Справа № 420/3389/21
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3389/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року м. Одеса

У залі судових засідань №18

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

при секретарі судового засідання - Донець В.Р.

за участю сторін:

представника позивача - Нікішева О.В.

представника відповідача - Сороколіт І.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кастонс Пром» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Кастонс Пром» з позовною заявою до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.12.2020 року №4, №4.

За цією позовною заявою відкрито загальне позовне провадження у відповідності до ст. 12 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, а позивачу - відповіді на відзив.

Ухвалою від 22 квітня 2021 року судом задоволена заява представника відповідача про розгляд цієї справи в режимі відео конференції.

Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Позов обґрунтований тим, що відповідачем під час перевірки безпідставно зроблені висновки про завищення позивачем суми від`ємного значення з податку на додану вартість за серпень 2020 року та завищення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, оскільки позивачем наданні всі первинні документи, які свідчать про товарність операцій позивача з придбання сировини, надані документи на підтвердження наявності умов для здійснення господарської діяльності, наявність майнового комплексу, обладнання, сертифікатів відповідності на продукцію, тощо. Здійснення операцій позивачем з ТОВ «Екзотік Фрутс», ТОВ «Геліон-М» підтверджується первинними документами та такі операції пов`язані з придбанням сировини (фруктів) для виробництва добрив, у позивача наявні трудові ресурси та необхідне обладнання для такого виробництва. Твердження відповідача про те, що кількість використаної електроенергії свідчить про відсутність виробничих процесів на підприємстві є безпідставними, оскільки позивачем здійснюється використання електроенергії в достатній кількості, про що свідчать відповідні докази та цієї електричної енергії цілком достатньо для здійснення такого виробництва. Щодо тверджень про відсутність залишків готової продукції позивач зазначив, що ним всю вироблену продукції завантажено для транспортування до порту за експортними контрактами та фактично експортовано, про що свідчать митні декларації. Щодо тверджень відповідача про виробництво позивачем добрив, які не дозволені до використання в Україні, позивач зазначив, що добрива із кодом УКТЗЕД 3105 є такими, виробництво яких в Україні дозволено без державної реєстрації. Щодо розбіжностей залишків товарних запасів за даними бухгалтерського обліку, позивач це пояснює збоями в роботі програми 1С, що підтверджується листом на адресу ТОВ «Форт Айті», такі неполадки були виправлені та податковому органу надані вірні дані бухгалтерського обліку. Щодо правовідносин з ДП «ДГ ім. М.І. Кутузова Одеської ДС ДС НААН» позивач зазначив про придбання у цього підприємства пшениці, яка зберігається на складах підприємства, відсутність товарно-транспортних накладних та складських квитанцій не є підставою для визнання операцій такими, що здійснені без фактичної передачі товару, а оплата товару здійснена шляхом зарахування зустрічних вимог за іншим договором з цим підприємством на поставку добрив. Таким чином, позивач зазначає про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та наявність підстав для їх скасування.

Представник відповідача в судове засідання з`явився, просив відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. Відзив на позовну заяву обґрунтований відповідачем тим, що позивачем імпортовано свіжі фрукти, які після перетину кордону на склади позивача не надходили та в господарській діяльності не використовувалися, що підтверджується недоліками в первинних документах, зокрема різними адресами в ТТН, договорах, СМR, що свідчить про дефектність цих документів. Крім того, відповідач зазначив, що аналізом умов та можливостей здійснення позивачем господарської діяльності з переробки фруктів в добрива встановлено виготовлення позивачем добрив, які не дозволені для використання в Україні, а за результатами інвентаризації встановлено відсутність на підприємстві залишків готової продукції та сировини, відсутність будь-якої діяльності на підприємстві. З візуального огляду під час інвентаризації основних засобів позивача встановлено не використання їх протягом тривалого часу та відсутності потужностей для переробки значної кількості сировини, придбаної за лютий-липень 2020 року. За даними бухгалтерського обліку встановлені розбіжності залишків на початок та кінець періоду. Також відповідачем зазначено, що кількість використаної електроенергії не відповідає потужності основних засобів та таке виробництво має споживати більше електроенергії. Підтвердження використання води взагалі відсутнє. Таким чином, враховуючи здійснення постачання сировини протягом періоду перевірки майже кожного дня, основних засобів позивача не достатньо для переробки такої кількості сировини, а тому відповідачем зроблені висновки про не підтвердження переробки сировини, зберігання сировини та готової продукції, що свідчить про нереальність господарських операцій з придбання фруктів позивачем. Щодо правовідносин позивача з ДП «ДГ ім. М.І. Кутузова Одеської ДС ДС НААН» відповідач зазначає про не надання товарно-транспортних накладних, складських квитанцій, відсутність оплати товару, а тому зазначає про не підтвердження цих господарських операцій документально. Таким чином, відповідач зазначає про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та відсутність підстав для їх скасування.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, докази, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення проти позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кастонс Пром» зареєстровано як суб`єкт господарювання у грудні 2017 року, основним видом діяльності позивача є виробництво добрив і азотних сполук, позивач є платником податку на додану вартість, виробничі потужності підприємства знаходяться за адресою: Одеська область, Іванівський район, с. Іванівка, вул. Центральна, 94, за цією адресою позивач орендує майновий комплекс на підставі договору оренди №1 від 02.04.2019 року (Том І, аркуші справи 95-96).

ГУ ДПС у м. Києві в період з 28.10.2020 року по 10.11.2020 року проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «Кастонс Пром» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за серпень 2020 року, за результатами якої складений акт перевірки №2193/26-15-07-04-01/43068454 від 16.11.2020 року (Том І, аркуші справи 102-118).

Зазначеною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, 198.3, 198.5, 198.6 ст. 198, п. 200.1, 200.4 ст. 200, п. 201.1, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення позивачем суми від`ємного значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду за серпень 2020 року на 5570025 грн і відповідно завищення суми бюджетного відшкодування за серпень 2020 року на цю суму, а також завищення заявленої суми бюджетного відшкодування ПДВ за серпень 2020 року у розмірі 62400 грн.

На підставі акту перевірки №2193/26-15-07-04-01/43068454 від 16.11.2020 року, ГУ ДПС у м. Києві 4 грудня 2020 року винесено податкове повідомлення-рішення №4, яким позивачу зменшена сума бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за серпень 2020 року в розмірі 5570025 грн. та застосовані до позивача штрафні (фінансові) санкції в розмірі 2785012,50 грн., податкове повідомлення-рішення №4, яким позивачу відмовлено у бюджетному відшкодуванні за серпень 2020 року з податку на додану вартість на суму 62400 грн. (Том І, аркуші справи 98-101).

Позивач не погодився з правомірністю податкових повідомлень-рішень та оскаржив їх в адміністративному порядку до ДПС України, однак скарга позивача залишена без задоволення, оскаржувані податкові повідомлення-рішення без змін (Том І, аркуші справи 131), а тому позивач звернувся до суду з цим позовом про скасування податкових повідомлень-рішень в судовому порядку.

З акту перевірки №2193/26-15-07-04-01/43068454 від 16.11.2020 року вбачається, що підставою для висновків про порушення позивачем положень ст. 185, 198, 200, 201 Податкового кодексу України стали наступні виявлені факти.

Відповідачем здійснений виїзд за адресою: Одеська область, Іванівський район, с. Іванівка, вул. Центральна, 94 та проведено інвентаризацію залишків товарно-матеріальних цінностей, основних засобів та встановлено відсутність залишків готової продукції (добрива) та сировини станом на 09.07.2020 року, відсутність будь-якої діяльності під час проведення інвентаризації, встановлено орендовані та власні основні засоби, під час огляду яких виявлено, що вони не використовувалися протягом тривалого часу та не відповідають потужностям для переробки значної кількості сировини (1930016 кг фруктів) придбаної за період лютий-липень 2020 року.

Крім того, надані документи бухгалтерського обліку по рахункам 20, 23 щодо залишків на початок лютого 2020 року та травня 2020 року не відповідають даним, які надавалися підприємством під час попередньої перевірки за квітень 2020 року (акт №661/26-15-05-04-01/41792305 від 16.07.2020 року), а залишки по рахунку 26 на початок липня 2020 року не відповідають залишкам на кінець червня 2020 року.

Також підприємством не надано під час перевірки оборотно-сальдові відомості по рахунку 28 «Товар» та не надані товарно-транспортні накладні, складські документи на пшеницю.

Відповідач в акті перевірки зазначає про не можливість здійснення господарських операцій контрагентом позивача ТОВ «ЕКЗОТІК ФРУТС», який є «вигодо формуючим суб`єктом», що підтверджується зустрічною звіркою цього підприємства. Також відповідач посилається на акт попередньої перевірки позивача за липень 2020 року, яким також встановлено порушення підприємством вимог податкового законодавства.

Відповідач зазначає, що позивач здійснює придбання фруктів з метою переробки їх в добрива, однак добрива, які декларує позивач відсутні у державному реєстрі пестицидів і агрохімікатів дозволених до використання в Україні; розрахунок використання електроенергіє та співставлення даних з даними потужності основних засобів свідчить про неможливість переробки 1930016 кг фруктів за лютий-липень 2020 року; використання води взагалі не підтверджено; систематичність поставки фруктів свідчить про безперервність процесу виробництва, що суперечить технологічному процесу, оскільки кожна партія товару повинна перероблятися в окремому резервуарі для контролю ступеню готовності кінцевої продукції; фрукти позивачу поставлялися ТОВ «ЕКЗОТІК ФРУТС» та ТОВ «ГЕЛІОН-М», однак підтвердити ці операції стосовно врахування реального часу здійснення операцій, наявності трудових ресурсів, основних засобів не можливо, ці операції не мали реальний характер та здійснені без мети настання реальних наслідків.

Щодо правовідносин позивача з ДП «ДГ ім. М.І. Кутузова Одеської ДС ДС НААН» відповідачем в акті перевірки зазначено про не надання товарно-транспортних накладних, складських квитанцій, відсутність оплати товару, тобто про не підтвердження цих господарських операцій документально.

Суд вважає висновки податкового органу, викладені в акті перевірки позивача не обґрунтованими, зробленими на припущеннях та такими, що спростовуються наданими доказами в справі, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з змістом положень п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податковий кредит складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними, митними деклараціями, іншими документами.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

При цьому, відповідно до положень ст. 1, ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, право на формування податкового кредиту виникає у підприємства в разі фактичного здійснення господарських операцій, підтвердження первинними документами здійснення таких операцій та наявності належним чином оформлених податкових накладних.

З наданих до суду доказів вбачається, що поставка фруктів на територію України позивачу протягом січня 2020 року серпня 2020 року здійснювалася компанією Escorabadjo KFT за контрактом від 23.09.2019 року №20190923 на умовах поставки CPT Одеса, вул. Агрономічна, 210 та протягом цього періоду позивачем імпортовано свіжі фрукти в кількості 953928 кг за ВМД (Том ІІ, аркуші справи 224-250, Том ІІІ, аркуші справи 1-26). При цьому, з наявних в справі товарно-транспортних накладних вбачається, що перевезення товару з адреси: м. Одеса, вул. Агрономічна, 205 за адресою майнового комплексу позивача: Одеська область, Іванівський район, с. Іванівка, вул. Центральна, 94, здійснювалося перевізником ТОВ «ВІНТРАНС» на підставі договору від 21 травня 2019 року №21/05-19 (Том ІІІ, аркуші справи 27-30).

Відповідач зазначає, що в наданій до суду товарно-транспортній накладній №001142 від 22.01.2020 року зазначена адреса: м. Київ, вул. Каховська, 64, в товарно-транспортній накладній №7 від 11.02.2020 року зазначено пунктом навантаження тільки м. Одеса, а в СМR №005463, наданій при митному оформленні товарів зазначено пункт розвантаження: Харків/Україна, що разом з даними про адресу: м. Одеса, вул. Агрономічна, 210, свідчить про дефектність цих документів. Також, відповідач посилається на невідповідність транспортних засобів зазначених в митних документах та товарно-транспортних накладних.

Крім того, відповідач посилається на висновки Верховного Суду в рішенні від 06.06.2018 року у справі №11/811/2247/14, в рішенні від 12.06.2018 року у справі №815/3310/17 щодо того, що товарно-транспортні накладні мають бути як у покупця так і у продавця, вони є доказом отримання/надання транспортних послу та мають містить всю необхідну інформацію.

Суд критично ставить то зауважень відповідача щодо товарно-транспортних документів, а також документів щодо імпорту фруктів, оскільки факт імпорту підтверджується митними деклараціями та документами до них, позивачем зазначено, що адреса: м. Одеса, вул. Агрономічна, 210 є технічною помилкою та фактично вірною є адреса: м. Одеса, вул. Агрономічна, 205, імпортований товар фактично перетнув кордон України та доставлений за адресою складів позивача за адресою: м. Одеса, вул. Агрономічна, 205, а в подальшому ТОВ «ВІНТРАНС» перевезений за адресою майнового комплексу позивача: Одеська область, Іванівський район, с. Іванівка, вул. Центральна, 94, що підтверджується товарно-транспортними накладними. Щодо адреси: м. Київ, вул. Каховська, 64, позивач зазначив в позові що використовує два склади, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Агрономічна, 205, а також за адресою: м. Київ, вул. Каховська, 64 та договори щодо використання цих складів надавалися позивачем під час перевірки.

Крім того, суд звертає увагу, що окремі недоліки в оформленні первинних документах не можуть бути підставою для висновків про відсутність господарських операцій, що відповідає висновкам Верховного Суду в рішенні від 28.02.2018 року у справі №806/1033/17, від 17.04.2018 року у справі №815/2578/16.

Відповідач зазначає, що графа 30 митних декларацій, наданих позивачем, свідчить про доставку товару за іншими адресами ніж склади позивача, однак суд з такими твердженнями не погоджується, оскільки відповідно до «Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №651 ця графа стосується місця, у якому здійснюється пред`явлення товару (зони митного контролю або місце де може бути здійснено митний огляд товарів).

Відповідач зазначає в акті перевірки про те, що основним чинником виникнення від`ємного значення з ПДВ, заявленого до відшкодування стало здійснення експортних операцій добрив за експортними митними деклараціями та не заперечує факт такого експорту за контрактом від 23.09.2019 року №SE09/09 з Escorabadjo KFT на адресу WILHELMEN SHIPS SERVICE GERGIA LLC. Про такі самі обставини позивач зазначає в своєму позові та надані докази надходження на рахунки позивача валютних коштів за експортним контрактом (Том IV, аркуші справи 82-105, 110-147).

Разом з цим відповідач зазначає в акті, що в звітному періоді платник податків оформлював взаємовідносини з ризиковим контрагентом, що вплинуло на від`ємне значення у декларації з ПДВ заявленого до бюджетного відшкодування, зокрема, ТОВ «ЕКЗОТІК ФРУТС»

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Кастонс Пром» та ТОВ «ЕКЗОТІК ФРУТС» 21 червня 2019 року укладений договір купівлі-продажу №2106-2019, за умовами якого ТОВ «ЕКЗОТІК ФРУТС» має поставити позивачу товар фрукти в асортименті, поставка здійснюється шляхом самовивозу зі складу за адресою: 8км + 100м траси Одеса-Київ, Одеська область, Біляївський район, Усатівська сільрада (Том ІІІ, аркуші справи 106-108).

Крім того, між ТОВ «ЕКЗОТІК ФРУТС» та ТОВ «Кастонс Пром» був укладений договір комісії №06/05 від 06.05.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ЕКЗОТІК ФРУТС» придбавало імпортний товар фрукти у нерезидентів за імпортними контрактами для позивача (Том ІІІ, аркуші справи 56-59).

ТОВ «ЕКЗОТІК ФРУТС» виписувалися позивачу податкові накладні, суми податку на додану вартість по яким включені позивачем до податкового кредиту, що сторонами не заперечується та зазначено в акті перевірки.

Таким чином, ТОВ «ЕКЗОТІК ФРУТС» фактично поставлялися позивачу фрукти як за договором комісії, так і за договором купівлі-продажу для використання цих фруктів в господарській діяльності позивача, тобто, їх переробки в добрива.

На підтвердження здійснення таких операцій, крім договорів позивачем надано до суду звіти комісіонера за договором №06/05 від 06.05.2019 року, митні декларації, оформлені при імпорті фруктів, видаткові накладні та товарно-транспортні накладні (Том ІІ, аркуші справи 68-86, 91-115, Том ІІІ, аркуші справи 60-61, 125-149), платіжні доручення щодо оплати товарів за цими договорами (Том І, аркуш справи 250, Том ІІ, аркуші справи 1-6, 11-25).

Позивачем надано до суду статут ТОВ «ЕКЗОТІК ФРУТС», витяг з реєстру платників податку на додану вартість ТОВ «ЕКЗОТІК ФРУТС», виписку є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, рішення зборів засновників підприємства, наказ про призначення керівника ТОВ «ЕКЗОТІК ФРУТС», договір оренди складських приміщень, зазначених в договорі купівлі-продажу від 21 червня 2019 року №2106-2019: 8км + 100м траси Одеса-Київ, Одеська область, Біляївський район, Усатівська сільрада, контракти ТОВ «ЕКЗОТІК ФРУТС» з імпортерами фруктів, довідку про відкриті рахунки, які були витребувані позивачем у свого контрагента перед укладення договору з ним, тощо, тобто, позивачем проявлена обачність в виборі контрагента (Том ІІІ, аркуші справи 62-105).

Позивачем також надані до суду отримані від ТОВ «ЕКЗОТІК ФРУТС» документи, які підтверджують оренду адміністративних приміщень цим підприємством (договори), податкову звітність цього контрагента, яка свідчить про наявність трудових ресурсів, бухгалтерську довідку щодо сплачених цим підприємством податків за 2020 рік, податкову звітність з податку на додану вартість за 2020 рік, що свідчить про здійснення господарської діяльності цим підприємством (Том VI, аркуші справи 89-250, Том VIІ, аркуші справи 1-22), митні декларації щодо імпорту ТОВ «ЕКЗОТІК ФРУТС» фруктів, які підтверджують можливість реалізації фруктів на адресу позивача (Том VIІ, аркуші справи 23-98), товарно-транспортні накладні та звіти комісіонера, які підтверджують поставку фруктів позивачу (Том VIІ, аркуші справи 99-198), контракт, укладений ТОВ «ЕКЗОТІК ФРУТС» з іноземною компанією на поставку фруктів (Том VIІ, аркуші справи 13-16).

Сплата митних платежів позивачем при імпорті товару підтверджується відповідними платіжними дорученням (Том ІІІ, аркуші справи 35-55).

Крім того, позивач здійснював придбання фруктів за господарськими операціями з ТОВ «ГЕЛІОН-М» для їх переробки на добрива.

Так, з матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Кастонс Пром» та ТОВ «ГЕЛІОН-М» 01.11.2018 року укладений договір купівлі-продажу №01/11-2018, за умовами якого ТОВ «ГЕЛІОН-М» має поставити позивачу товар - фрукти, а позивач сплатити кошти за товар, поставка здійснюється на умовах самовивозу (Том ІІІ, аркуші справи 151-153, 164).

На підтвердження здійснення операцій з поставки ТОВ «ГЕЛІОН-М» на адресу позивача фруктів до суду надані платіжні доручення щодо оплати коштів за товар (Том ІІІ, аркуші справи 154-163, 165-166), видаткові накладні та товарно-транспортні накладні (Том ІІІ, аркуші справи 173-190).

Позивачем надано до суду статут ТОВ «ГЕЛІОН-М», витяг з реєстру платників податку на додану вартість ТОВ «ГЕЛІОН-М», виписку є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, рішення зборів засновників підприємства, наказ про призначення керівника ТОВ «ГЕЛІОН-М», тощо, тобто, позивачем проявлена обачність в виборі контрагента (Том ІІІ, аркуші справи 169-172, Том IV, аркуші справи 13-33).

Позивачем також надані до суду отримані від ТОВ «ГЕЛІОН-М» документи, які підтверджують оренду приміщень цим підприємством, та ця адреса співпадає з даними, зазначеними в товарно-транспортних накладних, бухгалтерську довідку щодо сплачених цим підприємством податків за 2020 рік, штатний розпис та податкову звітність цього контрагента, яка свідчить про наявність трудових ресурсів, податкову звітність з податку на додану вартість за 2020 рік, податку на прибуток, що свідчить про здійснення господарської діяльності цим підприємством, митні декларації та зовнішньоекономічні контракти, які свідчать про імпорт цим підприємством фруктів та можливість їх реалізації позивачу (Том V, аркуші справи 234-250, Том VI, аркуші справи 1-88, Том VIІ, аркуші справи 199-220, 228).

Перевезення фруктів здійснювалося перевізником ТОВ «ВІНТРАНС» на підставі договору від 21 травня 2019 року №21/05-19, що підтверджується товарно-транспортними накладними, зазначеними вище, платіжними дорученнями щодо сплати цих послуг (Том ІІ, аркуші справи 7-10), заявками на перевезення фруктів (Том ІІ, аркуші справи 26-44), актами надання послуг з перевезення, рахунками на оплату транспортних послуг (Том ІІ, аркуші справи 45-46, Том ІІІ, аркуш справи 150, 167-168).

До суду також надано докази, які підтверджують наявність у позивача для здійснення господарської діяльності робочої сили, зокрема, штатні розписи, звіти (Том ІІІ, аркуші справи 191-199), надані докази оренди цілісного майнового комплексу за адресою: Одеська область, Іванівський район, с. Іванівка, вул. Центральна, 94, який включає як нежитлові приміщення, амфори, так і обладнання (Том ІІІ, аркуші справи 212-223), сплату коштів за оренду майнового комплексу (Том ІІ, аркуші справи 47-53), складення актів про надані послуги з оренди майнового комплексу (Том ІІ, аркуші справи 61-67).

Щодо доводів відповідача про недостатність електричної енергії для здійснення виробничих процесів позивачем, виходячи з даних потужності обладнання для виробництва добрив, слід зазначити, що в матеріалах справи наявні акти прийняття-передачі товарної продукції, підписані як постачальником електричної енергії, так і власником майнового комплексу МПП «Одеса-Бласко», відповідно до яких споживачем використано в січні 2020 року 2691 кВт/год електроенергії, в лютому 2020 року - 2519 кВт/год електроенергії, в березні 2020 року - 2812 кВт/год електроенергії, в квітні 2020 року - 2088 кВт/год електроенергії, в травні 2020 року - 1204 кВт/год електроенергії, в червні 2020 року - 399 кВт/год електроенергії, в липні 2020 року - 133 кВт/год електроенергії, а відповідно до актів про надання послуг з оренди майна позивачем відшкодовуються витрати на електроенергію власнику комплексу (Том ІІ, аркуші справи 54-67).

При цьому, в матеріалах справи наявний лист МПП «Одеса-Бласко», в якому цим підприємством надано інформацію в розрізі переданого позивачу майнового комплексу, наступного змісту з наданням відповідних схем (Том ІІІ, аркуші справи 111-114).

Бункер 7 тон (2 штуки 14 тон) споживають 15 кВт/год та призначені для завантаження первинної сировини, подрібнювач потужністю 20 тон на годину 2 штуки, загальна потужність 40 тон за годину споживає 15 кВт/год, насос ПМН-28 потужністю 28 тон на годину 2 штуки, загальна потужність 15 кВт/год, тобто, загальне споживання для первинної обробки сировини складає 45 кВт/год на 40 тон сировини.

Позивачем надані до суду паспорти, керівництва з експлуатації електричного подрібнювача, системи зворотного осмосу, яка використовується для демінералізації води та за твердженнями позивача з цих підстав виробництво використовує малу кількість води, тощо (Том ІV, аркуші справи 34-81), сертифікати якості добрив, паспорти безпеки з виробництва добрив, програми технічного нагляду за цим виробництвом, акти відбору зразків добрив, їх випробувань, акт обстеження виробництва, яке розташоване за адресою: Одеська область, Іванівський район, с. Іванівка, вул. Центральна, 94, технологічна карта з виробництва добрив, технічні умови щодо добрив органічних та органічно-мінеральних, протоколи випробувань зразків добрив (Том ІV, аркуші справи 148-250, Том VІІ, аркуші справи 229-250, Том VІІІ, аркуші справи 1-4).

Зазначені документи також підтверджують здійснення позивачем діяльності з виготовлення добрив.

Також позивачем надані до суду накладні-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів, зокрема, сировини фруктів (Том ІV, аркуші справи 106-109), накладні на передачу готової продукції добрив на склад (Том ІІІ, аркуші справи 115-124), акт приймання-передачі Біо бактерій для виготовлення добрив у кількості 300 л на безоплатній основі від ТОВ «МІНДОБРИВА УКРАЇНИ» (Том VІІІ, аркуш справи 12), дані бухгалтерського обліку, зокрема, оборотні сальдові відомості, картки рахунків (Том V, аркуші справи 1-32), які також підтверджують належне оформлення господарських операцій в бухгалтерському обліку.

В позові позивачем описаний процес виготовлення добрив в цистернах для анаеробного оброблення процес розкладання органічної речовини плодів плодівництва (банани, апельсини, яблука, тощо) і виноградарства, овочівництва. Виробництво біоорганічного добрива засноване на процесі перетворення рослинних продуктів харчування в поживну субстанцію за допомогою мікроорганізмів.

Позивач зазначає, що розвантаження фруктів здійснюється за допомогою автонавантажувача та потребує не більше 3х осіб робочої сили для розвантаження 71 тони фруктів протягом 3х годин, в подальшому завантажуються бункери працівниками в кількості 5 осіб та запускається процес переробки, управляє яким одна особа з пульта. Дроблення відбувається шляхом шнекової подачі сировини з бункерів до дробильних машин, які переробляють 40 тон сировини за годину та витрачають при цьому 15 кВт електроенергії за годину. Сировина потрапляє до вивантажувальних ям та відкачується помповими насосами до амфор у цех анаеробного процесу та витрачають при цьому 15 кВт за годину. В амфори (10 штук по 50 тон) заливається мікробіологічний препарат, який запускає анаеробний процес в подрібненій сировині. Протягом 24 годин в амфорах починається поділ сировини на густу і рідку фракції, при цьому густа фракція піднімається наверх, а рідка частково зливається , а частково використовується повторно.

Та рідка частина, яка зливається проходить через фільтрацію зворотного осмосу (продуктивність 1,2 тони за годину, потужність 1,5 кВт/ година) та використовується для виготовлення мікродобрив, а також в господарських цілях. В подальшому в амфори добавляється нова подрібнена сировина, а для зберігання рідини використовуються амфори місткістю 1000 тон.

В подальшому тверда фракція засипається в бочки, перевозиться до цеху та анаеробний процес переривається шляхом додавання вапняку, який зупиняє біологічну реакцію, додається торф для надання пухкості і створення кристальної решітки, відбувається змішування в змішувачах отриманого продукту до однорідної маси, потужність яких складає 2,5 кВт/година та за цей час перемішується 2,5 тони маси. В подальшому готова продукція засипається в мішки по 30 кг, мішки зшиваються, встановлюються на палети та розміщуються в цеху. Сумарно для переробки сировини у кількості 40 тон витрачаються 45 кВт.

Позивачем також в позові здійснений розрахунок витрат електричної енергії виходячи з фактично переробленої сировини за перевірений період.

Так, за лютий 2020 року перероблено 1039 тон сировини та витрачено при цьому 2519 кВт електричної енергії, за січень 2020 року перероблено 1807 тон сировини та витрачено 2691 кВт, за березень 2020 року перероблено 362 тони сировини та витрачено 2812 кВт, за квітень 2020 року перероблено 6,5 тон сировини та витрачено 2088 кВт, за травень 2020 року перероблено 117 тон сировини та витрачено 1204 кВт, за червень 2020 року перероблено 354 тони сировини та витрачено 399 кВт, за липень 2020 року перероблено 204 тони сировини та витрачено 133 кВт, що узгоджується з наявними в матеріалах справи доказами.

При цьому розрахунки відповідача суд вважає безпідставними, оскільки вони не враховують описаний технологічний процес, не враховують кількість годин та потужність переробки сировини в тонах за годину, а висновки відповідача ґрунтуються тільки на потужності основних засобів за годину роботи. Будь-яких обґрунтованих доводів на спростування описаного позивачем технологічного процесу, кількості витраченого часу на переробку сировини, тощо, відповідачем в відзиві на позовну заяву не наведено.

Щодо використання води позивач зазначає про відсутність необхідності у великій кількості води з підстав застосування в технологічному процесі виробництва добрив фільтрації зворотного осмосу та повторного використання рідини.

Також, суд звертає увагу, що відповідачем не заперечується фактично імпорт позивачем фруктів, експорт добрив, а зазначається тільки про не можливість виготовити добрива з врахуванням відсутності трудових ресурсів, витрат електроенергії та води, а також зазначено про візуальне встановлення не використання обладнання в господарській діяльності, здійснення господарських операцій з ризиковими контрагентами.

При цьому, слід зазначити, що, незважаючи на ризиковість контрагентів ТОВ «ЕКЗОТІК ФРУТС», ТОВ «ГЕЛІОН-М», вони є діючими підприємствами, є платниками податку на додану вартість, звітують до податкових органів, орендують склади та адміністративні приміщення, здійснюють імпортні операції, відповідачем не надано доказів проведення щодо цих контрагентів позивача перевірок, притягнення їх до відповідальності, винесення щодо них податкових повідомлень-рішень, порушення щодо цих контрагентів кримінальних проваджень, тощо.

Відповідач надає узагальнену податкову інформацію щодо ТОВ «ЕКЗОТІК ФРУТС», яка начебто свідчить про неможливість здійснення цим підприємством господарських операцій, однак висновки, викладені в податковій інформації, є відображенням дій працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків. Правомірність нарахування сум грошового зобов`язання не може мотивуватися виключно даними податкової інформації. Податкова інформація має оцінюватись судом з урахуванням інших доказів у справі. Така позиція відповідає висновкам Верховного Суду в рішенні у справі №804/939/16 від 20.03.2018 року.

Крім того, як вже судом зазначено було вище позивач проявив обачність при здійснення господарських операцій з контрагентами та отримав від них всі необхідні документи, які свідчать про здійснення цими підприємствами господарської діяльності, можливості здійснення діяльності, звітування, належного призначення керівника підприємств, тощо.

Відповідач зазначає про відсутність за адресою здійснення виробництва добрив залишків продукції та сировини, однак позивач пояснює ці обставини повним відвантаженням всієї продукції за експортним контрактом, переробкою сировини та наявністю інших складів за адресми: м. Одеса, вул. Агрономічна, 205, а також м. Київ, вул. Каховська, 64, на яких будь-якої інвентаризації не здійснювалося.

Відповідач під час розгляду справи зазначав про неможливість використання позивачем кількості фруктів, імпортованих на митну територію України, оскільки фрукти є товаром, який швидко псується, однак позивач зазначив, що якість добрив не залежить від свіжості фруктів та вони використовуються в процесі переробки незалежно від їх якості.

Твердження відповідача щодо виробництва позивачем добрив, які відсутні у Державному реєстрі пестицидів і агрохімікатів, дозволених в Україні згідно з вимогами постанови Кабінету міністрів України №1328 від 21.11.2017 року є безпідставними, оскільки позивач здійснює експорт добрив за кодом УКТЗЕД 3105 добрива мінеральні або хімічні із вмістом двох чи трьох поживних елементів; азоту, фосфору та калію; інші добрива; товари цієї групи у таблетках чи аналогічних формах або упаковках масою брутто не більше 10 кг. Та ці добрива віднесені до переліку агрохімікатів, дозволених до ввезення на митну територію України, виробництва, торгівлі, застосування та рекламування без їх державної реєстрації.

Відповідач в акті перевірки зазначає про те, що надані документи бухгалтерського обліку по рахункам 20, 23 щодо залишків на початок лютого 2020 року та травня 2020 року не відповідають даним, які надавалися підприємством під час попередньої перевірки за квітень 2020 року (акт №661/26-15-05-04-01/41792305 від 16.07.2020 року), а залишки по рахунку 26 на початок липня 2020 року не відповідають залишкам на кінець червня 2020 року, однак позивач це пояснює технічним збоями в програмі 1С, що стало підставою для звернення до ТОВ «Фотр Айті» та виправленням даних бухгалтерського обліку в подальшому.

Щодо господарських відносин позивача з ДП «ДГ ім. М.І. Кутузова Одеської ДС ДС НААН» слід зазначити наступне.

Між позивачем та ДП «ДГ ім. М.І. Кутузова Одеської ДС ДС НААН» 31.08.2020 року укладений договір купівлі-продажу №31-08-20/15р, за умовами якого ДП «ДГ ім. М.І. Кутузова Одеської ДС ДС НААН» має поставити позивачу товар озиму пшеницю різних сортів, умови поставки товару транспортування покупцем (Том І, аркуші справ 237-238).

На оплату товару контрагентом позивача наданий рахунок-фактура, за видатковою накладною №78с від 31.08.2020 року товар поставлений позивачу 31 серпня 2020 року (Том І, аркуші справи 235-236), а транспортування пшениці здійснено за товарно-транспортними накладним за адресою майнового комплексу позивача: Одеська область, Іванівський район, с. Іванівка, вул. Центральна, 94, (Том І, аркуші справи 239-249).

При цьому, зерно не зберігається на зерновому складі, а нормами законодавства не заборонено зберігання зерна на власних складах та при цьому відсутній обов`язок у позивача на оформлення складських квитанцій, а відсутність оплати обґрунтовується позивачем заліком зустрічних однорідних вимог, оскільки за договором поставки позивачем відвантажено ДП «ДГ ім. М.І. Кутузова Одеської ДС ДС НААН» мінеральні добрива.

Позивачем надані до суду довідки податкового органу, складені за результатами перевірок позивача щодо заявленої суми бюджетного відшкодування за липень 2018 року, серпень 2018 року, вересень 2018 року, лютий 2019 року, які свідчать про можливість позивача здійснювати господарську діяльність з виробництва добрив (Том І, аркуші справи 67-94).

Відповідач під час розгляду справи заявляв про необхідність допиту в якості свідка посадової особи податкового органу, яка здійснювала перевірку та була присутня під час інвентаризації для підтвердження розрахунків витрат електроенергії, викладених в акті перевірки та пояснення обставин щодо висновку про відсутність будь-якої діяльності під час інвентаризації на підприємстві, однак судом відмовлено в задоволенні цього клопотання, оскільки всі розрахунки містяться в акті перевірки, а висновки щодо відсутності діяльності підприємства за твердженнями представника відповідача зроблені виходячи з візуального огляду майнового комплексу та відсутності сировини і готової продукції.

При цьому, позивач не заперечує відсутність сировини і готової продукції під час проведення інвентаризації, представником відповідача надані пояснення, що обладнання позивача знаходилося в стані, який свідчить про тривале не використання його, що підтверджується фото фіксацією, а тому суд не вбачав за необхідне виклик свідка для підтвердження обставин, зазначених в акті перевірки.

При цьому, судом досліджені матеріали фото фіксації зроблені під час проведення інвентаризації (20 фотографій, записаний на СD-диск), які свідчать про те, що фактично під час інвентаризації за адресою майнового комплексу позивача будь-яка господарська діяльність не здійснювалася, обладнання не працювало, будь-яка сировина та готова продукція та території комплексу не знаходилася, в обладнанні не знаходилося будь-яких залишків сировини або готової продукції, однак така фото фіксація не є додатком до матеріалів інвентаризації, про таку фото фіксацію в матеріалах інвентаризації не зазначено. Крім того, позивач не заперечує, що на час інвентаризації на майновому комплексу позивача були відсутні залишки як сировини так і готової продукції, вся сировина була перероблена та добрива направлені на експорт.

Позивачем також надано до суду фото фіксацію, яка свідчить про наявність на території майнового комплексу позивача як обладнання для виготовлення добрив, так і сировини та готової продукції (Том V, аркуші справи 201-233).

При цьому, суд не приймає до уваги доводи позивача щодо встановлених обставин рішеннями інших судів про здійснення позивачем господарської діяльності з виробництва добрив з фруктів, поставлених позивачу ТОВ «ЕКЗОТІК ФРУТС», ТОВ «ГЕЛІОН-М», а також продажу добрив на адресу ДП «ДГ ім. М.І. Кутузова Одеської ДС ДС НААН», оскільки в зазначених позивачем справах мали місце операцій в інші періоди, рішення стосувалися відмови в реєстрації податкових накладних, а не результатів перевірки правомірності формування податкового кредиту та обставини реалізації ДП «ДГ ім. М.І. Кутузова Одеської ДС ДС НААН» добрив взагалі не є предметом перевірки, щодо якої розглядається ця справи.

Відповідач в акті перевірки зазначає про здійснення позивачем ризикових операцій з ТОВ «ЕКЗОТІК ФРУТС», яке не має необхідних умов для здійснення господарської діяльності, однак матеріалами справи це не підтверджується та сам факт наявності господарських операцій з контрагентом, який порушує податкове законодавство не може тягнути за собою негативні наслідки для платника податків у вигляді зменшення податкового кредиту, оскільки, даних про те, що позивач був обізнаний про такі дії його контрагента до суду не надано та якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Таку правову позицію неодноразово висловлював в своїх рішеннях Верховний Суд України та схожа позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 року у справі «Булавес» АД проти Болгарії».

Навіть в разі порушення контрагентом податкового законодавства позивач не може нести відповідальність за його дії, якщо податковий орган не доведе обізнаності позивача про такі дії контрагента, узгодженості дій з контрагентом для отримання податкової вигоди, тощо, проте таких доказів відповідачем до суду не надано.

Суд звертає увагу, що під час перевірки позивача всі первинні документи досліджувалися податковим органом, всі наявні в справі первинні документи містять необхідні реквізити та інформацію, з якої можливо встановити зміст і обсяг спірних господарських операцій, а щодо різних адрес в документах при імпорті позивачем фруктів, судом зазначені вище про безпідставність таких висновків акту перевірки.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак суд вважає, що відповідач не довів не здійснення спірних господарських операцій та його висновки в акті перевірки ґрунтуються на припущеннях.

Враховуючи зазначені обставини, у суду є всі підстави для визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги ТОВ «Кастонс Пром» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати розподіляються відповідно до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кастонс Пром» (вул. Центральна, буд. 94, смт. Іванівка, Іванівський район, Одеська область, 67200, ) до Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 04.12.2020 року №4, №4 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 04.12.2020 року №4.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 04.12.2020 року №4.

Стягнути з Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кастонс Пром» (вул. Центральна, буд. 94, смт. Іванівка, Іванівський район, Одеська область, 67200, ) сплачений судовий збір у розмірі 22700 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений та підписаний 17.06.2021 року.

Суддя Л.І. Свида