Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

17 червня 2021 року м. Полтава Провадження: 3В/440/36/21

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Удовіченко С.О., дослідивши у письмовому провадженні матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" про заміну сторони у виконавчому провадженні шляхом заміни стягувача його правонаступником від 08 червня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

15 червня 2021 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" про заміну сторони у виконавчому провадженні шляхом заміни стягувача його правонаступником від 08 червня 2021 року, прохальна частина якої викладена у наступній редакції: "Замінити вибулого Стягувача Акціонерне товариство "Альфа-Банк" на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" (, місце знаходження: вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, м. Київ, 04053), у виконавчому провадженні № 64092324, яке перебуває у Приватного виконавця Гречин Наталії Володимирівни та відкрите на підставі виконавчого напису нотаріуса від 08 вересня 2020 року № 30289 про стягнення заборгованості по Кредитному договору № 490975458 в загальній сумі 40807,01 грн.".

Відповідно до частини першої статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Згідно з частини першої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:

1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України;

2) найменування суду, до якого вона подається;

3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі;

4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;

5) підстави заяви (клопотання, заперечення);

6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення);

7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Суд наголошує, що заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні подано без додержання вимог частини першої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки вона подана за підписом генерального директора товариства ОСОБА_1 із застосуванням факсиміле чи інших технічних засобів (роздруківка на кольоровому принтері тощо).

При цьому, відповідно до частини восьмої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України, особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, подають процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняють інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", якщо інше не визначено цим Кодексом.

Особливості використання електронного цифрового підпису в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі визначаються Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Отже, положеннями Кодексу адміністративного судочинства України до власноручного підпису прирівняний лише власний електронний цифровий підпис, використаний у законодавчо встановленому порядку.

При цьому, факсиміле з латині "facsimile" - зробити подібне. Фактично це печатка, кліше, що відтворює власноручний підпис, аналог останнього.

Підпис це графічне накреслення, що позначає виконавця підпису та наноситься ним з метою посвідчення. Як почерковий об`єкт підпис має характерні риси. Зокрема, це посвідчувальний знак обов`язково певної особи; виконується нею власноруч у вигляді графічного креслення; наноситься на документ з метою посвідчення різних фактів та подій.

Факсиміле це печатка, за допомогою якої відтворюється підпис, який є копією підпису уповноваженої особи. Факсиміле від власноручного підпису відрізняється тим, що відсутня можливість стверджувати, що документ містить дійсну волю особи, чий підпис відтворено.

Чинне законодавство України нормативно не визначає поняття факсиміле, однак частина третя статті 207 Цивільного кодексу України встановлює, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронно-цифрового підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Нормами Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено випадків, коли допускається подання заяв (позовних заяв) із факсимільним підписом.

Статтею 43 Кодексу адміністративного судочинства України визначено зміст адміністративної процесуальної правосуб`єктності, відповідно до якої це є здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові.

Суд звертає увагу на те, що оскільки процесуальним законодавством не передбачено інших способів звернення до суду, окрім особистого звернення заявника та підписання заяви уповноваженою особою, то подання відповідних заяв з використанням факсимільного відтворення підпису певної особи, який є фактично штампом із зображенням певного підпису фізичної особи, не відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства України та не може бути доказом волевиявлення певної особи на підписання документа.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16 березня 2020 року у справі № 640/5124/19.

Приймаючи до уваги те, що використання факсиміле при підписанні заяви при зверненні до суду не передбачено чинним законодавством, а випадок його застосування за письмовою згодою сторін у даному випадку не застосовується, а також враховуючи те, що факсиміле по своїй суті є копією графічного зображення підпису особи, суд не може вважати підпис генерального директора ТОВ "Вердикт Капітал" на заяві про заміну сторони виконавчого провадження, відтворений за допомогою факсиміле, таким що підтверджує повноваження особи, якою подано заяву, а саме ОСОБА_1 .

За таких обставин, у суду відсутні підстави вважити, що заява про зміну сторони виконавчого провадження підписана заявником чи його повноважним представником.

Отже, заява про заміну сторони виконавчого провадження, яка підписана за допомогою технічних засобів або факсиміле, в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, є такою, що не підписана повноважною особою заявника, оскільки не виражає особисту волю особи, яка здійснила такий підпис, про намір захисту порушених прав, що є підставою для повернення вказаної заяви.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що звернення до суду передбачає, зокрема, надання суду належних доказів дійсної волі учасника справи. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого волевиявлення. Представник повинен демонструвати повагу до суду, доводячи наявність повноважень на представництво.

Також, суд, оцінюючи наявність підстав для прийняття до розгляду вказаної заяви, дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Порядок заміни сторони виконавчого провадження урегульований статтею 379 Кодексу адміністративного судочинства України, що знаходиться у розділі IV "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах".

Відповідно до частини першої цієї статті, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Наведене свідчить про те, що урегульований статтею 379 Кодексу адміністративного судочинства України порядок заміни сторони виконавчого провадження стосується виключно розгляду заяв, поданих у виконавчому провадженні, відкритому на виконання судового рішення в адміністративній справі.

На користь такого висновку свідчить як назва відповідного розділу процесуального закону - "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах", так і вжите законодавцем у положенні частини першої статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України словосполучення "суд, який розглядав справу як суд першої інстанції".

Суд зауважує, що виконавче провадження №64092324 відкрите на підставі виконавчого напису нотаріуса, а не виконавчого листа, виданого Полтавським окружним адміністративним судом на виконання рішення суду в адміністративній справі.

З урахуванням наведеного, положення статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України, у тому числі й частини четвертої цієї статті, у силу якої її положення застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, не можуть бути застосовані до цих відносин, адже ними передбачено заміну сторони виконавчого провадження виключно у разі виконання судового рішення в адміністративній справі.

Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування /частина шоста статті 7 КАС України/.

Положення статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України не застосовуються до розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки стосуються порядку розгляду адміністративним судом справ з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Стосовно посилань заявника на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 16 січня 2019 року у справі №826/7941/17, варто зазначити, що у цьому рішенні Суд аналізував положення Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, що з 15 грудня 2017 року втратила чинність, а тому такі висновки не є релевантними спірним відносинам.

При цьому суд виходить з того, що у силу частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №826/7941/17 стосувалась застосування положень частини першої статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, відповідно до якої у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Суд акцентує увагу на тому, що принциповою відмінністю між положеннями частини першої статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 379 названого Кодексу у відповідних редакціях є відсутність у першій нормі вказівки на те, що розгляд заяви про заміну сторони виконавчого провадження здійснює суд, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Натомість у частині першій статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України така вказівка є, що, на переконання суду, виключає можливість розгляду заяви вигодонабувача про заміну стягувача у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Таким чином, внаслідок зміни законодавцем чинних положень норм процесуального права врахування судом під час розгляду заяви ТОВ "Вердикт Капітал" висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 16 січня 2019 року у справі №826/7941/17, що ґрунтується на тлумаченні норми частини першої статті 264 КАС України, яка з 15 грудня 2017 року втратила чинність, суперечитиме діючим приписам процесуального закону, а саме - статті 379 КАС України, якою передбачено повноваження адміністративного суду щодо заміни сторони виконавчого провадження виключно під час виконання судових рішень в адміністративних справах.

З аналогічних підстав суд визнає помилковими посилання заявника на постанову судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі №6-2391ц15.

Водночас суд звертає увагу заявника на те, що у силу частини другої статті 446 Цивільного процесуального кодексу України процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

А відповідно до частин першої, другої статті 442 названого Кодексу, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Беззаперечно виконавчий напис нотаріуса є рішенням іншого (аніж суд) органу (посадової особи) у розумінні, вжитому законодавцем у наведених вище положеннях ЦПК України.

Отже, наведені вище положення Цивільного процесуального кодексу України у наразі чинній редакції є підставою для висновку про те, що ними урегульовано питання заміни сторони виконавчого провадження, у т.ч. у разі вибуття такої сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса.

На користь такого висновку свідчать як положення наведених вище статей, що містять вказівку на їх застосування до процесуальних питань, пов`язаних з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), так і безпосередня назва розділу VI Цивільного процесуального кодексу України, у якому розміщені ці статті - "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)".

У свою чергу, виконавчий напис нотаріуса не є ані судовим рішенням адміністративного суду, ані виконавчим листом, що виключає можливість застосування до цих відносин положень статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України.

Порівняння наведених вище положень розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України та розділу VI Цивільного процесуального кодексу України є підставою для висновку, що розгляд заяви ТОВ "Вердикт Капітал" за чинного нормативно-правового регулювання має відбуватись у порядку, визначеному ЦПК України, адже виконавче провадження №64092324, у межах якого заявником ініційовано питання про заміну стягувача, відкрите на підставі виконавчого напису нотаріуса, тобто рішення іншого органу (посадової особи), а саме - нотаріуса.

До того ж, суд зауважує, що положення статті 442 ЦПК України не виключають можливість розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження виключно судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, а положення частини другої статті 446 ЦПК України безпосередньо вказують на суд, до компетенції якого відноситься розгляд відповідної заяви, тоді як у Кодексу адміністративного судочинства України такі процесуальні норми наразі відсутні.

Окрім вищевикладеного, суд також звертає увагу на те, що з моменту своєї процесуальної діяльності Велика Палата Верховного Суду з питань визначення підсудності (юрисдикційності) матеріалів виробила підхід, відповідно до якого загальні (цивільні) суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Іншими словами, законодавець запровадив такі правила розмежування юрисдикції судів: загальна (цивільна) юрисдикція є всеохоплюючою; якщо справа не віднесена до юрисдикції інших (адміністративних чи господарських) судів, то вона підлягає розгляду загальним (цивільним) судом. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Натомість юрисдикцію адміністративних чи господарських судів у спрощеному вигляді можна визначити так: перші мають повноваження вирішувати публічно-правові спори, а другі спори, що виникають при здійсненні господарської діяльності.

Суд враховує, що у силу частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На цій підставі суд зауважує, що розгляд заяви ТОВ "Вердикт Капітал" про заміну стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса про стягнення з фізичної особи заборгованості за кредитним договором передбачає, перш за все, перевірку компетентним судом дотримання учасниками спірних відносин процедури відступлення права вимоги за кредитним договором, що перебуває у площині цивільних (приватно-правових) відносин та не передбачає залучення при їх реалізації суб`єкта владних повноважень.

Виходячи з предмета доказування у цьому процесі, компетентним судом з розгляду такої заяви буде саме суд цивільної, а не адміністративної юрисдикції.

При цьому суд вкотре звертає увагу на те, що у межах цього провадження не оспорюються рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця, що виключає можливість застосування до розгляду заяви ТОВ "Вердикт Капітал" положень статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, частини другої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження".

З урахуванням вищевикладеного, суд визнає помилковими посилання заявника на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 22 липня 2019 року у справі №822/1659/18, адже у зазначеній справі колегія суддів суду касаційної інстанції не аналізувала наведені вище положення ЦПК України, пославшись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №826/7941/17, у якій Судом наведені висновки щодо застосування у спірних відносинах положень статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України, які з 15 грудня 2017 року втратили чинність.

Прийняття до провадження заяви (справи) судом, до компетенції якого її розгляд не відноситься, буде порушенням вимог статті 6 Європейської Конвенції з прав людини, яка гарантує кожному розгляд його справи "судом, встановленим законом".

Підсумовуючи наведене вище, суд констатує, що розгляд заяви ТОВ "Вердикт Капітал" про заміну сторони виконавчого провадження не відноситься до компетенції адміністративного суду. Натомість розгляд такої заяви має проводитись місцевим загальним судом у порядку, визначеному статтями 442, 446 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно із частиною другою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Враховуючи та на підставі наведеного, суд вважає за необхідне заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" про заміну сторони у виконавчому провадженні шляхом заміни стягувача його правонаступником від 08 червня 2021 року повернути заявнику без розгляду.

Керуючись статтями 167, 169, 243, 248, 255, 256, 294, 295, 371 та Перехідними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" про заміну сторони у виконавчому провадженні шляхом заміни стягувача його правонаступником від 08 червня 2021 року - повернути заявнику без розгляду.

Роз`яснити заявнику право звернутись з цією заявою до місцевого загального суду у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Полтавський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвалу суду не вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.О. Удовіченко