.2021 №87 на суму 100000,00 євро.
Відповідач звернув увагу, що платіжне доручення було відсутнє при здійсненні митного оформлення, а тому не може братись до уваги як доказ в даній адміністративній справі.
У п.3.1 Контракту вказано, що оплата за товар можлива частинами, однак ця обставина не має стосунку до даного платіжного доручення, оскільки у графі «призначення платежу» вказано дані Контракту L11-19SP від 19.11.2020, а поставка товару здійснюється на основі Контракту L11-19SP від 19.11.2019.
Виходячи з вищевказаного, це є розбіжність в числових значеннях у документах поданих декларантом.
Крім того, відповідач звертає увагу, що до митного
оформлення разом з ЕМД подано копію митної декларації країни відправлення
№21PL412020E0256137 від 09.03.2021. Загальна сума вказана в такому документі
становить 42 748,00 PLN, що станом на день оформлення експортної декларації
складає 9 499,97 EUR (42 748,00/4.4998).
Аналізуючи числові значення між експортною декларацією, специфікацією та платіжним дорученням, то всі три значення - різні. Встановити достовірність і точність заявленої митної вартості в даному випадку неможливо.
15.03.2021 декларантом надано лист № 1 про неможливість надати додаткові документи у підтвердження митної вартості в термін, передбачений ст.53 МКУ.
Крім того, відповідач зазначив, що у митного органу наявні митні оформлення подібних товарів (товар № 1. Позиція 1) - Зернова жниварка CERIO 770 для збирання врожаю до зернозбирального комбайна, ширшою захвата 7,7 м, нова, на рівні 19 816,75 EUR/шт за МД від 01.03.2021 № UA110130/2021/005308. Виробник CLAAS HUNGAPJA KFT.
Враховуючи зазначене, до оцінюваної партії товару застосовано другорядний метод визначення митної вартості 2б), згідно ст. 60 МКУ. Визначена митна вартість товарів з урахуванням всіх складових, ґрунтується на митних вартостях митного оформлення, визнаних митним органом.
Також відповідач вказав, що картка відмови лише містить інформацію про причини відмови та роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує здійснення митного оформлення, не є за своєю природою рішенням контролюючого органу та не породжує жодних правових наслідків для декларанта.
14.05.2021 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій підтримано позицію, викладену у позовній заяві.
Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 261 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «З іноземними інвестиціями «Лідерпартс» (покупець) та Moni Worldwide ApS (Моні Ворлдвайд АПС, Данія) (продавець) 19 листопада 2019 року укладено контракт на поставку сільськогосподарської техніки та запчастин за № L11-19SP, згідно умов якого продавець взяв на себе зобов`язання продати, а покупець придбати сільськогосподарську техніку, супутнє обладнання, комплектуючі та запчастини до неї в кількості, за цінами і на умовах, викладених в Додатках (Специфікаціях), які є невід`ємною частиною цього контракту.
Загальна сума контракту складається з сумарної вартості всіх інвойсів (специфікація) за даним контрактом, узгоджених сторонами контракту (п. 1.2 контракту).
Валютою контракту визначене Євро (п. 1.3 контракту).
Пунктом 2.1 контракту визначено, що продавець поставляє продукцію на умовах, зазначених у специфікаціях та інвойсах у відповідності з Інкотермс 2010.
Сплата будь-яких і всіх мит/або митних зборів, необхідних для здійснення процедур митного очищення в країні покупця, покладається на покупця (п. 2.3 договору).
Пунктом 7.1 договору встановлено, що право власності на продукцію переходить від продавця до покупця з моменту отримання товару (продукції) згідно умов поставки.
Строк дії контракту визначений сторонами у п. 10.3 цього контракту, яким передбачено, що даний контракт вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов`язань сторонами.
Продавцем (Moni Worldwide ApS) виставлено покупцю (позивач у справі) інвойс №LPI00000155 від 08.02.2021р. на загальну суму 17 500,00 Євро, а також сторонами підписано специфікацію від 08.02.2021р. на загальну суму 17 500,00 Євро, які підтверджують визначення сторонами контракту ціну вартості товару, поставленого за спірною митною декларацією.
На виконання умов вищевказаного контракту Moni Worldwide ApS здійснено поставку товару, а саме:
- сільськогосподарська зернова жниварка марки «Deutz-Fahr», модель DH720A, 7,2 м, базова комплектація, стан - новий, 2021 року випуску, серійний № НОМЕР_1 , у частково розібраному вигляді для транспортування (країна виробник - Німеччина);
- сільськогосподарська зернова жниварка марки «Deutz-Fahr», модель DH900A, 9,0 м, базова комплектація, стан - новий, 2021 року випуску, серійний № НОМЕР_2 , у частково розібраному вигляді для транспортування (країна виробник - Німеччина).
З метою митного оформлення імпортованого товару позивачем подано до Дніпропетровської митниці Держмитслужби вантажну митну декларацію №UA110020/2021/002081 від 15.03.2021 року, в якій митна вартість товару була задекларована позивачем із застосуванням першого методу визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, тобто за ціною договору.
Заявлена митна вартість товару по вантажній митній декларації №UA110020/2021/002081 від 15.03.2021 року згідно зі специфікацією № 155 від 08 лютого 2021 року на умовах поставки СРТ, м. Дніпро, Україна згідно правил Інкотермс 2010 року (продавець зобов`язаний доставити товар названому перевізнику та оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення), склала загальну суму 17 500 Євро (578 968,25 грн).
Відповідачем повідомленням від 15.03.2021 р. запропоновано позивачу додатково надати документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме:
- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
- виписку з бухгалтерської документації;
- ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та с умовою продажу оцінюваних товарів;
- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Декларантом надано відповідачу лист з повідомленням про неможливість надання додаткових документів.
Прийняттю оскаржуваних рішень передувала процедура консультацій, в ході проведення яких відповідач зобов`язував позивача надати за наявності документи для підтвердження митної вартості товару за ціною договору.
З урахуванням положень частини 7 статті 55 Митного кодексу України товар було випущено у вільний обіг за митною декларацією № UA110020/2021/002127 від 15.03.2021 року зі сплатою митних платежів за заявленою декларантом митною вартістю товарів та із наданням фінансових гарантій, відповідно до розділу X Митного кодексу України. Загальна митна вартість товару скориговано відкоригована та збільшена на 160 898,59 грн.
Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Порядок визначення митної вартості товарів, методи визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, передбачене Митним кодексом України та іншими нормативними актами.
Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Частинами четвертою та п`ятою статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно із статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 Митного кодексу України).
Відповідно до статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст. 53 МК України).
В силу частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст. 53 МК України).
Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п`ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України надає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.
Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю є виключно наявність обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/ або недостовірні відомості про митну вартість товарів.
Правильному застосуванню вказаної норми може сприяти розуміння логіки правової позиції Верховного Суду України, висловленої ним в постанові від 01.10.2013 р. у справі № 21-354а13.
У вказаній постанові Верховний Суд України дійшов висновків, що сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості, вказує далі Верховний Суд України, митниця зобов`язана доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
В постановах від 15.10.2013 р. у справі № 21-270а13 та від 22.10.2013 р. у справі № 21-342а13 Верховний Суд України за результатами аналізу Митного кодексу України 2002 року зазначає, що підставою для витребовування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості може бути наявність в спеціалізованих програмно-інформаційних комплексах Єдиної автоматизованої системи Держмитслужби (далі - ЄАС) інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів.
Аналіз норм Митного кодексу України дає підстави вважати, що контроль правильності обчислення декларантом митної вартості може здійснюватися, в тому числі, шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням ЄАС, яка містить відповідну інформацію.
При цьому суд вважає, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.
Таким чином, у разі виявлення відповідачем розбіжності між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, останній вправі витребувати від декларанта додаткові документи та здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують сумнів у правильності визначення митної вартості товарів.
Згідно правової позиції Верховного Суду України, яка викладена в постановах від 31.03.2015 року по справі № 21-127а15 та від 31.03.2015 року по справі № 21-53а15, разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Щодо доводів відповідача стосовно того, що відповідно до відомостей, зазначених у рахунку-фактурі від 08.02.2021 №
LPI00000155 існує відстрочка платежу на термін до 31.12.2021 з дати поставки
товару, що може розглядатися як прихований лізинг, суд зазначає наступне.
У пункті 3 висновків Довідки щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України, в редакції від 13.03.2012 року, яка затверджена постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 року № 2, вказано, що суперечності у відомостях щодо умов оплати товару в документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
Одночасно суд зазначає, що твердження відповідача про те, що відстрочка платежу може розглядатися як прихований лізинг, не підтверджені жодними доказами, та є лише припущеннями.
У пункті 4 висновків Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року, яке складено Вищим адміністративним судом України, вказано, що тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на органі доходів і зборів.
За вказаних обставин даний довод відповідача є безпідставним.
Стосовно доводу відповідача, що контракт не містить даних щодо включення до вартості маркування, перевезення до ціни оцінюваного товару, розвантажувально-навантажувальних робіт та перевантаження товару, суд враховує наступне.
Умови поставки CPT Інкотермс 2010 означають, що продавець передає товар перевізнику чи іншій особі, номінованому продавцем, в узгодженому місці (якщо таке місце було узгоджено сторонами), та, що продавець повинен укласти договір про перевезення та понести витрати на перевезення, необхідні для доставки товару в узгоджене місце призначення.
Таким чином, вартість товару вже включає в себе витрати на транспортування, маркування, навантаження та розвантаження товару.
У пункті 4 висновків Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року, яке складено Вищим адміністративним судом України, вказано, що тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на органі доходів і зборів.
Відповідачем не надано суду доказів того, що позивачем додатково понесені витрати на транспортування, маркування, навантаження та розвантаження товару.
У додатковій угоді № 1 від 12.02.2021 року сторони погодили, що саме продавець товару несе витрати на транспортування, маркування, навантаження та розвантаження товару.
Враховуючи наведене, даний довод вдповідача є безпідставним.
Щодо зауважень відповідача стосовно включення у вартість товару витрат, понесених на транспортування, навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, маркування й пакування товару суд вважає за необхідне зазначити, що ці витрати віднесені на постачальника згідно умов СРТ правил Інкотермс 2010. Тобто, дані витрати є витратами постачальника, включені у вартість імпортованого товару, поданого для митного оформлення відповідачу, що підтверджується листом Moni Worldwide ApS від 05.04.2021 року та додатковою угодою № 1 від 12.02.2021 року.
Стосовно твердження відповідача, що позивачем не надано доказів страхування товару, то суд зазначає, що страхування покупцем товару не впливає на заявлену митну вартість товару, оскільки є додатковим зобов`язанням покупця, що виходить за межі контракту № L11-19SP від 19.11.2019 року, укладеного з постачальником товару та страхові платежі оплачуються покупцем додатково страхувальнику, яким не є постачальник товару.
Отже, зобов`язання зі страхування вантажу є окремим зобов`язанням покупця, не впливає не відносини з постачальником товару та виникає з правовідносин з третіми особами, тобто наявність або відсутність страхування покупцем вантажу не може у даному випадку впливати на заявлену митну вартість товару.
При цьому, умови поставки CPT Інкотермс 2010 не зобов`язують покупця товару здійснювати його страхування.
Згідно п.5 висновків Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року, яке складено Вищим адміністративним судом України, якщо за твердженням декларанта страхування не здійснювалося, то декларант не повинен доводити цей факт: декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товарів. Натомість якщо митниця стверджує, що страхування все ж такі здійснювалося (а значить витрати на страхування включаються до митної вартості), то митниця повинна довести наявність цього факту.
За вказаних обставин судом відхиляється вказаний довод відповідача.
Щодо твердження митного органу про ненадання платіжного доручення на підтвердження здійснення оплати спірного товару суд враховує, що позивачем не надавались відповідачу докази оплати спірного товару, оскільки за змістом специфікації № 155 від 08.02.2021 року до контракту № L11-19SP від 19.11.2019 року та рахунку № LPI00000155 від 08.02.2021 року сторонами визначено строк оплати - до 31.12.2020 року.
Враховуючи, що станом на момент митного оформлення спірного вантажу строк оплати за цей вантаж був таким, що не настав, а відповідач відповідні докази оплати не витребував, позивачу не потрібно було надавати такі докази. При цьому, це не спростовує факт оплати отриманого за митною декларацією вантажу.
Стосовно доводів відповідача про наявність розбіжностей у експортній декларації №21PL412020E0256137 від 09.03.2021 року, суд зазначає, що відповідач проігнорував та не врахував частину експортної декларації та підрахував вартість товару у Євро лише однієї позиції товару та прирівняв цю суму до вартості всього товару, поставленого за митною декларацією № UA110020/2021/002127 від 15.03.2021 року.
Так, в митній декларації країни відправлення двома різними позиціями зазначено товар, який перевозиться, та який проходив митне оформлення. Вартість товару переданого на митне оформлення - сільськогосподарських зернових жниварок в кількості 2 шт. зазначена окремими позиціями з окремим сумами за кожною жниваркою, а саме:
Загальна сума товару за експортною митною декларацією № 21PL412020Е0256137 від 09.03.2021 року складає 78 746,00 польських злотих.
Таким чином, вартість товару вказана у експортній декларації №21PL412020E0256137 від 09.03.2021 року відповідає вартості товару, зазначеній у вантажних митних деклараціях № UА110020/2021/002127 від 15.03.2021 року та №UA110020/2021/002081 від 15.03.2021 року, а саме 78 746 польських злотих (вартість товару за експортною декларацією): 4,9998 польських злотих (крос-курс) = 17 500 Євро.
У відповідності до вимог ч.2 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Одночасно суд зазначає, що наявність у базі даних митного органу інформації про більшу вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, не є підставою для не застосування основного методу для визначення митної вартості товарів, оскільки вказана обставина не перерахована у статті 58 МК України в якості підстави, що виключає застосування основного методу визначення митної вартості товарів.
У зв`язку з чим судом встановлено, що відомості надані позивач стосовно митної вартості товарів є об`єктивними, піддаються обчисленню та підтверджуються документально.
Отже, митним органом безпідставно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товарів на підставі спірних рішень про коригування митної вартості товарів, оскільки надані декларантом документи підтверджували числове значення митної вартості товарів за ціною договору.
Аналізуючи норми Митного кодексу України Верховний Суд України у постанові від 30.06.2015 року (справа 21-591а15) зазначив, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Отже, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що у відповідача не було правових підстав витребувати у позивача додаткові документи, оскільки подані декларантом документи не містили розбіжностей.
У зв`язку з цим суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 244, 245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «З іноземними інвестиціями «Лідерпартс» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості, картки відмови - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 15.03.2021 р. №UA110020/2021/600007/1.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук