Справа № 520/16514/2020
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 р.Справа № 520/16514/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , П`янової Я.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.03.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 12.03.21 року по справі № 520/16514/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про поновлення на посаді та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати протиправним наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 19 жовтня 2020 року про застосування відносно ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення шляхом звільнення з посади;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Харківської області розглянути питання про поновлення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 ) на посаді, рівнозначній начальнику сектору дізнання Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області, з 19.10.2020 або на іншій посаді за його згодою;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області (61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд.5, ) виплатити ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.03.21 року адміністративний позов задовольнити частково.

Визнано протиправним наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 19 жовтня 2020 року про застосування відносно ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення шляхом звільнення з посади.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області поновити ОСОБА_1 на посаді начальника сектору дізнання Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області з 11 листопада 2020 року.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 різницю в заробітку за час виконання нижчеоплаченої роботи з 11 листопада 2020 року по 03 березня 2021 року в сумі 7233,39 грн з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.

Звернуто судове рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді до негайного виконання.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Відповідач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що з 07.11.2015 позивач був прийнятий на службу до ГУНП в Харківській області і з 12.08.2020 наказом ГУНП в Харківській області №242 о/с призначений на посаду начальника сектору дізнання Шевченківського відділу поліції ГУНП в Харківській області (а.с.55).

Наказом Головного управління національної поліції в Харківській області від 19.10.2020 №731 за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося в порушенні вимог п. 7 своїх функціональних обов`язків та п. 5 посадових інструкцій у частині не заслуховування на нарадах звітів з питань розслідування підлеглими кримінальних проваджень, застосовано відносно начальника сектору дізнання Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади (а.с. 11-12).

Згідно з вищезазначеним наказом оперуповноважений ВКП Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_2 , на якого наказом ГУНП в Харківській області від 30.06.2020 №1297 були покладені обов`язки дізнавача, під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000214 за ч. 1 ст. 358 КК України, своїми непрофесійними діями при спілкуванні з громадянкою ОСОБА_3 , яка підозрюється в підробці посвідчення водія, не продемонстрував їй нетерпимість до будь-яких проявів корупції, її незаконну пропозицію не відкинув, а навпаки, використовуючи свої службові повноваження та пов`язані з цим можливості, прийняв незаконну пропозицію в отриманні грошової винагороди за не притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинений кримінальний проступок. Лейтенанта поліції ОСОБА_2 наказом ГУНП в Харківській області від 13.10.2020 №322 о/с було звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Указана подія стала можливою внаслідок неналежного виконання своїх функціональних та посадових інструкцій позивачем, який контроль за підлеглим лейтенантом поліції ОСОБА_2 під час проведення ним досудового розслідування за кримінальним провадженням №0000214 не здійснював, звітів щодо проведення слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні у ОСОБА_2 не вимагав та не заслуховував.

Із вищевказаним наказом ОСОБА_1 був ознайомлений 26.10.2020, про що свідчить власноручний підпис.

Наказом ГУНП в Харківській області від 10.11.2020 №353 о/с капітана поліції ОСОБА_1 переміщено згідно з п. 3 (на посаду, нижче ніж та, на якій перебував поліцейський, як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції) ч. 1 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" на посаду інспектора сектору дізнання Шевченківського відділу поліції ГУНП в Харківській області, звільнивши з посади начальника сектору дізнання Шевченківського відділу поліції ГУНП в Харківській області (а.с. 148).

Підставою для видачі наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та про звільнення стали результати службового розслідування, проведеного на підставі наказу т.в.о. начальника ГУНП в Харківській області №1804 від 14.09.2020, викладені у висновку службового розслідування за фактом унесення відомостей до ЄРДР від 15.10.2020.

Позивач, вважаючи вищевказаний наказ Головного управління національної поліції в Харківській області від 19.10.2020 №731 про застосування відносно нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади протиправним, звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що як в ході службового розслідування, так і під час судового розгляду відповідачем не доведено доказів вини позивача у вчиненні дисциплінарного проступку, не обґрунтовано доцільність та співрозмірність застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади в поліції.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.

Так, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (надалі - Закон №580-VIII).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону №580-VIII, поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону №580-VIII, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до ст. 19 Закону №580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ (надалі - Дисциплінарний статут) визначається сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

У відповідності до ч.2 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Згідно з ч.1 ст.11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст.12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Приписами ст.13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень, перелік яких визначено у статті 13 Дисциплінарного статуту є вчинення дисциплінарного проступку, тобто протиправних, винних дій чи бездіяльність, що полягає в порушенні поліцейським службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Перелічені у статті 13 Дисциплінарного статуту види дисциплінарних стягнень застосовуються виходячи із обставин і характеру проступку, особи поліцейського, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередньої поведінки поліцейського, його ставлення до служби, ступеня його вини.

Звільнення зі служби в поліції є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни та є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Передумовою звільнення поліцейського за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, має бути грубе порушення службової дисципліни, встановлене внаслідок ретельного службового розслідування та підтверджене належним доказами.

Відповідно до положень ст.14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ч.10 ст. 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №893 від 07.11.2018 року затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 р. за №1355/32807 (далі - Порядок №893).

Пунктом 1 розділу 2 Порядку №893 передбачено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за на5гвмості достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до п. 1 розділу 5 Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

На підставі п.1 Розділу VI Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Положеннями ст.16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні, на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) або у відпустці.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно з ч. 1, ч.15 ст.15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Відповідно до ст. 17 Дисциплінарного статуту Національної поліції України відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) є тимчасовим заходом на час проведення службового розслідування та може бути застосовано до поліцейського у разі, якщо обставини виявленого дисциплінарного проступку унеможливлюють виконання посадових (функціональних) обов`язків ним або іншим поліцейським, а також якщо виконання поліцейським посадових (функціональних) обов`язків перешкоджає встановленню обставин виявленого дисциплінарного проступку. Відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) оформляється письмовим наказом керівника, до повноважень якого належить призначення на посаду та звільнення з посади поліцейського, та не може перевищувати строку, передбаченого для проведення службового розслідування або зазначеного в рішенні суду. Відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) у разі вчинення ним корупційного правопорушення або правопорушення, пов`язаного з корупцією, здійснюється відповідно до Закону України "Про запобігання корупції". Поліцейський, якому повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання службових обов`язків (посади) в порядку, визначеному законом. На період відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) у поліцейського вилучається службове посвідчення, спеціальний нагрудний знак, табельна вогнепальна зброя та спеціальні засоби.

Відповідно до ч.1, ч.11 ст.18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій. Отримання пояснень від поліцейського, який перебуває під вартою, здійснюється через адміністрацію місця ув`язнення шляхом його повідомлення про необхідність надіслати пояснення на зазначену дисциплінарною комісією адресу.

Згідно із приписами ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення.

У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо.

Крім того, пунктом 6 та 10 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено дві самостійні підстави для звільнення зі служби в поліції: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України та у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Як свідчать матеріали справи Наказом ГУНП в Харківській області від 10.11.2020 №353 о/с капітана поліції ОСОБА_1 переміщено згідно з п. 3 (на посаду, нижче ніж та, на якій перебував поліцейський, як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції) ч. 1 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" на посаду інспектора сектору дізнання Шевченківського відділу поліції ГУНП в Харківській області, звільнивши з посади начальника сектору дізнання Шевченківського відділу поліції ГУНП в Харківській області.

Підставою для видачі вищезазначеного наказу по особовому складу слугував наказ Головного управління національної поліції в Харківській області від 19.10.2020 №731 за вчинення дисциплінарного проступку в частині застосування до начальника сектору дізнання Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади.

З матеріалів справи слідує, що 11.09.2020 до чергової частини УОАЗОР ГУНП в Харківській області з Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області надійшла інформація про те, що працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві (далі - ТУ ДБР), спільно з працівниками УСБУ в Харківській області під процесуальним керівництвом прокуратури Харківської області, в рамках кримінального провадження від 05.08.2020 №0000391, внесеного працівниками ДБР до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, на підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтави, проводиться обшук у службових приміщеннях Шевченківського ВП (вул. Толбухіна, 103, м. Харків), а також за місцем мешкання начальника сектору дізнання Шевченківського ВП капітана поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП Шевченківського ВП лейтенанта поліції ОСОБА_4 , та оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП Шевченківського ВП лейтенанта поліції ОСОБА_2 .

За вказаним фактом наказом ГУНП в Харківській області від 14.09.2020 №1804 було призначено проведення службового розслідування.

Службовим розслідуванням встановлено, що 30.07.2020 до Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області від екіпажу УПП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що цього ж дня в районі будинку № 7 на майдані Свободи м. Харкова ними під час патрулювання був зупинений автомобіль "Тойота Камрі", н.з. НОМЕР_2 , під керуванням громадянки ОСОБА_3 , 1983 р.н. Під час перевірки документів та встановлення особи водія поліцейськими УПП в Харківській області були виявлені ознаки підробки посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 . У зв`язку з вищевикладеним, на місце події було викликано СОГ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області.

Вказану подію цього ж дня зареєстровано у ЖЄО ВП за №30214. Розгляд вказаного матеріалу було доручено оперуповноваженому СКП Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанту поліції ОСОБА_2

31.07.2020 відомості за вищевказаним фактом були внесені до ЄРДР за №0000214 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Проведення досудового розслідування було доручено сектору дізнання Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області, а саме оперуповноваженому ВКП Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанту поліції ОСОБА_2, на якого наказом ГУНП в Харківській області від 30.06.2020 №1297 були покладені обов`язки дізнавача.

05.08.2020 слідчими ДБР розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000391 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Із судових рішень у справі №554/8164/20 встановлено, що лейтенант поліції ОСОБА_2 , вимагав та 02.09.2020 отримав від громадянки ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 51000 грн за прийняття рішення про закриття кримінального провадження. У зв`язку з цим за місцем мешкання та роботи капітана ОСОБА_5 , лейтенантів поліції ОСОБА_4 і ОСОБА_2 було проведено обшуки.

За результатами обшуку в приміщенні службового кабінету лейтенанта поліції ОСОБА_2 було виявлено та вилучено 2 ноутбуки та матеріали ЄРДР від 31.07.2020 №0000214. За місцем мешкання останнього вилучено 7200 грн. За місцем мешкання капітана поліції ОСОБА_5 працівниками ДБР вилучено 9500 грн та мобільний телефон. За місцем мешкання лейтенанта поліції ОСОБА_4 вилучено 2500 грн та мобільний телефон.

11.09.2020 працівниками ДБР лейтенанту поліції ОСОБА_2 вручено повідомлення про підозру про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. У тексті вищезазначеної підозри зазначено, що лейтенант поліції ОСОБА_2 діяв за змовою з невідомими поліцейськими Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області.

Опитаний начальник сектору дізнання Шевченківського ВП капітан поліції ОСОБА_1 пояснив, що він взагалі громадянку ОСОБА_3 до відділу поліції не викликав та з нею не спілкувався. Капітан поліції ОСОБА_1 зазначив, що він, як керівник сектору дізнання ВП, знав про кримінальне провадження за фактом підробки посвідчення водія ОСОБА_3 , оскільки проведення досудового розслідування ним було доручено лейтенанту поліції ОСОБА_2 . Подальший контроль за проведенням досудового розслідування ОСОБА_2 за вищезазначеним кримінальним провадженням він не здійснював. Лейтенант поліції ОСОБА_4 будь-якої участі не приймав у проведенні розслідування вищезазначеного провадження.

У ході службового розслідування, з метою опитування громадянки ОСОБА_3 , був здійснений телефонний дзвінок вказаній громадянці за номером НОМЕР_3 , який зазначений у поясненні лейтенанта поліції ОСОБА_2 . Під час бесіди громадянка, яка відповіла на дзвінок, представилась ОСОБА_3 та повідомила, що вона на даний час перебуває у м. Одеса, Україна, тому прибути до ВІОС УКЗ ГУНП в Харківській області не може. Проте, вона погодилась надати пояснення по електронній пошті. У своєму поясненні громадянка ОСОБА_3 підтвердила факт виявлення наприкінці липня - початку серпня 2020 року поліцейськими УПП в Харківській області посвідчення водія з ознаками підробки. За даним фактом її чотири рази по телефону викликав лейтенант поліції ОСОБА_2 , але точних дат запрошень вона не пам`ятає. Разом з цим, ОСОБА_3 повідомила, що вона двічі зустрічались у службовому кабінеті Шевченківського відділу поліції та два рази за межами даного підрозділу з ОСОБА_2 . Під час останньої зустрічі, дату не запам`ятала, вона передала лейтенанту поліції ОСОБА_2 гроші за позитивне вирішення питання з приводу її посвідчення водія. Гроші ОСОБА_2 вона передавала на вулиці за межами відділу поліції. Зазначене пояснення громадянка ОСОБА_3 засвідчила своїм електронним підписом.

Згідно журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області у період з 01.06.2020 по теперішній час громадянка ОСОБА_3 зареєстрованою не значиться (довідка СКЗ Шевченківського ВП від 01.10.2020).

З пояснень, наданих позивачем, вбачається, що позивач як керівник сектору дізнання ВП, знав про кримінальне провадження за фактом підробки посвідчення водія ОСОБА_3 , оскільки проведення досудового розслідування ним було доручено лейтенанту поліції ОСОБА_2 , однак з громадянкою ОСОБА_3 він жодного разу не зустрічався, не викликав її до службового кабінету і тим паче не отримував від неї неправомірної вигоди.

Крім того, у висновку, і, як наслідок, у наказі зазначається, що отримання неправомірної вигоди лейтенантом ОСОБА_2 від громадянки ОСОБА_3 стало результатом не заслуховування позивачем звітів щодо проведення слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні у ОСОБА_2 .

З пояснень позивача вбачається, що ОСОБА_1 заслуховував звіти щодо проведення слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні, яке перебувало у ОСОБА_2 . Позивачу було відомо, що ОСОБА_2 викликав ОСОБА_6 для допиту та була призначена відповідна експертиза, про що в матеріалах кримінального провадження містяться пояснення ОСОБА_6 та постанова про призначення експертизи (а.с. 107).

Таким чином, твердження відповідача в матеріалах службового розслідування, що позивачем не здійснювався подальший контроль за проведенням досудового розслідування ОСОБА_2 за вищезазначеним кримінальним провадженням спростовується наявними в матеріалах справи та матеріалах службового розслідування поясненнями ОСОБА_1 .

Доказів не проведення заслуховування ОСОБА_1 звітів відповідачем до матеріалів справи не надано, до висновку не надано жодних доказів, які б свідчили про вищезазначені доводи.

Таким чином, матеріали службового розслідування не містять оцінки усіх обставин справи, зокрема і оцінки пояснень позивача, який зазначив, що жодних протиправних дій відносно громадянки ОСОБА_3 не вчинялося, в тому числі, щодо вимагання коштів та позивач був обізнаний щодо проведення слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні, яке перебувало у ОСОБА_2 .

Разом з тим, суд зазначає, що в довідці старшого інспектора з ОД ВД ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 від 15.09.2020 зазначено, що в рамках службового розслідування відносно поліцейських Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області, призначеного наказом ГУНП в Харківській області від 14.09.2020 №1804, вивчити кримінальне провадження №0000214 від 31.07.2020, досудове розслідування якого здійснювалось уповноваженою особою лейтенантом поліції ОСОБА_2 , на теперішній час неможливо через його вилучення працівниками ТУ ДБР під час проведення обшуку у Шевченківському ВП ГУНП в області, про що також зазначено у висновку службового розслідування, отже матеріали даного кримінального провадження відповідачем взагалі не досліджувались.

Таким чином, відповідачем не наведено доказів вини позивача у вчиненні дисциплінарного проступку, не обґрунтовано доцільність та співрозмірність застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади в поліції.

Крім того, матеріали службового розслідування не містять обґрунтованого висновку щодо застосування до позивача одного з найсуворіших видів дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади, не врахована попередня служба позивача, який позитивно характеризується та не має діючих дисциплінарних стягнень.

Таким чином колегія суддів вважає, що застосування до начальника сектору дізнання Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади є необґрунтованим, у зв`язку з чим наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 19 жовтня 2020 року про застосування відносно ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення шляхом звільнення з посади - підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно з частинами другою, третьою статті 77 Закону №580-VIII днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Так, наказом ГУНП в Харківській області від 10.11.2020 №353 о/с капітана поліції ОСОБА_1 переміщено згідно з п. 3 (на посаду, нижче ніж та, на якій перебував поліцейський, як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції) ч. 1 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" на посаду інспектора сектору дізнання Шевченківського відділу поліції ГУНП в Харківській області, звільнивши з посади начальника сектору дізнання Шевченківського відділу поліції ГУНП в Харківській області.

Тобто, днем звільнення, відповідно, і останнім днем роботи ОСОБА_1 на посаді начальника сектору дізнання Шевченківського відділу поліції ГУНП в Харківській області є 10.11.2020.

Враховуючи вищевикладене та протиправність наказу про звільнення позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 належить поновити на посаді начальника сектору дізнання Шевченківського відділу поліції ГУНП в Харківській області саме з 11.11.2020, а не з 19.10.2020, як просив позивач.

Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Тобто, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу. Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Таку правову позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 20.06.2018 у справі № 826/808/16 та від 05.08.2020 у справі № 817/893/17.

Частиною першою статті 27 Закону України "Про оплату праці" №108/95-ВР від 24 березня 1995 року порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, підпунктом "з" пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року (далі Порядок №100), встановлено, що вказаний Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадку вимушеного прогулу.

Пунктом 2 вказаного Порядку визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Відповідно до пункту 5 цього Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 цього ж Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно п. 9 розділу І Порядку № 260, при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Залученою до матеріалів справи довідкою ГУНП в Харківській області від 16.12.2020 №1395 підтверджено, що середньомісячної заробітної плати позивача на посаді начальника сектору дізнання складає 13971,02 грн.

Позивача було звільнено з займаної посади з 10 листопада 2020 року, який в свою чергу є останнім робочим днем позивача на посаді начальника сектору дізнання та за який нарахована та виплачена заробітна плата, у зв`язку з чим, саме з 11.11.2020 підлягає стягненню з ГУНП в Харківській області різниця заробітної плати, недоотриманої позивачем.

Відповідно до наявного в матеріалах справи листа ГУНП в Харківській області від 18.01.2021.2020 №347/119-29/02-2021 ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору дізнання Шевченківського відділу поліції ГУНП в Харківській області за листопад 2020 року отримав заробітну плату у розмірі 9162,13 грн, за грудень 2020 року отримав заробітну плату у розмірі 13164,48 грн.

Отже, різниця недоотриманої заробітної плати складає: листопад 2020 року - 4808,89 грн (13971,02-9163,13); грудень 2020 року - 806,54 грн(13971,02-13164,48); січень 2021 року - 771,06 грн (13971,02-13199,96); лютий 2021 року - 771,06 грн (13971,02-13199,96).

Різниця заробітної плати за 3 робочі дні березня 2021 року розраховується за пропорцією середньоденних заробітних плат згідно з довідками про доходи, наданими до матеріалів справи, а саме, на посаді інспектора: 13199,96*2/61 відпрацьований день та складає 432,79 грн; на посаді начальника відділу: 13971,02*2/61 відпрацьований день та складає 458,07 грн. Отже, різниця недоотриманої заробітної плати за березень 2021 року складає 75,84 грн ((458,07-432,79)*3).

З урахуванням викладеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що стягненню з ГУНП в Харківській області на користь позивача підлягає різниця в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи з моменту звільнення з посади начальника відділу дізнання по день поновлення на посаді у сумі 7233,39 грн (сім тисяч двісті тридцять три гривні 39 копійок) з відповідним відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Тому суд першої інстанції застосував дану норму закону та правильно ухвалив рішення суду, щодо звернення до негайного виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді.

Враховуючи вказане, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ЄСПЛ у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).

Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 77 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості власних дій, що є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.03.2021 року по справі № 520/16514/2020 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич Я.В. П`янова

Повний текст постанови складено 18.06.2021 року