Справа № 240/3388/21
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
17 червня 2021 року м. Житомир справа № 240/3388/21
категорія 108020200
Житомирський окружний адміністративний суд у складі: судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Г.Т.Д." ("ГОСПОДАРСЬКИЙ ТОРГОВИЙ ДІМ") до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень та карток відмови,
Товариство з обмеженою відповідальністю "Г.Т.Д." ("ГОСПОДАРСЬКИЙ ТОРГОВИЙ ДІМ") звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просить:
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Г.Т.Д." ("Господарський Торговий Дім") шляхом електронного декларування було подано Київській митниці Держмитслужби для митного оформлення в режимі Імпорт-40 електронну митну декларацію UA100530/2021/302375, та №UA100530/2021/305475 за яким на адресу позивача надійшов товар - посуд кухонний фарфоровий в асортименті з країни виробника - Китай. При визначенні митної вартості товару Товариством правомірно застосовано основний метод та визначено митну вартість за ціною договору, доводи відповідача при винесенні оскаржуваних актів є надуманими, обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні або недостовірні дані, у нього не було, а тому підстави для винесення оскаржуваних актів були відсутні.
Ухвалою суду від 24.03.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.
23.04.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. За змістом відзиву, відповідач позовні вимоги не визнає. Зазначає, що у зв`язку із ненаданням повного пакету документів на підтвердження заявленої митної вартості товару, з позивачем проведено процедуру консультацій, проте позивачем не було підтверджено належними документами заявлену митну вартість. Митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч.3 ст.64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів та зборів митних вартостях. У подальшому позивачем було сплачено донараховані суми митних платежів. Враховуючи вищевикладене, наголошує, що митниця при винесенні оскаржуваних карток відмови та рішень про коригування митної вартості товару діяла виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Ухвалою судді від 29.04.2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті.
08.06.2021 протокольною ухвалою суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.
Згідно з частиною четвертою статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Частиною п`ятою статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
21 січня 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Г.Т.Д." ("Господарський Торговий Дім") шляхом електронного декларування було подано Відповідачу - Київській митниці Держмитслужби для митного оформлення в режимі Імпорт-40 Електронну митну декларацію UA100530/2021/302375, за якою на адресу позивача надійшов товар - посуд кухонний фарфоровий в асортименті з країни виробника - Китай, виробник SHENZHEN LEXIN TRADING СО., LTD.
Митну вартість визначено декларантом самостійно за основним методом - за ціною договору.
Крім того, 10.02.2021 року позивачем шляхом електронного декларування було подано Відповідачу - Київській митниці Держмитслужби для митного оформлення в режимі Імпорт-40 Електронну митну декларацію UA100530/2021/305475, за якою на адресу Позивача надійшов товар - посуд кухонний фарфоровий в асортименті з країни виробника - Китай, виробник - HIANNING HUIMEIDA INDUSTRY AND TRAD CO., LTD.
Митну вартість визначено декларантом самостійно за основним методом - за ціною договору.
Розрахована декларантом митна вартість товару склала 1061296,31 гривен, а сума митних платежів - 339614 82 гривен, які були сплачені Позивачем.
10.02.2021 року Відповідачем було винесене Рішення про коригування митної вартості UA100000/2021/300017/2, з якого вбачалось, що подані для митного оформлення, документи містять розбіжності, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.
Не погоджуючись із рішеннями відповідача про коригування митної вартості та картками відмови і вважаючи їх протиправними, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.
Частиною першою статті 1 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року №4495-VI (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних рівень, далі - МК України) визначено, що законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Згідно з частиною першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
У відповідності до частини першої статті 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Частиною першою статті 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.
Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Положеннями статті 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частинами першою та другою статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
У відповідності до частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Згідно з частиною п`ятою статті 52 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
За змістом частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною першою статті 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Згідно з частиною шостою статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною другою статті 54 МК України закріплено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, такі повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, тощо.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Згідно з частиною першою статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до частини другої статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Частиною третьою статті 57 Митного кодексу України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Положеннями частини четвертої статті 57 МК України закріплено, що застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Згідно з частиною 5 статті 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому, відповідно до частини шостої МК України, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
За приписами частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Згідно з частиною другою статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України затверджено наказом ДФС України від 11 вересня 2015 року №689 (далі - Методичні рекомендації).
У відповідності до пунктів 114 розділу 2 Методичних рекомендацій робота з аналізу, виявлення та оцінки ризиків здійснюється посадовою особою органу доходів і зборів, що провадить контроль за правильністю визначення митної вартості товарів (далі - посадова особа).
Виявлення та оцінки ризиків здійснюється шляхом: вивчення характеристик товарів, які впливають на рівень їх митної вартості; перевірки документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, вивчення маршруту транспортування товарів та перевірки достовірності декларування витрат на транспортування; перевірки включення / не включення складових митної вартості, у тому числі, на підставі наявної в органу доходів і зборів інформації щодо наявності таких складових митної вартості (результати документальних перевірок, відповіді на запити для встановлення автентичності тощо). порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною в органу доходів і зборів інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів. порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено; перевірки наявності взаємозв`язку продавця та покупця; перевірки інформації, наданої декларантом або уповноваженою особою, при продажу товарів між пов`язаними особами щодо наближеності митної вартості товарів, визначеної основним методом до однієї з операцій, які наведені у частині вісімнадцятій статті 58 Кодексу; перевірки особливостей формування вартості окремих видів товарів відповідно до розділу 3 Методичних рекомендацій; перевірки рівня заявленої митної вартості товарів при наявності знижок/нарахувань з/до ціни оцінюваних товарів та їх обґрунтування і документальне підтвердження; перевірки наявності продажу оцінюваних товарів на експорт в Україну; перевірки наявності ознак підробки документів, які підтверджують митну вартість товарів; перевірки наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість товарів. перевірки наявності прийнятих іншими митницями рішень про коригування митної вартості товарів, що ввозились на виконання того ж зовнішньоекономічного договору (контракту) або доку
За результатами роботи з аналізу, виявлення та оцінки ризиків посадова особа здійснює заходи, передбачені статтею 54 Кодексу.
Положеннями пункту 6 розділу 2 Методичних рекомендацій закріплено, що при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та чисельного значення заявленої митної вартості, зокрема, аналізується: включення всіх витрат (складових митної вартості), зазначених у частині десятій статті 58 Кодексу; включення всіх платежів, які відповідають вимогам, встановленим частинами п`ятою - восьмою статті 58 Кодексу, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; наявність помилок при перенесенні відомостей з документів, які підтверджують митну вартість товарів, до митної декларації та/або до декларації митної вартості (далі - ДМВ); наявність арифметичних помилок у митній декларації, ДМВ або документах, які підтверджують митну вартість товарів; наявність помилок при перерахунку сум в іноземній та/або національній валютах; наявність помилок при здійсненні нарахувань (наприклад, знижок); наявність помилок при перерахуванні одиниць виміру оцінюваного товару на одиниці виміру товару відповідно до Митного тарифу України.
Згідно з пунктом 8 розділу 2 Методичних рекомендацій у випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої - четвертої статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Кодексу та частиною першою статті 55 Кодексу, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, приймає рішення про коригування митної вартості товарів.
Положеннями розділу 5 Методичних рекомендацій передбачено, що під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.
Перевіряючи оскаржувані рішення на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд вказує.
Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що митний орган протиправно застосував резервний метод визначення митної вартості товару за можливості встановлення митної вартості товару за ціною договору (контракту).
Відповідно до змісту відзиву на позовну заяву та наданих у судовому засіданні представником відповідача пояснень, митним органом було застосовано резервний метод із врахуванням обмежень, передбачених ч.3 ст. 64 Митного кодексу України.
