Справа № 620/5041/20
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/5041/20 Головуючий у І інстанції - Непочатих В.О.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського обласного центру зайнятості про скасування наказу та поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Чернігівського обласного центру зайнятості в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ про звільнення № 31-к від 05 лютого 2018 року;

- поновити ОСОБА_1 в Прилуцькій міськрайонній філії Чернігівського обласного центру зайнятості.

Адміністративний позов мотивовано тим, що Позивача протиправно звільнено з посади директора Прилуцького міськрайонного центру зайнятості, оскільки йому не було запропоновано всіх вакантних посад, що існували у Відповідача з дня попередження про наступне вивільнення до дня звільнення з посади.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Доводи апеляційної скарги аналогічні, заявленим у позовній заяві, та містять посилання на неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції та невідповідність його висновків таким обставинам.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Від Позивача та його представника надійшли клопотання про відкладення розгляду справи, в яких просять, з урахуванням участі в інших судових засіданнях представника Позивача відкласти, призначене судове засідання, на іншу дату та час.

Колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, з огляду на наступне.

Явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, усі учасники справи скористались своїми правами для подачі відзиву, у зв`язку з чим, в силу приписів ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів, без участі Позивача та його представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 на підставі наказу Чернігівського обласного центру зайнятості від 13.11.2013 № 314-к з 13.11.2013 року призначений на посаду Директора Прилуцького міськрайонного центру зайнятості.

Наказом Чернігівського обласного центру зайнятості від 05.02.2018 року № 247-К звільнено ОСОБА_1 , Директора Прилуцького міськрайонного центру зайнятості, який перебуває поза штатом у Прилуцькій міськрайонній філії Чернігівського обласного центру зайнятості, 05.02.2018, у зв`язку із реорганізацією підприємства згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції дійшов висновку про дотримання Відповідачем обов`язку, встановленого частиною другої статті 40 та частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо вчинення всіх необхідних дій для залишення працівника на роботі, зокрема, обов`язку запропонувати всі вакантні посади, які могла б обійняти Позивач відповідно до своєї кваліфікації, тому вимоги щодо визнання протиправним та скасування наказу про звільнення № 31-к від 05 лютого 2018 року та поновлення ОСОБА_1 в Прилуцькій міськрайонній філії Чернігівського обласного центру зайнятості є необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини врегульовано Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до Наказу від 05.02.2018 року № 31-К Позивача звільнено з посади на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України, відповідно до якого трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

При цьому, частиною 2 статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з вказаної підстави допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За змістом наведених норм на роботодавця покладається обов`язок вчинити дії для працевлаштування працівника за його згодою на рівнозначну посаду або в разі відсутності такої на іншу посаду державної служби. Крім того, звільнення за наведених підстав допускається в разі скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідації державного органу, реорганізації державного органу.

Так, статтею 49-2 КЗпП України встановлено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці (частина перша). При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством (частина друга). Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Разом з цим, власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 січня 2019 року справа № 826/3806/17.

Таким чином, Відповідач зобов`язаний запропонувати Позивачу рівноцінні посади, а в разі відсутності - всі вакантні посади, які відповідають кваліфікації Позивача.

Наказом Державної служби зайнятості від 18.10.2016 «Про реорганізацію базових центрів зайнятості Чернігівської області» реорганізовано шляхом приєднання до Чернігівського обласного центру зайнятості базові центри зайнятості Чернігівської області, в тому числі, і Прилуцький міськрайонний центр зайнятості (т. 1, а.с. 97-98).

Наказом Чернігівського обласного центру зайнятості від 10.10.2017 № 127 створено Прилуцьку міськрайонну філію Чернігівського обласного центру зайнятості, затверджено Положення про Прилуцьку міськрайонну філію Чернігівського обласного центру зайнятості, структуру та штатний розпис Прилуцької міськрайонної філії Чернігівського обласного центру зайнятості (т. 1, а.с. 102, 103-105).

Наказом Чернігівського обласного центру зайнятості від 11.10.2017 № 311-к введено в дію затверджені структури та штатні розписи апарату Прилуцької міськрайонної та Чернігівської районної філій Чернігівського обласного центру зайнятості з 11.10.2017 (т. 1, а.с. 109, 110, 111).

Згідно наказу Чернігівського обласного центру зайнятості від 11.10.2017 № 312-к «Про попередження працівників Прилуцького міськрайонного та Чернігівського районного центрів зайнятості» 12.10.2017 працівників Прилуцького міськрайонного центру зайнятості попереджено про наступне вивільнення через два місяці у зв`язку із припиненням юридичної особи (Прилуцького міськрайонного центру зайнятості) в результаті реорганізації відповідно до статті 49-2 КЗпП України та запропоновано посади в Чернігівській обласній службі (т. 1, а.с. 115-121).

Відповідно до службової записки від 13.11.2017 № 01/1786 ОСОБА_1 приступив до роботи після закінчення лікарняного та закриття листка непрацездатності (т. 1, а.с. 114).

Відповідно до довідки Чернігівського обласного центру зайнятості від 03.12.2020 № 11/4184-20, станом на 13.11.2017 (дата попередження Позивача про наступне вивільнення через два місяці у зв`язку із припиненням юридичної особи) в Чернігівській обласній службі зайнятості були наявні наступні вакансії: провідний інженер з господарської діяльності відділу організації матеріально-технічного забезпечення; провідний економіст відділу фінансового забезпечення; заступник керівника Прилуцької міськрайонної філії. В інших установах Чернігівської обласної служби зайнятості (окремі юридичні особи) були вакантні такі посади: бухгалтер І категорії відділу бухгалтерського обліку Коропського районного центру зайнятості; директор Семенівського районного центру зайнятості (т. 1, а.с. 122).

13.11.2017 ОСОБА_1 було ознайомлено з попередженням про наступне вивільнення через два місяці у зв`язку із припиненням юридичної особи Прилуцького міськрайонного центру зайнятості в результаті реорганізації відповідно до статті 49-2 КЗпП України та запропонована посада провідного інженера з господарської діяльності відділу організації матеріально-технічного забезпечення Чернігівського обласного центру зайнятості, від якої Позивач відмовився (т. 1, а.с. 117).

Позивачу не було запропоновано вакантну посаду заступника керівника Прилуцької міськрайонної філії, оскільки відповідно до посадової інструкції заступника керівника Прилуцької міськрайонної філії Чернігівського обласного центру зайнятості, кваліфікаційними вимогами до вказаної посади є: освіта вища, за спеціальністю «Менеджмент», «Економіка», «Публічне управління та адміністрування», «Управління персоналом та економіка праці», «Соціальна робота», «Психологія», «Правознавство». Стаж роботи за фахом не менше 3 років або стаж роботи за фахом на керівних посадах в інших сферах не менше 5 років (т. 1, а.с. 165-167). Разом з тим, відповідно до копії диплому серії НОМЕР_2 , виданого 28.06.1986, ОСОБА_1 закінчив Полтавський інженерно-будівельний інститут за спеціальністю «промислове та цивільне будівництво» (т. 1, а.с. 123).

Отже, судом першої інстанції правомірно встановлено, що Позивач не відповідав кваліфікаційним вимогам до посади заступника керівника Прилуцької міськрайонної філії Чернігівського обласного центру зайнятості у зв`язку з невідповідністю кваліфікаційним вимогам до вказаної посади - відсутністю відповідної освіти, з чим погоджується і колегія суддів.

Дана посада була запропонована начальнику відділу організації працевлаштування населення Прилуцької міськрайонної філії Чернігівського обласного центру зайнятості ОСОБА_2 , яка працювала в Прилуцькому міськрайонному центрі зайнятості за напрямком надання послуг клієнтам служби зайнятості з 2001 року, має першу вищу педагогічну освіту та другу вищу освіту - інститут підготовки кадрів державної служби зайнятості України за спеціальністю «Менеджмент організацій і адміністрування, кваліфікація - спеціаліст з менеджменту організацій і адміністрування, менеджер (управитель) організацій» (т. 1, а.с. 169, 170).

При цьому, ОСОБА_1 було запропоновано посаду провідного інженера з господарської діяльності відділу організації матеріально-технічного забезпечення, оскільки кваліфікаційними вимогами до неї є наявність вищої освіти будівельного та економічного спрямування (т. 1, а.с. 124-127).

Що стосується інших посад, які були вакантними, то Позивач також не відповідав кваліфікаційним вимогам до посади провідного економіста відділу фінансового забезпечення Чернігівського обласного центру зайнятості та бухгалтера І категорії відділу бухгалтерського обліку Коропського районного центру зайнятості, а від запропонованої посади директора Семенівського районного центру зайнятості Позивач відмовився.

Відповідно до наказу Чернігівського обласного центру зайнятості від 27.11.2017 № 369-к «Про переведення працівників Прилуцької міськрайонної філії Чернігівського обласного центру зайнятості», в порядку вимог частини першої статті 32 КЗпП України, 27.11.2017 переведені працівники Прилуцької міськрайонної філії Чернігівського обласного центру зайнятості, а саме:

- начальник відділу організації працевлаштування населення ОСОБА_2 на посаду заступника керівника Прилуцької міськрайонної філії;

- заступник начальника відділу організації працевлаштування населення ОСОБА_3 на посаду начальника відділу організації працевлаштування населення;

- провідний фахівець з питань зайнятості відділу організації працевлаштування населення ОСОБА_4 на посаду заступника начальника відділу організації працевлаштування населення.

За приписами статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» вакансія - вільна посада (робоче місце), на яку може бути працевлаштована особа.

Відповідно до Порядку подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316, датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Оскільки переведення працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві не є підставою для припинення трудового договору, йдеться про зміну раніше укладеного трудового договору, що передбачає зміну трудових обов`язків, виконуваної роботи, посади при фактичному продовженні трудових правовідносин.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, посади: начальника відділу організації працевлаштування населення та заступника начальника відділу організації працевлаштування населення Прилуцької міськрайонної філії, на які, як на вищі посади, були переведені працівники Прилуцької міськрайонної філії, не були відкриті як вакансії, які роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, що вивільнюється, якщо вони відповідають його кваліфікації, в порядку вимог статті 49-2 КЗпП України, з чим погоджується колегія суддів.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про дотримання Відповідачем обов`язку, встановленого частиною 2 статті 40 та частини 3 статті 49-2 КЗпП України щодо вчинення всіх необхідних дій для залишення працівника на роботі, зокрема, обов`язку запропонувати всі вакантні посади, які міг би обійняти Позивач відповідно до своєї кваліфікації.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко

Повний текст складено 17.06.2021 року.