Справа № 1.380.2019.006008
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року

м. Київ

справа №1.380.2019.006008

адміністративне провадження №К/9901/31362/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білоуса О.В.,

суддів - Блажівської Н.Є., Бившевої Л.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного підприємства «АРТ-ЕНЕРГО» на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року у справі за позовом Приватного підприємства «АРТ-ЕНЕРГО» до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ПП «АРТ-ЕНЕРГО» (далі - Підприємство) звернулося до суду із адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 05 листопада 2019 року №000230509, яким йому було визначено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 1 978 000 грн, з яких 1 318 666,70 грн за основним платежем та 659 333,35 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

В обґрунтування позовних вимог Підприємство зазначало, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки від 16.10.2019 року №160/05.9/33863093 про нереальність господарських операцій із ТОВ «Успіх Україна», ТОВ «Будкомплект 2006», ТОВ «ПРОМО ЛЕЙН», ТОВ «Нордек ЛТД» є безпідставними, оскільки у підприємства є всі належним чином оформлені документи, що підтверджують дійсність господарських операцій з контрагентами.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року позов задоволено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року рішення суду першої інстанції скасовано, а в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду апеляційної інстанції, Підприємство подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ГУ ДПС у Львівській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП «АРТ-ЕНЕРГО» з питань проведення взаємовідносин із ТОВ «Успіх Україна» за грудень 2018 року, ТОВ «Будкомплект 2006» за січень 2019 року, ТОВ «Монтажтехпром» за лютий 2019 року, ТОВ «Нордек ЛТД», ТОВ «ПРОМО ЛЕЙН» за березень 2019 року та правомірність їх відображення у податкових деклараціях з ПДВ та податковій декларації з податку на прибуток, результати якої оформлено актом від 16 жовтня 2019 року №160/05.9/33863093.

Під час перевірки відповідачем встановлено порушення Підприємством вимог пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, пунктів 200.1, 200.2, 200.3 статті 200 ПК, а відтак завищення суми податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «Успіх Україна» за грудень 2018 року на 166 666,68 грн, з ТОВ «Будкомплект 2006» за січень 2019 року на 166 666, 68 грн, із ТОВ «Нордек ЛТД» за березень 2019 року на 218 666,67 грн та з ТОВ «ПРОМО ЛЕЙН» за березень 2019 року на суму 766 666,67 грн, що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (р. 18) з ПДВ за січень 2019 року на 333 333,36 грн та за березень 2019 року на 985 333,34 грн, а всього на загальну суму 1 318 666,70 грн.

На підставі висновків, що зафіксовані у акті перевірки від 16 жовтня 2019 року №160/05.9/33863093, ГУ ДПС 05 листопада 2019 року винесено податкове повідомлення-рішення №000230509, із яким ПП «АРТ-ЕНЕРГО» не погодилося та звернулося до адміністративного суду із позовом.

Згідно із підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Приписами пункту 44.6 статті 44 ПК України передбачено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Відповідно до пункту 44.7 статті 44 ПК України, у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

За правилами підпункту 85.2 статті 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у акті перевірки від 16 жовтня 2019 року № 160/05.9/33863093 містяться підписи директора та головного бухгалтера ПП «АРТ-ЕНЕРГО», якими вони підтверджують те, що надана інформація, первинні, бухгалтерські та інші документи, використані при проведенні перевірки, достовірні, надані в повному обсязі, а додаткові (інші) документи, що свідчать про господарські відносини (спростовують викладені в акті факти) за період, що перевірявся, відсутні.

Окрім того, ПП «АРТ-ЕНЕРГО» не було подано додаткових документів також і у порядку, передбаченому пунктами 44.6 та 44.7 статті 44 ПК України.

Згідно із підпунктом «а» пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Підпунктом «а» пункту 187.1 статті 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше, зокрема, дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку.

Відповідно до приписів підпункту «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 ПК України).

Згідно із пунктом 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Приписами пункту 198.6 статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Верховний Суд наголошує, що відображенню у податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, а не та, зміст якої лише відображений на первинних документах. Лише така господарська операція, яка фактично відбулась, і створює відповідні податкові наслідки для платника шляхом формування ним складу податкового кредиту та валових витрат.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування валових витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), здійснюваних для провадження його власної господарської діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та які відповідають економічному змісту, відображеному в укладених ним договорах. Такі господарські операції мають підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст таких операцій.

Надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановить та не доведе, що відомості, які містяться у цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів.

Презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного . У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до встановленого обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, повинен довести наявність законних підстав для врахування задекларованих у податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку.

Сам факт наявності у позивача податкових чи видаткових накладних, інших документів з посиланням на поставку товарів (послуг), виписаних від імені постачальника, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах.

Щодо господарських операцій Підприємства із ТОВ «Успіх Україна», то судом апеляційної інстанції встановлено, що контролюючим органом під час проведення перевірки було встановлено наявність фінансово-господарських операції між ПП «АРТ-ЕНЕРГО» та ТОВ «Успіх Україна» на загальну суму 1 000 000 грн (у т.ч. ПДВ 166 666,67 грн).

Відповідно до договору від 01 листопада 2018 року №011118 (далі - Договір) ПП «АРТ-ЕНЕРГО» (далі - Замовник) та ТОВ «Успіх Україна» (далі - Підрядник) досягли домовленості про те, що Підрядник на свій ризик та своїми силами і засобами виконає роботи з монтажу кріплень та фотоелектричних модулів на даху офісно-складських приміщень ТОВ «Львівське АТП-14631» за адресою м. Львів, вул. Пластова, 10, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці роботи у порядку та на умовах Договору. Зазначені роботи позивачем включено до складу робіт, які він виконував для ТОВ «Львівське АТП-14631» на підставі договору підряду від 25 червня 2018 року № 13ПЕ-18.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що Підрядник приступає до виконання передбачених цим Договором робіт після передачі йому будівельного майданчика (фронту робіт)

При цьому, як встановлено судом апеляційної інстанції, під час перевірки ПП «АРТ-ЕНЕРГО» не було надано контролюючому органу актів прийому-передачі будівельного майданчика (фронту робіт) відповідно до приписів пункту 3.1 Договору.

Позивачем також не надано будь-яких доказів на підтвердження факту передачі ТОВ «Успіх Україна» передбачених умовами Договору кріплень та фотоелектричних модулів для монтажу на даху офісно-складських приміщень ТОВ «Львівське АТП-14631» та їх списання, адже відповідно до умов Договору Підрядник зобов`язувався здійснити лише монтажні роботи, що об`єктивно передбачає передачу йому відповідних об`єктів для проведення їх монтажу.

Акти приймання виконаних робіт №1 від 21 грудня 2018 року, №2 від 22 грудня 2018 року, №3 від 26 грудня 2018 року, №4 від 27 грудня 2018 року носять загальний характер, не розкривають суті та часу виконаних робіт.

У наданих платіжних дорученнях ПП «АРТ-ЕНЕРГО» №10228 від 27 грудня 2018 року на суму 500 000,00 грн, №10369 від 31 січня 2019 року на суму 500 000,00 грн вказано призначення платежу: «за електромонтажні роботи зг. дог. М36ПЕ-18 від 27.12.2018 в т.ч. ПДВ 20% 83 333,33 грн», однак самого договору №36ПЕ-18 від 27 грудня 2018 року надано не було.

Лист № 33/1 від 31 січня 2019 року директору ТОВ «Успіх Україна», у якому вказано про помилкове зазначення у платіжних дорученнях №10228 від 27 грудня 2018 року та №10369 від 31 січня 2019 року призначення платежу із проханням вважати вірним призначення платежу за електромонтажні роботи згідно із договором №011118 від 01 листопада 2019 року, у т.ч. ПДВ 20% 83333,33 грн під час перевірки працівникам контролюючого органу не подавався. Окрім того, матеріали справи не містять доказів направлення такого листа адресату.

Водночас, відповідно до підпункту 5.3.2 пункту 5.3 договору підряду від 25 червня 2018 року №13ПЕ-18, укладеного ТОВ «Львівське АТП-14631» (Замовник) із ПП «АРТ-ЕНЕРГО» (Підрядник), залучати для виконання окремих видів робіт по даному договору субпідрядників Підрядник вправі зі згоди Замовника, однак доказів отримання такої позивачем ні під час перевірки контролюючого органу, ні під час судового розгляду справи не надано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновками суду апеляційної інстанції про те, що у контролюючого органу були належні правові та фактичні підстави для сумніву у реальності здійснення ТОВ «Успіх Україна» робіт з монтажу кріплень та фотоелектричних модулів на даху офісно-складських приміщень ТОВ «Львівське АТП-14631» за адресою м. Львів, вул. Пластова, 10 і надані ПП «АРТ-ЕНЕРГО».

При наданні оцінки рішенню суду апеляційної інстанції у частині позовних вимог ПП «АРТ-ЕНЕРГО» щодо господарських операцій із ТОВ «Будкомплект 2006» суд касаційної інстанції виходить з такого.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, контролюючим органом під час проведення перевірки встановлено наявність фінансово-господарських операції між ПП «АРТ-ЕНЕРГО» та ТОВ «Будкомплект 2006» на загальну суму 1 000 000 грн (у т.ч. ПДВ 166 666,67 грн).

Відповідно до договору від 03 грудня 2018 року №031218 (далі - Договір) ПП «АРТ-ЕНЕРГО» (далі - Замовник) та ТОВ «Будкомплект 2006» (далі - Підрядник) досягли домовленості про те, що Підрядник на свій ризик та своїми силами і засобами виконає роботи з монтажу кріплень та фотоелектричних модулів на даху офісно-складських приміщень ТОВ «Львівське АТП-14631» за адресою м. Львів, вул. Пластова, 10, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці роботи у порядку та на умовах Договору. Зазначені роботи позивачем включено до складу робіт, які він виконував для ТОВ «Львівське АТП-14631» на підставі договору підряду від 25 червня 2018 року №13ПЕ-18.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що Підрядник приступає до виконання передбачених цим Договором робіт після передачі йому будівельного майданчика (фронту робіт)

При цьому, як встановлено судом апеляційної інстанції, під час перевірки ПП «АРТ-ЕНЕРГО» не надано контролюючому органу актів прийому-передачі будівельного майданчика (фронту робіт) відповідно до приписів пункту 3.1 Договору.

Окрім того, апеляційний суд також встановлено, що позивачем також не надано будь-яких доказів на підтвердження факту передачі ТОВ «Будкомплект 2006» передбачених умовами Договору кріплень та фотоелектричних модулів для монтажу на даху офісно-складських приміщень ТОВ «Львівське АТП-14631» та їх списання, адже відповідно до умов Договору Підрядник зобов`язувався здійснити лише монтажні роботи, що об`єктивно передбачає передачу йому відповідних об`єктів для проведення їх монтажу.

Акти приймання виконаних робіт №1 від 18 січня 2019 року, №2 від 22 січня 2019 року, №3 від 25 січня 2019 року, №4 від 28 січня 2019 року, у свою чергу, носять загальний характер, не розкривають суті та часу виконаних робіт.

У наданому платіжному дорученні ПП «АРТ-ЕНЕРГО» від 31 січня 2019 року №10368 на суму 1 000 000,00 грн вказано про перерахування коштів на користь ТОВ «Будкомплект 2006» із призначенням платежу: «за електромонтажні роботи зг. дог. №03ПЕ-19 від 04.01.2019 в т.ч. ПДВ 20% 166 666,67 грн»., однак самого договору №03ПЕ-19 від 04 січня 2019 року надано не було.

Лист № 33/2 від 31 січня 2019 року директору ТОВ «Будкомплект 2006», у якому вказано про помилкове зазначення у платіжному доручені №10368 від 31 січня 2019 року призначення платежу із проханням вважати вірним призначення платежу за електромонтажні роботи згідно із договором №031218 від 03 грудня 2019 року, у т.ч. ПДВ 20% 166666,67 грн під час перевірки працівникам контролюючого органу не подавався. Окрім того, матеріали справи не містять доказів направлення такого листа адресату.

Водночас, слід звернути увагу, що відповідно до підпункту 5.3.2 пункту 5.3 договору підряду №13ПЕ-18 від 25 червня 2018 року, укладеного ТОВ «Львівське АТП-14631» (Замовник) із ПП «АРТ-ЕНЕРГО» (Підрядник), залучати для виконання окремих видів робіт по даному договору субпідрядників Підрядник вправі зі згоди Замовника, однак доказів отримання такої позивачем ні під час перевірки контролюючого органу, ні під час судового розгляду справи не надано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновками суду апеляційної інстанції про те, що у контролюючого органу були належні правові та фактичні підстави для сумніву у реальності здійснення ТОВ «Будкомплект 2006» робіт з монтажу кріплень та фотоелектричних модулів на даху офісно-складських приміщень ТОВ «Львівське АТП-14631» за адресою м. Львів, вул. Пластова, 10 і надані ПП «АРТ-ЕНЕРГО».

Щодо взаємовідносин ПП «АРТ-ЕНЕРГО» із ТОВ «ПРОМО ЛЕЙН», колегія суддів зазначає таке.

Контролюючим органом під час проведення перевірки встановлено наявність фінансово-господарських операції між ПП «АРТ-ЕНЕРГО» та ТОВ «ПРОМО ЛЕЙН» на загальну суму 4 600 000,00 грн (у т.ч. ПДВ - 766 666,67 грн).

Відповідно до договору від 18 лютого 2019 року №180219 про надання послуг реклами (далі - Договір) ПП «АРТ-ЕНЕРГО» (далі - Замовник) та ТОВ «ПРОМО ЛЕЙН» (далі - Виконавець) досягли домовленості про те, що Виконавець зобов`язується придбати та виготовити власними силами: буклет виставковий «Енергія сонця» з логотипом у кількості 2900 шт.; буклет рекламний фірмовий з логотипом у кількості 2900 шт.; комплект ручка та записник фірмові з логотипом у кількості 3000 шт.; паперовий пакет з логотипом у кількості 3000 шт.; футболку фірмову з логотипом у кількості 3200 шт.; кепку фірмову з логотипом у кількості 3100 шт. та розповсюдити цю рекламну продукцію серед населення шляхом безкоштовної передачі у публічних місцях на власний розсуд на території міст Києва, Суми та Львова.

При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що в актах надання послуг та звітах про розповсюдження рекламної продукції відсутня будь-яка конкретна інформація щодо часу, місця та способу надання послуг, передбачених договором від 18 лютого 2019 року №180219.

Водночас, у звітах про розповсюдження рекламної продукції вказано про те, що таке розповсюдження мало місце серед населення міст Києва, Суми, Львова шляхом укладення договорів про надання рекламних послуг з іншими контрагентами, однак таких договорів ні під час перевірки, ні у ході судового розгляду надано не було. Окрім того, умовами договору від 18 лютого 2019 року №180219 не передбачено можливості залучення до розповсюдження рекламної продукції Замовника інших контрагентів.

Крім того, як встановлено судом апеляційної інстанції, надані позивачем фотоматеріали не підтверджують ні факту виготовлення рекламної продукції у передбачених договором від 18 лютого 2019 року №180219 асортименті та об`ємах, ні факту її повного розповсюдження з огляду на незначне інформаційне навантаження таких матеріалів. Окрім того, такі докази не були надані під час проведення контролюючим органом перевірки, а були пред`явлені лише у ході розгляду справи судом першої інстанції.

За встановлених судом апеляційної інстанції обставин, колегія суддів погоджується, що надані позивачем під час перевірки документи документально не підтверджують дійсного проведення господарських операцій.

При наданні оцінки рішенню суду апеляційної інстанції у частині позовних вимог ПП «АРТ-ЕНЕРГО» щодо господарських операцій із ТОВ «НОРДЕК ЛТД» Верховний Суд виходить з такого.

Контролюючим органом під час проведення перевірки встановлено наявність фінансово-господарських операції ПП «АРТ-ЕНЕРГО» із ТОВ «НОРДЕК ЛТД» на загальну суму 1 312 000 грн (у т.ч. ПДВ - 218 666,67 грн).

Відповідно до договору від 01 березня 2019 року №03/01 про надання послуг реклами (далі - Договір) ПП «АРТ-ЕНЕРГО» (далі - Замовник) та ТОВ «НОРДЕК ЛТД» (далі - Виконавець) досягли домовленості про те, що Виконавець зобов`язується придбати та виготовити власними силами: буклет виставковий «Енергія сонця» з логотипом у кількості 1200 шт.; буклет рекламний фірмовий з логотипом у кількості 1200 шт.; комплект ручка та записник фірмові з логотипом у кількості 1200 шт.; паперовий пакет з логотипом у кількості 670 шт.; футболку фірмову з логотипом у кількості 670 шт.; кепку фірмову з логотипом у кількості 670 шт. та розповсюдити цю рекламну продукцію серед населення шляхом безкоштовної передачі у публічних місцях на власний розсуд на території міст Києва та Львова.

Суд апеляційної інстанції встановив, що у актах здачі-приймання робіт та звітах про розповсюдження рекламної продукції відсутня будь-яка конкретна інформація щодо часу, місця та способу надання послуг, передбачених договором від 01 березня 2019 року №03/01.

У звітах про розповсюдження рекламної продукції вказано про те, що таке розповсюдження мало місце серед населення міст Києва та Львова шляхом укладення договорів про надання рекламних послуг з іншими контрагентами, однак таких договорів ні під час перевірки, ні у ході судового розгляду надано не було. Окрім того, умовами договору від 01 березня 2019 року №03/01 не передбачено можливості залучення до розповсюдження рекламної продукції Замовника інших контрагентів.

Надані ж позивачем фотоматеріали, як обґрунтовано зазначив суд апеляційної інстанції, не підтверджують ні факту виготовлення рекламної продукції у передбачених договором від 01 березня 2019 року №03/01 асортименті та об`ємах, ні факту її повного розповсюдження з огляду на незначне інформаційне навантаження таких матеріалів. Окрім того, такі докази не були надані під час проведення контролюючим органом перевірки, а були пред`явлені лише у ході розгляду справи судом першої інстанції.

За вказаних обставин, колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що надані позивачем документи по взаємовідносинам із зазначеними підприємствами не підтверджують реального виконання господарських операцій вказаними контрагентами позивача по укладеним договорам.

З урахуванням встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що в межах даної справи оцінка доказів судом апеляційної інстанції, на підставі яких суд встановив обставини у справі, відповідає правилам оцінки доказів, зокрема правилам оцінки судом належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, вмотивованого відхилення або врахування кожного доказу.

Встановлення або визнання доведеними обставин, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішення питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, додаткова перевірка доказів відповідно до частини другої статті 341 КАС України знаходиться поза межами касаційного перегляду справи.

В обсязі встановлених в цій справі фактичних обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Доводи, які містяться у касаційній скарзі, правильність висновків суду апеляційної інстанції та обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного підприємства «АРТ-ЕНЕРГО» залишити без задоволення, а постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В.Білоус

Судді Н.Є.Блажівська

Л.І.Бившева