Водночас, при коригуванні митної вартості митним органом було вказано наступне:
- відповідно до розділу 5 Контракту № 22/06/2017 від 22.06.2017 оплата за товар здійснюється двома платежами: 30% від загальної суми доставки - передоплата, при цьому оплата здійснюється на підставі виставленої продавцем специфікації підтвердження продажу, решта 70% - упродовж 10 днів після відвантаження товару на судно; оплата здійснюється на підставі виставленого продавцем копії інвойсу, специфікації і копії коносамента. До митного оформлення надано документ із назвою специфікація рахунку по контракту... від 15.08.2020 із переліком товарів на загальну суму 17 715,62 доларів США. Відповідно до умов контракту перша сума платежу, а саме 30% повинна була становити 5314,69 доларів США. Разом з тим, згідно з платіжним дорученням № 37 від 01.10.2020 оплачена сума становить 5310,00 доларів США. Крім того, відповідно до відомостей про призначення платежу, що зазначені у платіжному дорученні № 37 від 01.10.2020 оплата здійснена на підставі контракту № 22/06/2017 від 22.06.2017. Згідно із п. 2 даного контракту загальна його суму складає 400000,00 доларів США. Таким чином, за даним зовнішньоекономічним договором може вчинятися необмежена кількість поставок на суму, що не перевищує 400 000,00 доларів США. Відсутність у платіжному документі посилання на специфікацію підтвердження продажу, як це передбачено умовами контракту, а також невідповідність суми 30% фактурної вартості товару, створює у митного органу обґрунтовані сумніви щодо того чи стосується даний документ оплати саме оцінюваного товару. Аналогічна ситуація щодо другого платіжного доручення № 44 від 22.12.2020: сума оплати не становить 70% від специфікації рахунку по контракту... від 15.08.2020; всупереч умов договору оплата здійснена лише на підставі контракту (не зазначено реквізити інвойсу, специфікації і копії коносамента). Відповідно до умов контракту друга оплата здійснюється протягом 10 днів відвантаження товару на судно. Згідно із даними коносаменту №SХЕ20120260 відвантаження товару на борт судна відбулося 11.12.2020, Оплата за товар згідно із платіжним дорученням № 44 від 22.11.2020 здійснена за межами встановленого сторонами у контракту строку. Вищезазначені факти свідчать про те, що даний платіжний документ може стосуватися іншої партії товару, що постачалася за контрактом № 22/06/2017 від 22.06.2017;
- додатково наданий прайс-лист від виробника товару від 10.06.2020 не може бути використано як документів - додатково наданий прайс-лист від виробника товару від 10.06.2020 не може бути використано як документів , що підтверджує заявлену митну вартість, оскільки даний документ не містить інформації про умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів, та впливають на формування фактурної вартості товару; , що підтверджує заявлену митну вартість, оскільки даний документ не містить інформації про умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів, та впливають на формування фактурної вартості товару;
- додатково наданий Експертний висновок № В-140 від 21.01.2021 не може бути використаний як документ, що підтверджує митну вартість товару. Висновок про вартість оцінюваних товарів ґрунтується на інформації про вартісні характеристики товарів лише із одного джерела -www.alibaba.com. При цьому експертом не проведено аналіз кон`юнктури ринку, не проаналізована інформація про вартісні характеристики товарів із інших джерел;
- додатково надані податкові накладні, видаткові накладні, прибуткові накладні не можуть бути використані для підтвердження заявленої митної вартості, оскільки не містять цінової інформації щодо всього асортиментного переліку задекларованого товару.
Стосовно того, що додатково наданий прайс-лист від виробника товару від 10.06.2020 не може бути використано як документ, що підтверджує заявлену митну вартість, оскільки даний документ не містить інформації про умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки та будь-які інші положення, стосуються умов продажу товарів, та впливають на формування фактурної вартості товару, прайс-лист є офіційним документом виробника, ним підписаний та його справжність засвідчена сертифікатом Китайської ради сприяння міжнародній торгівлі (ССРІТ), який підтверджує дійсність. Крім того, офіційна форма прайс-листа не затверджена на жодному рівні, тому підстав не прийняти його до відома у відповідача не було.
Відсутність перекладу копії митної декларації країни відправлення також не може впливати на митну вартість та є безпідставним посилання митного органу на таку обставину.
Щодо експертного висновку Житомирської торгово-промислової палати В-140 від 21.01.2021, суд звертає увагу, що відповідно до п.2 ст.11 Закону України " Про торгово-промислові палати в Україні" методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України. Відповідач не наділений повноваженнями здійснювати оцінку та відхилення даного висновку.
Також суд враховує, що відповідач дійшов хибного висновку щодо використання експертом лише одного джерела про вартість товару, оскільки сайт htps://alibaba.com є торгівельною інтернет-платформою, на якому розміщена інформація про товари від різних продавців, тобто це є різними джерелами щодо вартості товару.
Крім того, у висновку зазначено, що експертом зроблено маркетинг ринку аналогічної продукції па підставі інформації прас-листів фірм, що займаються продажем аналогічної продукції, інформації фірм-виробників подібних товарів. Разом з тим, висновок дає підстави вважати, що ціни та товар можуть бути зменшені на 5-20% від цінових пропозиції згідно рекомендацій Українського Суспільства Оцінювачів.
Щодо не прийняття до уваги додатково наданих накладних, оскільки вона не містить цінової інформації щодо всього асортиментного переліку задекларованого товарів, то суд погоджується із твердженням позивача, що ця документація дійсно не стосується декларації, однак містить інформацію про аналогічний товар, поставлений тим же постачальником, на тих же умовах, у тому ж асортименті та за такими ж цінами, який був ввезений позивачем на митну територію України та розмитнений відповідачем за аналогічними документами без будь-яких зауважень. Одночасно, документація містить інформацію про ціну оприбуткування товару позивачем, а також відпускну ціну його покупцям, що дозволяє прослідкувати порядок формування відпускної ціни .
Суд погоджується з доводами позивача, що визначена ним митна вартість товару підтверджена платіжними дорученнями на оплату товару, що відповідає вимогам ч.4 ст.58 Митного кодексу України, згідно якої вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну.
Водночас, при коригуванні митної вартості митним органом було вказано наступне:
- у коносаменті № SXE20120615 наявна відмітка FREIGHT COLLECT (переклад з англійської фрахт стягувати) - фрахт підлягає оплаті вантажоотримувачем у порту призначення. Така відмітка у транспортному документі вказує на те, що вартість транспортування ще не сплачена і повинна збиратися по прибуття вантажу у порт призначення. Разом з тим, до митного оформлення не подано документ про оплату фрахту контейнера;
- додатково наданий прайс-лист від виробника товару від 01.08.2020 не може бути використано як документ, що підтверджує заявлену митну вартість, оскільки даний документ не містить інформації про умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки та будь-які інші положення, що стосуються умов продай у товарів, та впливають на формування фактурної вартості товару;
- додатково наданий Експертний висновок № В-532 від 10.02.2021 не може бути використаний як документ, що підтверджує митну вартість товару. Висновок про вартість оцінюваних товарів ґрунтується на інформації про вартісні характеристики товарів лише із одного джерела -www.alibaba.com. При цьому експертом не проведено аналіз кон`юнктури ринку, не проаналізована інформація про вартісні характеристики товарів із інших джерел;
- додатково надані податкові накладні, видаткові накладні, прибуткові накладні не можуть бути використані для підтвердження заявленої митної вартості, оскільки не містять цінової інформації щодо всього асортиментного переліку задекларованого товару.
Щодо того, що у коносаменті № SXE20120615 наявна відмітка FREIGHT COLLECT (переклад з англійської фрахт стягувати) - фрахт підлягає оплаті вантажоотримувачем у порту призначення, а, як вказали відповідачі до митного органу не подано документ про оплату фрахту контейнера, то суд звертає увагу що позивач для митного оформлення було надано довідку про транспортні виплати SIEV00055230 від 07.02.2021 року, видана ТОВ ДСВ ЛОГІСТИКА, яка підписана уповноваженою особою цієї компанії та скріплена печаткою, в якій чітко зазначено маршрут перевезення, коносамент та № контейнера. Таким чином, надані відповідачу документи про вартість перевезення були достатніми доказами понесених позивачем транспортних витрат, морського фрахту у сумі 193825,08 гривен.
Стосовно того, що додатково наданий прайс-лист від виробника товару від 01.08.2020 не може бути використано як документ, що підтверджує заявлену митну вартість, оскільки даний документ не містить інформації про умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки та будь-які інші положення, стосуються умов продажу товарів, та впливають на формування фактурної вартості товару, чиний прайс-лист є офіційним документом виробника, ним підписаний та його справжність засвідчена сертифікатом Китайської ради сприяння міжнародній торгівлі (ССРІТ), який підтверджує дійсність. Крім того, офіційна форма прайс-листа не затверджена на жодному рівні, тому підстав не прийняти його до відома у відповідача не було.
Відсутність перекладу копії митної декларації країни відправлення також не може впливати на митну вартість та є безпідставним посилання митного органу на таку обставини.
Щодо експертного висновку Житомирської торгово-промислової палати В-532 від 10.02.2021, суд звертає увагу, що відповідно до п.2 ст.11 Закону України " Про торгово-промислові палати в Україні" методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України. Відповідач не наділений повноваженнями здійснювати оцінку та відхилення даного висновку.
Також суд враховує, що відповідач дійшов хибного висновку щодо використання експертом лише одного джерела про вартість товару, оскільки сайт htps://alibaba.com є торгівельною інтернет-платформою, на якому розміщена інформація про товари від різних продавців, тобто це є різними джерелами щодо вартості товару.
Крім того, у висновку зазначено, що експертом зроблено маркетинг ринку аналогічної продукції па підставі інформації прас-листів фірм, що займаються продажем аналогічної продукції, інформації фірм-виробників подібних товарів. Разом з тим, висновок дає підстави вважати, що ціни та товар можуть бути зменшені на 5-20% від ціпових пропозиції згідно рекомендацій Українського Суспільства Оцінювачів.
Щодо не прийняття до уваги додатково наданих накладних, оскільки вони не містять цінової інформації щодо всього асортиментного переліку задекларованого товарів, то суд погоджується із твердженням позивача, що ця документація дійсно не стосується декларації, однак містить інформацію про аналогічний товар, поставлений тим же постачальником, на тих же умовах, у тому ж асортименті та за такими ж цінами, який був ввезений Позивачем на митну територію України та розмитнений Відповідачем за аналогічними документами без будь-яких зауважень. Одночасно, документація містить інформацію про ціну оприбуткування товару Позивачем, а також відпускну ціну його покупцям, що дозволяє прослідкувати порядок формування відпускної ціни Позивачем.
Таким чином, у відповідача були відсутні обґрунтовані сумніви вважати митну вартість товару заниженою.
Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, суд зазначає, що декларантом при митному оформленні товару було подано усі необхідні документи для визначення митної вартості товару за основним методом.
Слід зазначати, що відповідно до п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Проаналізувавши наведені норми права у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч.2 ст.55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), має бути доведено, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.
Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Жодних обґрунтувань, які б свідчили про схожість характеристик різних за видом та призначенням предметів, із якого металу вони виготовлені, ступеню зносу тощо, відповідачем не наведено. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару. Проте, у спірних правовідносинах, як з`ясовано судом, митним органом такого порівняння зроблено не було. До суду документів, котрі б висвітлювали характеристики імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, подано не було.
А відтак, висновки митниці про можливість визначення митної вартості оцінюваних товарів на рівні митної вартості раніше імпортованого товару є недоведеним за правилами ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України через відсутність доказів відповідності оцінюваних товарів раніше імпортованим.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не довів, що вартість ввезеного товару, яку взято за основу для коригування вартості згідно зі спірним рішенням, визначено з урахуванням індивідуальних ознак товарів, що можуть свідчити про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність з товаром, ввезеним позивачем та не надано доказів, що ввезення вказаних товарів відбувалось на тих же умовах доставки та з тією ж самою відстанню.
Відтак, враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідачем не надано до суду належних та достатніх доказів правомірності винесеного рішень про коригування митної вартості та карток відмови в прийнятті митних декларацій.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідачем в порушення частини другої статті 77 КАС України не доведено, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано правомірність оскаржуваних рішень, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова