Справа № 160/2544/21
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2021-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2021 року Справа № 160/2544/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.Є. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Комунального підприємства "Райводоканал" Новомосковського району про стягнення адміністративно-господарських санкцій, -
Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Комунального підприємства "Райводоканал" Новомосковського району, в якому просить:
- стягнути з Комунального підприємства "Райводоканал" Новомосковського району на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2018 рік у розмірі 138 728,96 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем в порушення вимог, визначених ст.ст. 19, 20 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні, не сплачено в строк до 15.04.2019 року адміністративно-господарські санкції у сумі 138 728,96 грн. за 2 робочих місця, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайняте вказаними особами.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року прийнято до свого провадження вказану справу та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
18.03.2021 року на адресу суду надійшов письмовий відзив на позов, в якому відповідач просив зменшити суму стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2018 рік до 69 364,48 грн., посилаючись на те, що відповідно до вимог ст.19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні від 21.03.91 року № 875-ХІІкількість осіб з інвалідністю штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог законодавства становить 3 особи (із розрахунку 4% від 67 працюючих). Фактично ж на підприємстві відповідача в 2018 році працювало 2 працівника, яким встановлено інвалідність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Документи про результати огляду МСЕК ОСОБА_2 на підприємстві в наявності та були підготовлені для перевірки Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області. Але під час перевірки помилково було надано лише Повідомлення №309 від 30.07.2018 року з чого Держпраці було зроблено висновок, що ОСОБА_2 інвалідність встановлено лише у вересні 2018 року і до Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2018 рік за формою 10-ПІ його особа не включена. Позивачем нараховано за вказане робоче місце суму адміністративно-господарських санкцій у розмірі 69 364,48 грн. При цьому позивачем не враховано, що насправді протягом 2018 року на підприємстві працювало 2 особи, яким встановлено інвалідність.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд встановив наступне.
На Комунальне підприємство "Райводоканал" Новомосковського району покладено обов`язок щорічно подавати до відділення Фонду соціального захисту інвалідів відомості про зайнятість і працевлаштування інвалідів.
У зв`язку з тим, що, Комунальне підприємство "Райводоканал" Новомосковського району «Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2018 та 2019 роки» за формою № 10-ПІ надало несвоєчасно, з порушенням строків, Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів відповідно до пункту 9 Порядку проведення перевірки підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю, затвердженим Постановою КМУ № 70 від 31.01.2007 року, направило лист до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про проведення позапланової перевірки щодо Комунального підприємства "Райводоканал" Новомосковського району звітів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів до відділення Фонду.
За звітом відповідача форми № 10-ПІ у 2018 році середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу за рік становила 67 осіб; штатних працівників, яким встановлена інвалідність, на підприємстві 3 особи; кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні - 3 особи.
22.12.2020 Дніпропетровським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів отримано акт перевірки Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №256/4.1-7. За результатами перевірки Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області встановлено, що на підприємстві в силу приписів ч.І ст. 19 Закону №875-ХІІ у відповідача у 2018 році працював 1 працівник - особа з інвалідністю, що не відповідає встановленому нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інваліднвістю, тобто норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю не виконано.
У рядку 5 звіту форми №10-ПІ відповідачем визначено середньорічну заробітну плату штатного працівника 69 364 грн.
Згідно з розрахунком суми позову наданим позивачем, Комунальним підприємством "Райводоканал" Новомосковського району не сплачено адміністративно-господарські санкції у сумі 138 728,96 грн. за не працевлаштування 2 інвалідів у 2018 році.
Згідно акта перевірки Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №256/4.1-7 від 30.10.2020р. встановлено наявність в штаті підприємтсва відповідача осіб з інвалідністю за 2018 рік осіб в кількості 1 - ОСОБА_1 (дата прийняття на роботу 01.05.2012), якому була встановлена інвалідність ІІІ групи згідно з довідкою від 06.10.1999 серія МСЕ-ДНА-01 №142804, в якій строк інвалідності встановлений з 01.10.1999 по безстроково.
Також, згідно даних встановлених вищезазначеним актом перевірки з 01.09.2011 на підприємстві відповідача працює ОСОБА_2 , якому згідно з повідомленням підприємства №309 встановлено ІІІ групу інвалідності. Строк інвалідності встановлений з 01.09.2018 по безстроково. В довідці визначено що повторно, але до перевірки не надано підтвердження інвалідності ОСОБА_2 з 01.01.2018 по 31.08.2018
Станом на день звернення до суду відповідачем не сплачено вищезазначену суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу працевлаштування інвалідів.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані нормами Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні від 21.03.91 року № 875-ХІІ.
Статтею 19 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні № 875-XII від 21.03.1991 року (далі Закон - № 875-XII) встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Згідно зі ст. 20 Закону № 875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю.
Частиною 3 ст. 20 вищевказаного Закону № 875-XII визначено, що сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов`язкових платежів).
Згідно ст. 18 Закону № 875-ХІІ забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.
Так, відповідно до статті 18-1 Закону № 875-ХІІ особа з інвалідністю, яка не досягла пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованою у державній службі зайнятості як безробітна.
Рішення про визнання особи з інвалідністю безробітною і взяття її на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання особи з інвалідністю на підставі поданих нею рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів.

Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань.

Державна служба зайнятості може за рахунок Фонду соціального захисту інвалідів надавати дотацію роботодавцям на створення спеціальних робочих місць для осіб з інвалідністю, зареєстрованих у державній службі зайнятості, а також проводити професійну підготовку, підвищення кваліфікації і перепідготовку цієї категорії осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року № 70, інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Наказом Міністерства соціальної політики України № 316 від 31.05.2013 року затверджена форма статистичної звітності № 3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії), яка подається підприємствами, установами та організаціями щомісячно на адресу державної служби зайнятості.

Наведене свідчить про те, що обов`язок товариства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця. Такий обов`язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в частині першій ст. 18 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні.

З аналізу положень Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні встановлено, що на підприємстві лежить лише обов`язок щодо подачі до державної служби зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування осіб з інвалідністю.

Під час розгляду справи судом встановлено, що згідно звіту форми 10-ПІ у Комунального підприємства "Райводоканал" Новомосковського району середньооблікова чисельність штатних працівників в 2018 році складала 67 осіб, штатних працівників, яким встановлена інвалідність 3 особи, а згідно ст. 19 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів в 2018 році визначена для відповідача 3 місце.

Судом встановлено, що згідно акта перевірки Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №256/4.1-7 від 30.10.2020р. встановлено наявність в штаті підприємтсва відповідача осіб з інвалідністю за 2018 рік осіб в кількості 1 - ОСОБА_1 (дата прийняття на роботу 01.05.2012), якому була встановлена інвалідність ІІІ групи згідно з довідкою від 06.10.1999 серія МСЕ-ДНА-01 №142804, в якій строк інвалідності встановлений з 01.10.1999 по безстроково.

Держпраці, згідно даних встановлених вищезазначеним актом перевірки з 01.09.2011 на підприємстві відповідача фактично працює ОСОБА_2 , якому згідно з повідомленням МСЕК №309 встановлено ІІІ групу інвалідності. Строк інвалідності встановлений з 01.09.2018 по безстроково. В довідці визначено що повторно, але до перевірки не надано підтвердження інвалідності ОСОБА_2 з 01.01.2018 по 31.08.2018.

Відповідачем разом з відзивом надано копію довідки МСЕК № 89 від 06.10.1999 серія 10-АА № 554436; копію повідомлення МСЕК від 27.07.2012; копію повідомлення МСЕК від 30.07.2014; копію повідомлення МСЕК від 19.07.2016 та копію повідомлення МСЕК №309 від 30.07.2018. Згідно довідки МСЕК № 89 від 06.10.1999 серія 10-АА № 554436 працівнику, який працює на підприємстві відповідача ОСОБА_2 встановлено інвалідність ІІІ групи з 01.09.2011 по 01.09.2012 та повторні огляди, проведені Новомосковською МСЕК 27.07.2012 р., 30.07.2014р., 19.07.2016р., та 30.07.2018р., що підтверджується вищезазначеними повідомленнями МСЕК. Відповідно копії повідомлення МСЕК №309 від 30.07.2018 ОСОБА_2 строк інвалідності встановлений з 01.09.2018р. по безтерміново.

Позивачем не враховано при прийнятті рішення щодо стягнення адміністративно-господарських санкцій з відповідача вищеперерахованих довідок МСЕК відносно працівника, який працює на підприємстві відповідача, а тому суд приходить до висновку, що факт наявності інвалідності у останнього підтверджений.

Крім того згідно акта перевірки Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №256/4.1-7 від 30.10.2020р. не оспорюється факт наявності працівника ОСОБА_2 в штаті підприємства відповідача, Держпраці, навпаки підтверджує, що вказана особа працює на підприємстві з 01.09.2011р., спірним був факт саме наявності у нього інвалідності в період з 01.01.2018 по 31.08.2018.

Відповідно до ч.1 ст.218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Таким чином, для стягнення адміністративно-господарських санкцій слід виходити із загальних норм права, відносно відповідальності за порушення зобов`язань та встановлення в діях або бездіяльності підприємства складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.

Статтею 238 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Таким чином, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до учасника господарських відносин за порушення ним правил, встановлених законодавчими актами, при наявності в діях суб`єкту господарювання вини у вчиненні такого порушення та якщо ним не приймались заходи, спрямовані на недопущення господарського правопорушення.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов, що відповідачем доведено факт наявності 2 осіб з інвалідністю за 2018 рік, а тому позов Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Комунального підприємства "Райводоканал" Новомосковського району про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативну робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю з Комунального підприємства "Райводоканал" Новомосковського району у розмірі 138 728,96 грн. підлягає частковому задоволенню.

У зв`язку з викладеним сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативну робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю в кількості 1, становить 69 364,48 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, 52, ) до Комунального підприємства "Райводоканал" Новомосковського району (51221, Дніпропетровська область, Новомосковський район, м. Перещепине, вул. Степова, 1, ) про стягнення адміністративно-господарських санкцій задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Райводоканал" Новомосковського району (51221, Дніпропетровська область, Новомосковський район, м. Перещепине, вул. Степова, 1, ) на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, 52, ) суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2018 рік у розмірі 69 364,48 грн. (шістдесят дев`ять тисяч триста шістдесят чотири гривні 48 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова