Справа № 360/1880/21
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

17 червня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1880/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом Головного управління ДПС у Луганській області до товариства з обмеженою відповідальністю «Геліна» про стягнення податкового боргу, накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банках,

ВСТАНОВИВ:

06 квітня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Луганській області (далі позивач, ГУ ДПС у Луганській області) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелінта» (далі відповідач, ТОВ «Гелінта»), в якій позивач просить суд:

- стягнути з відповідача кошти за податковим боргом з податку на додану вартість в сумі 1556245,03 грн, з яких 1226607,00 грн основного платежу, 306 651,75 грн штрафних санкцій та 22986,28 грн пені, з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих боржника та рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ на користь Державного бюджету України;

- накласти арешт на кошти та інші цінності, що знаходяться в банках відповідача на загальну суму 1556245,03 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач перебуває за основним місцем обліку в Сєвєродонецькому управлінні Головного управління ДПС у Луганській області як платник податків та зборів з 05.08.2019.

ТОВ «Гелінта» не сплачувало до бюджету узгоджених сум податкових зобов`язань, що призвело до виникнення у підприємства податкового боргу з податку на додану вартість на загальну суму 1556245,03 грн, що виник на підставі прийнятого контролюючим органом податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 16.10.2020 № , яким підприємству за результатами акту камеральної перевірки від 15.09.2020 № 1625/12-32-52-04-12/43152518 було нараховано грошові зобов`язання з основного платежу на суму 1226607,00 грн та штрафні санкції на суму 306651,75 грн. Крім того існує заборгованість з пені у розмірі 22986,28 грн, нарахована підприємству відповідно до статті 129 ПК України.

Позивачем з метою погашення податкового боргу відповідно до статті 59 ПК України було надіслано на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ю» від 14.01.2021 № 130-13, яка відповідно до поштового повідомлення вважається врученою 20.02.2021.

Позивач зазначає, що незважаючи на вжиті заходи, податковий борг відповідача залишається несплаченим.

З метою встановлення наявності ліквідного майна у платника податків, яке може бути використане як джерело погашення податкового боргу, позивачем 15.01.2021 було направлено запит до Регіонального сервісного центру МВС в Луганській області № 95/5/12-32-13-05-11 щодо надання інформації про наявність у платника податків транспортних засобів. Листом від 04.02.2021 № 31/12/4442-69 РСЦ МВС в Луганській області надано відповідь, де зазначено, що згідно Єдиного державного реєстру транспортні засоби за ТОВ «Гелінта» не зареєстровані. Також, згідно з відповіддю на запит державного виконавця до МВС України, дані про зареєстровані транспортні засоби за ТОВ «Гелінта» відсутні. Також було направлено лист від 15.01.2021 № 127/6/12-32-13-05-11 до Головного управління Держпродспоживслужби в Луганській області про наявність зареєстрованої на праві власності за ТОВ «Гелінта» техніки на дату отримання листа. Листом від 01.02.2021 № 01-11/193 отримано відповідь про відсутність станом на 21.01.2021 зареєстрованої за підприємством сільськогосподарської техніки.

До Головного управління Держгеокадастру у Луганській області було направлено запит від 15.01.2021 № 126/6/12-32-13-05-11 щодо надання інформації про наявність земельних ділянок. Листом від 09.02.2021 № 11-12-0.2-1069/2-21 Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області повідомлено, що інформація про наявні земельні ділянки за вказаним підприємством відсутня.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта наявності у підприємства нерухомого майна відсутня.

При цьому, як зауважує позивач, відповідно до інформаційних даних податкового органу, ТОВ «Гелінта» має відкриті банківські рахунки. Таким чином, на думку позивача, грошові кошти наявні на відкритих рахунках у банку є єдиним можливим джерелом погашення податкового боргу в загальній сумі 1556245,03 грн.

Ухвалою суду від 09.04.2021 позовну заяву Головного управління ДПС у Луганській області залишено без руху, запропоновано протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду документу про сплату судового збору в розмірі 24970,00 грн.

Ухвалою суду від 21.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач правом надання відзиву не скористався.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гелінта», ідентифікаційний код 26204220, зареєстроване у якості юридичної особи 05.08.2019 Сєвєродонецькою міською радою за № 0005545, перебуває за основним місцем обліку, як платник податків у ДПІ в м. Сєвєродонецьку, Сєвєродонецьке управління, Головне управління ДПС у Луганській області, що підтверджено довідкою про інформаційні дані платника податків (арк. спр. 6-7).

У відповідача наявний податковий борг з податку на додану вартість на загальну суму 1556245,03 грн, який виник на підставі прийнятого контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 16 жовтня 2020 року форми «Р» № , яким підприємству за результатами камеральної перевірки, яку оформлено атом від 15 вересня 2020 року № 1625/12-32-52-04-12/43152518, нараховано грошові зобов`язання з основного платежу на суму 1226607,00 грн та штрафні санкції на суму 306651,75 грн (арк. спр. 17-18, 21-25).

Податкове повідомлення-рішення було направлено контролюючим органом за місцем знаходження відповідача, проте повернуто на адресу позивача із позначкою «за закінченням терміну зберігання» (арк. спр. 20).

Крім того існує заборгованість з пені у розмірі 22986,28 грн, нарахована підприємству відповідно до статті 129 Податкового кодексу України (арк. спр. 19).

ГУ ДПС у Луганській області виставлено ТОВ «Гелінта» податкову вимогу форми «Ю» від 14 січня 2021 року № 130-13, в якій зазначено, що загальна сума податкового боргу платника податків станом на 13 січня 22021020 року становить 1556245,03 грн, у тому числі штрафні (фінансові) санкції 306651,75 грн, основний платіж 1226607,00 грн, пеня 22986,28 грн (арк. спр. 11).

Зазначена вимога направлена контролюючим органом за місцем знаходження відповідача, проте повернуто на адресу позивача із позначкою «за закінченням терміну зберігання» (арк. спр. 12 зв.).

За даними Інформації про наявність/відсутність податкового боргу у платника по Україні в цілому станом на 22 лютого 2021 року, розрахунку боргу, пені станом на 22 лютого 2021 року та інтегрованої картки платника податків за ТОВ «Гелінта» наявний податковий борг з податку на додану вартість із вироблених в України товарів (робіт, послуг) у сумі 1556245,03 грн (арк. спр. 13,14, 15, 16).

Відповідно до листа від 27 січня 2021 року № 31/12/4442-69 РСЦ МВС в Луганській області, згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів, станом на 01 жовтня 2019 року за ТОВ «Гелінта» транспортні засоби не зареєстровані (арк. спр. 35).

Згідно з листом ГУ Держпродспоживслужби в Луганській області від 27 січня 2021 року № 01-11/193 зареєстрованої сільськогосподарської техніки за підприємством «Гелінта» станом на 21.01.2021 немає (арк. спр. 32).

Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 09 лютого 2021 року № 11-12-0.2-1069/2-21, земельні ділянки за ТОВ «Гелінта» станом на 01.01.2013 відсутні (арк. спр. 30).

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у ТОВ «Гелінта» нерухоме майно відсутнє (арк. спр. 27).

Відповідно до інформаційних даних податкового органу, ТОВ «Глінта» має відкриті банківські рахунки (арк. спр. 8).

14.01.2021 ГУ ДПС у Луганській області направило лист керівнику ТОВ «Геліта» з проханням впродовж 10 робочих днів з дня отримання листа інформації та належним чином засвідчених копій документів, необхідних для опису майна у податкову заставу (арк. спр. 9).

Рішенням ГУ ДПС у Луганській області № 1 від 14.01.2021 здійснено опис майна у податкову заставу, що перебуває у власності ТОВ «Гелінта» (у разі, якщо на момент складення акту опису майно відсутнє або його балансова вартість менша за суму податкового боргу, - також того майна, право власності на яке він набуде у майбутньому) (арк. спр. 10).

Відповідно до акту від 26.02.2021 посадовими особами ГУ ДПС у Луганській області 26.02.2021 здійснено вихід за місцем реєстрації платника з метою виявлення активів підприємства, на які можна звернути стягнення для погашення податкового боргу. Фактично встановлено, що за місцем реєстрації підприємство ТОВ «Гелінта» відсутнє, а майно, яке належить підприємству відсутнє (арк. спр. 39).

Актом описом майна від 26.02.2021 № 1/12-32-13-05-17/43152518 підтверджено відсутність на день складення цього актів майна, що може бути описано у податкову заставу (арк. спр. 37).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

У відповідності із статтею 14 Податкового кодексу України:

- грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту 14.1);

- податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1);

- пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки (підпункт 14.1.162 пункту 14.1);

- податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (підпункту 14.1.175 пункту 14.1);

- штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.265 пункту 14.1).

У відповідності із пунктом 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює:

- календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (п. п. 49.18.1);

- календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя) (п. п. 49.18.2);

- календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року (п. п. 49.18.3);

- календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним (п. п. 49.18.4);

- календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб підприємців протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року (п. п. 49.18.5).

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:

згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган (підпункт 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України);

дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом (підпункт 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Пунктом 58.3 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

З вищеописаних доказів судом встановлено, що за ТОВ «Гелінта» станом на 22 лютого 2021 року обліковується податковий борг з податку на додану вартість у загальній сумі 1556245,03 грн, який виник за відповідачем через несплату у встановлений статтею 57 Податкового кодексу України строк нарахованих контролюючим органом податковим повідомленням-рішенням.

Відповідачем доказів сплати вказаного податкового боргу суду не надано.

Пунктом 87.1 статті 87 Податкового кодексу України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках.

Пунктами 95-1-95.3 статті 95 Податкового кодексу України регламентовано, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Оскільки ТОВ «Гелінта» вручено податкову вимогу, яка є чинною, суд дійшов висновку, що позивач дотримав визначених статтею 95 Податкового кодексу України вимог та має всі підстави для вжиття заходів щодо погашення податкового боргу ТОВ «Гелінта» шляхом стягнення коштів.

Враховуючи, що відповідачем на час розгляду даної адміністративної справи податковий борг не сплачений, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення податкового боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться у банках, які обслуговують ТОВ «Гелінта», суд зазначає.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами визначені статтею 94 Податкового кодексу України.

Визначення адміністративного арешту як виняткового способу забезпечення виконання обов`язків платника податків, наведене в пункті 94.1 статті 94 Податкового кодексу України, за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.

Згідно з пунктом 94.4 статті 94 Податкового кодексу України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав і розрізняються лише процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Приписи статті 94 Податкового кодексу України викладаються в єдиному контексті та відповідні правові норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків.

Відтак, арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин: платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі; фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон; платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу; відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством; відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов`язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам; платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі; платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу; платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки), нерезидент розпочинає та/або здійснює господарську діяльність через постійне представництво на території України без взяття на податковий облік, що підтверджується актом перевірки.

Відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Водночас Податковим кодексом України передбачені також інші, додаткові випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені статтею 94 цього Кодексу.

Так, відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Наведена законодавча норма встановлює одночасно як право контролюючого органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

В свою чергу, відсутність умов для застосування арешту коштів платника податків, передбачених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, за наявності умов, встановлених підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, не може бути підставою для відмови у застосуванні арешту коштів на рахунках платника податків, оскільки норма підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України є імперативною і обов`язковою до виконання.

Норми підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 та пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України не заперечують за змістом одна одну, оскільки регулюють різні правовідносини. Норми пункту 94.2 Податкового кодексу України визначають загальні підстави для застосування арешту як майна, так і коштів платника податків. Натомість підпункт 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України регулює інше коло суспільних відносин, а саме питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, причому в специфічній ситуації - за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.

Таким чином, законодавець передбачив два види арешту майна в залежності від підстав та порядку його застосування: адміністративний арешт майна, в тому числі грошових коштів на банківському рахунку, як спосіб забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом, який в залежності від виду майна застосовується за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу або судовим рішенням; арешт коштів та інших цінностей платника податків, що знаходяться у банку, який застосовується за рішенням суду як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, підставою для застосування якого є відсутність або недостатність у платника податків майна для погашення податкового боргу.

Разом з тим, сума коштів, на яку накладається арешт, не повинна перевищувати суму податкового боргу, право на стягнення якої наявне в органу державної податкової служби на момент прийняття судом рішення про застосування адміністративного арешту. Тобто, арешт може стосуватися лише тих коштів, які є необхідними для виконання певних зобов`язань платника податків, зокрема, щодо погашення податкового боргу.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06 лютого 2020 року у справі № 826/8691/16 та від 24 квітня 2020 року у справі № 802/2067/15-а.

Наявність заборгованості станом на час розгляду справи підтверджена інтегрованою карткою платника податків з податку на додану вартість (арк. спр. 63).

Згідно із пунктом 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Державні податкові інспекції є структурними підрозділами територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та діють на підставі положень про такі територіальні органи, затверджених центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, в межах функцій, визначених статтею 19-3 цього Кодексу (пункт 41.3 статті 41 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 41.4 статті 41 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Згідно з підпунктом 19-1.1.21 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: організовують роботу та здійснюють контроль за застосуванням арешту майна платника податків, що має податковий борг, та/або зупинення видаткових операцій на його рахунках у банку.

Контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу (підпункт 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України).

Головне управління ДПС у Луганській області (ідентифікаційний код 44082150) є відокремленим підрозділом Державної податкової служби України

Згідно з Положенням про Головне управління ДПС у Луганській області, затвердженим наказом Державної податкової служби України від 12 листопада 2020 року № 643 (зі змінами внесеними наказом Державної податкової служби України від 04 березня 2021 року № 264), Головне управління ДПС у Луганській області є територіальним органом Державної податкової служби України (далі - ДПС), який підпорядковується ДПС. Головне управління ДПС у Луганській області (далі ГУ ДПС) є територіальним органом, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України. Забезпечує реалізацію повноважень ДПС на території Луганської області. є правонаступником майна, прав та обов`язків Головного управління ДПС у Луганській області (). Основними завданнями ГУ ДПС (крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій) є забезпечення реалізації державної податкової політики, здійснення у межах повноважень, передбачених законом, контролю за надходженням до бюджетів та державних цільових фондів податків, зборів, платежів, державної політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок), державної політики у сфері контролю за своєчасністю здійснення розрахунків в іноземній валюті в установлений законом строк, дотриманням порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі готівкових розрахунків за товари (послуги), а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону. Відповідно до підпунктів 15, 18 та 22 пункту 4 вказаного Положення Головне управління ДПС у Луганській області відповідно до покладених на нього завдань здійснює погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів; організовує роботу та здійснює контроль за застосуванням арешту майна платників податків, що мають податковий борг, та/або зупинення видаткових операцій на їх рахунках у банках, фінансових санкцій до платників єдиного внеску; звертається до суду у випадках, передбачених законом.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 КАС України).

З викладеного слідує, що витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору відносяться на рахунок суб`єкта владних повноважень. Такий вид судових витрат, як судовий збір, поверненню позивачу - суб`єкту владних повноважень, не підлягає.

Такі обмеження у можливостях суб`єктів владних повноважень свідчать про загальну спрямованість адміністративного судочинства на захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у спірних правовідносинах із владою.

Оскільки ГУ ДПС у Луганській області у вказаній справі є суб`єктом владних повноважень, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача судового збору на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Луганській області (місцезнаходження: 93401, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 72, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліна» (місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, б. 22, кв. (офіс) 107, код за ) про стягнення податкового боргу, накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банках задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліна» кошти за податковим боргом з податку на додану вартість в сумі 1556245 (один мільйон п`ятсот п`ятдесят шість тисяч двісті сорок п`ять) гривень 03 копійок, з яких 1226607 (один мільйон двісті двадцять шість тисяч шістсот сім) гривень основного платежу, 306651 (триста шість тисяч шістсот п`ятдесят одна) гривня 75 копійок штрафних санкцій та 22986 (двадцять дві тисячі дев`ятсот вісімдесят шість) гривень 28 копійок пені, з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих боржника та рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ на користь Державного бюджету України.

Накласти арешт на кошти та інші цінності, що знаходяться в банках, які обслуговують Товариство з обмеженою відповідальністю «Геліна» у розмірі суми податкового боргу з податку на додану вартість на загальну суму 1556245 (один мільйон п`ятсот п`ятдесят шість тисяч двісті сорок п`ять) гривень 03 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Захарова