Справа № 495/2490/20
Суддя: Шевчук Ю. В.
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/2490/20
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

15 червня 2021 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої - судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Бучка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровському справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора ГРПП ВОДГР ГУНП у Харківської області Романенко Євгенія Олександровича, Управління патрульної поліції у м. Харків про визнання не законною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася 30 квітня 2020 року до суду з позовом до Інспектора ГРПП ВОДГР ГУНП у Харківської області Романенко Євгенія Олександровича, Управління патрульної поліції у м. Харків про визнання не законною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що Постановою серії ЕАВ №1286474 від 02.07.2019 року, поліцейським ГРПП ВОДГР ГУНП в Харківської області Романенко Є.О. було винесено постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 5 КУпАП. У вказаній постанові зазначено, що 02.07.2019 року о 11:40 годині у м. Харків, проспект Московський, водій ОСОБА_1 на автомобілі марки «Vokswagen Tiguan», державний знак НОМЕР_1 , здійснила зупинку на місці позначеному дорожньою розміткою місце для інвалідів, при цьому не мала при собі посвідчення інваліда, чим порушила п. 34 ПДР Порушення вимог розмітки проїзної частини доріг. Даною постановою на позивача було накладено штраф. Зазначену вище постанову позивач вважає незаконною, оскільки на час скоєння адміністративного правопорушення та складання постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1286474 від 02.07.2019 року, позивач не знаходилась на території України та у неї у власності або в користуванні ніколи не було автомобіля марки «Vokswagen Tiguan», державний знак НОМЕР_1 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, проте надала заяву згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила задовольнити, справу слухати в її відсутність та без фіксації технічними засобами.

В судове засідання Інспектор ГРПП ВОДГР ГУНП у Харківської області Романенко Євгеній Олександрович повторно не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

В судове засідання представник відповідача Управління патрульної поліції у м. Харків повторно не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Згідно ч.1 ст.229 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмово провадження). Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню по наступним підставам.

Судом встановлено, що Постановою серії ЕАВ №1286474 від 02.07.2019 року, поліцейським ГРПП ВОДГР ГУНП в Харківської області Романенко Є.О. було винесено постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 5 КУпАП. У вказаній постанові зазначено, що 02.07.2019 року о 11:40 годині у м. Харків, проспект Московський, водій ОСОБА_1 на автомобілі марки «Vokswagen Tiguan», державний знак НОМЕР_1 , здійснила зупинку на місці позначеному дорожньою розміткою місце для інвалідів, при цьому не мала при собі посвідчення інваліда, чим порушила п. 34 ПДР Порушення вимог розмітки проїзної частини доріг. Даною постановою на позивача було накладено штраф.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Відповідачами не було надано суду жодних належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Позивач зазначає, що на час скоєння правопорушення та складання постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1286474 від 02.07.2019 року не знаходилась на території України та у неї у власності або в користуванні ніколи не було автомобіля марки «Vokswagen Tiguan», державний знак НОМЕР_1 .

Так, з 12.08.2017 року до 06.03.2020 року, позивач ОСОБА_1 знаходилась за кордоном, а саме на території республіка Польща, що підтверджується штампами у її закордонному паспорті.

Окрім того, ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивачки народився син, що підтверджується свідоцтвом про народження, а також у його закордонному паспорті вказано місце народження Польща та є штамп, що він разом з позивачем в`їхав на територію України 06 березня 2020 року.

Як вбачається з листа начальника Територіального сервісного центру МВС №5143 Сорочан О. від 05.02.2021 року №31/15/5143-68, згідно Єдиного державного реєстру МВС на ім`я позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , значиться в зареєстрованих транспортний засіб марки «ВАЗ 2107», державний номер НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , 1988 року випуску, зеленого кольору. А власником автомобіля марки «Vokswagen Tiguan», державний знак НОМЕР_1 значилось Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР.ОІЛ» з 16.03.2019 року по 24.12.2019 року, з 26.05.2020 року по теперішній час власник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також, в Територіальному управлінні Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Полтаві, за заявою ОСОБА_1 щодо здійснення службовими особами ГРПП ВОДГР ГУНП в Харківської області службового підроблення постанови серії ЕАВ №1286474 від 02.07.2019 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, розпочато досудове розслідування у кримінальному провадження № 0000732 від 29.05.2020 року за ч. 1 ст. 366 КК України.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. (п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП).

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно ч. 1 ст. 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, пункти 1 та 2 розділу III якої передбачають: справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 9 розділу ІІІ, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї Постанови № 14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У постанові, яка оскаржується, відповідачами не наведено посилання на докази, якими обґрунтовується рішення, винесене останнім про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 122 КпАП України.

Відповідачі не надали суду жодних належних та допустимих доказів, які достовірно підтверджують обставини порушення ОСОБА_1 02.07.2019 року Правил дорожнього руху України, а саме п. 34 ПДР України.

Також, з матеріалів справи вбачається, що автомобіль марки «Vokswagen Tiguan», державний знак НОМЕР_1 не належить позивачу та на момент складання постанови серії ЕАВ №1286474 від 02.07.2019 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 122 КУпАП, позивач ОСОБА_1 не перебувала на території України.

Відповідно до правової позиції Верховного суду, що викладена в постанові у справі №337/3389/16-а (2-а/337/154/2016) від 30.05.2019, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, оскільки вона не є суб`єктом даного правопорушення і не може нести відповідальність за його вчинення, а тому, беручи до уваги загальний правовий принцип, закріплений в ст. 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що постанова серії ЕАВ №1286474 від 02.07.2019 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 122 КУпАП, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на неї адміінстративного стягнення у вигляді штрафу є протиправною та підлягає скасуванню.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КпАП України через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст.2, 6-10,77, 205, 229, 241-246,255, 257, 263, 295, 382 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспектора ГРПП ВОДГР ГУНП у Харківської області Романенко Євгенія Олександровича, Управління патрульної поліції у м. Харків про визнання не законною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАВ №1286474 від 02.07.2019 року, винесену інспектором ГРПП ВОДГР ГУНП у Харківської області Романенко Євгенієм Олександровичем про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 5 КУпАП ОСОБА_1 та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: