Справа № 140/4130/21
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2021-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2021 року ЛуцькСправа № 140/4130/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фреш Фуд Лоджистікс» до Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про визнання протиправним та скасування повідомлення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фреш Фуд Лоджистікс» (далі ТзОВ «Фреш Фуд Лоджистікс», позивач) звернулося в суд з позовом до Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування повідомлення №48/17-2843 від 16.03.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач отримав повідомлення Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів від 16.03.2021. Даним повідомленням державний орган вимагало від позивача сплатити господарські санкції у розмірі 67 662,50 грн. за невиконання товариством встановленого законом нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю. З вищевказаною вимогою державного органу ТзОВ «Фреш Фуд Лоджистікс» категорично не згідне, а повідомлення Фонду соціального захисту інвалідів вважаємо необґрунтованим, протиправним та незаконним, оскільки з травня 2020 року по серпень 2020 року у підприємства середньооблікова кількість працівників складала менше ніж 8 осіб, а відповідно і не виникав обов`язок забезпечення одного робочого місця працівником з інвалідністю. У вересні місяці 2020 року середньооблікова кількість працівників за основним місцем роботи склала 9 осіб. Тобто, саме в вересні, згідно вимог чинного законодавства, у підприємства виник обов`язок забезпечення робочого місця працівнику з інвалідністю. Після виникнення у підприємства обов`язку по виконанню встановленого законом нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, ТзОВ «Фреш Фуд Лоджистікс» виконало свій передбачений законом обов`язок, створило робоче місце та самостійно працевлаштувало особу з інвалідністю, однак Фонд соціального захисту інвалідів незаконно, без наявних причин не врахував належного виконання позивачем нормативу забезпечення робочих місць для працівників з інвалідністю.

Представник позивача вказує, що на виконання вимог чинного законодавства України, ТзОВ «Фреш Фуд Лоджистікс», у встановлені законом строки подало до Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів річну звітність - звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю - Форма №10-ПОІ (річна). В даному звіті в рядку з кодом 02 - середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність, - зазначено - 1. Тобто, в своєму річному звіті ТзОВ «Фреш Фуд Лоджистікс» відображає реальні дані, а саме те, що на підприємстві працює одна особа з інвалідністю, як того вимагає чинне законодавство, у співвідношенні до загальної кількості штатних працівників. У свою чергу, Волинське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів незаконно не бере до уваги вищеописані показники звітності, ігнорує повне виконання підприємством встановленого законом нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

У відзиві на позовну заяву, представник відповідача заперечує проти даної позовної заяви, оскільки із поданих позивачем станом на 26.02.2021 даних, якими і керувався відповідач при підготовці повідомлення від 16.03.2021, випливало, що норматив робочий місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, позивачем не виконаний, оскільки ОСОБА_1 пропрацював у товаристві у 2020 році лише 3 місяці. Лише зі змісту позовної заяви відповідач довідався про те, що товариство створене 12.05.2020, як і про те, що у травні та червні 2020 року у товаристві працювало 0 осіб, у липні та серпні - 6 осіб, у вересні -9. А тому, виходячи із вказаних даних, середньооблікова кількість працівників у позивача у 2020 році складала лише 2 особи (0+0+6+6+9=21/12=1,75). Таким чином, при винесенні повідомлення від 16.03.2021, відповідач керувався приписами статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» та даними, зазначеними позивачем у звіті 10-ПОІ, а відтак воно відповідає вимогам закону. Також, представник відповідача вважає, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту свого права, оскільки в даному випадку йому слід було надати відповідь на вказане повідомлення, долучивши до нього усі докази, що підтверджують викладені у такій відповіді обставини, наслідком чого могло б бути неподання відповідачем позову про стягнення заборгованості в примусовому порядку.

Крім того, представник відповідача вказує, що повідомлення від 16.03.2021 саме по собі не тягне для позивача жодних правових наслідків. Такі наслідки могли б виникнути лише на підставі рішення суду, винесеного у справі за позовом Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства про стягнення АГС та пені і лише у разі задоволення судом такого позову. Проте такий позов відповідачем на даний час не подано. Однак, навіть у разі подання такого позову у товариства була б можливість подати суду відзив на позовну заяву, в якому доводити обставини в обґрунтування своїх заперечень проти такого позову. З наведених підстав представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив, представник позивача не погоджується з відзивом представника відповідача та вказує, що оскаржуване позивачем повідомлення №48/17-2843 від 16.03.2021 року є нічим іншим як індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень, оскільки містить у собі всі ознаки індивідуального акту, який породжує певні правові наслідки для ТзОВ «Фреш Фуд Лоджистікс». Крім того, вказує, що відповідачу було відомо дату створення ТзОВ «Фреш Фуд Лоджистікс» і кількість його працівників, оскільки дана інформація міститься як на відкритих ресурсах, так і на ресурсах, доступ до яких надано Волинському обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів, для виконання ними своїх владних повноважень. Також, представник позивача зазначає, що за твердженням відповідача, у ТзОВ «Фреш Фуд Лоджистікс» за 2020 рік середньооблікова кількість працівників склала всього 2 особи, то й обов`язку створення робочого місця для особи з інвалідністю у позивача не виникло, а отже, й оскаржуване повідомлення про сплату адміністративно-господарських санкцій за невиконання встановленого законом нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю винесення відповідачем абсолютно безпідставно та неправомірно. З наведених підстав представник позивача просив позов задовольнити повністю.

У поясненнях, представник відповідача просить відмовити у задоволенні з аналогічних підстав, що зазначені у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ТзОВ «Фреш Фуд Лоджистікс» зареєстроване як юридична особа 12.05.2020, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

24.02.2021 Волинському обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів представником позивача було подано Звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю за 2020 рік, згідно якого середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу у позивача склала 8 осіб, у свою чергу кількість осіб з інвалідністю штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» складає 1 особа.

16.03.2021 відповідачем було надіслано позивачу повідомлення, яким роз`яснено, що сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання встановленого законом нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю становить 67662,50 грн., яку необхідно сплатити до 15.04.2020.

Не погоджуючись з вказаним повідомленням позивач звернувся в суд з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно з частинами першою та другою статті 19 Закону №875-ХІІ для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Отже, Законом передбачені гарантії соціального захисту осіб з інвалідністю шляхом встановлення особливих вимог щодо організації робочого місця для такої особи та покладення на підприємства обов`язку забезпечувати для осіб з інвалідністю належні та безпечні умови праці з урахуванням медичних показань.

Частиною першою статті 20 Закону №875-ХІІ визначено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Відповідно до частин першої та третьої статті 18 Закону №875-ХІІ забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, обов`язки роботодавців стосовно забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування полягають:

-у виділенні та створенні робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальних робочих місць;

-у створенні для них умов праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації;

-у забезпеченні інших соціально-економічних гарантій, передбачених чинним законодавством;

-у наданні державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування осіб з інвалідністю;

-у звітуванні Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 №70, звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом. Інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

У свою чергу, відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою статті 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Частиною першою статті 238 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Серед переліку адміністративно-господарських санкцій, встановленого у частині першій статті 239 Господарського кодексу України вказано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб`єктів господарювання, зокрема, адміністративно-господарський штраф, а також і інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.

Спірні у цій справі санкції застосовуються до суб`єктів господарювання уповноваженими органами державної влади за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, а тому є адміністративно-господарськими санкціями. Про це також вказано у статті 20 Закону № 875-ХІІ.

Таким чином, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до учасника господарських відносин за порушення ним правил, встановлених законодавчими актами, при наявності в діях суб`єкту господарювання вини у вчиненні такого порушення та якщо ним не приймались заходи, спрямовані на недопущення господарського правопорушення.

Суд зазначає, що відповідно до статті 20 Закону №875-XII спори, що виникають із правовідносин за статтями 19 і 20 цього Закону, вирішуються Фондом соціального захисту інвалідів або в судовому порядку. Фонд соціального захисту інвалідів, його відділення мають право захищати свої права та законні інтереси, у тому числі в суді.

Як вбачається з матеріалів справи 24.02.2021 відповідач подав до Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт форми №10-ПОІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2020 рік, у якому відображено, що середньооблікова чисельність працюючих у 2020 році у відповідача фактично складала 8 чоловік, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, становила 1 особа.

Повідомленням від 16.03.2021 Волинське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів проінформувало ТзОВ «Фреш Фуд Лоджистікс» про обов`язок сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 67662,50 грн. до 15.04.2021 та роз`яснило порядок нарахування пені за порушення термінів сплати.

Водночас, отримавши вищевказане повідомлення, позивач його проігнорував, жодного листа в спростування інформації щодо невиконання нормативу робочих місця для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідачу не надіслав, разом з тим, звернувся до суду з даним позовом, в якому просить скасування вищевказане повідомлення.

У свою чергу суд зазначає, що повідомлення відповідача від 16.03.2021 є інформаційним листом, згідно з яким відповідач повідомляє ТзОВ «Фреш Фуд Лоджистікс» про можливість настання негативних наслідків для позивача і наводить розрахунок адміністративно-господарських санкцій, які позивач може розрахувати сам згідно з чинним законодавством.

Разом з тим, Законом №875-XII не передбачена обов`язковість виконання згаданого повідомлення, як і обов`язковість винесення зазначеного документа, як і не передбачено відповідальності за невиконання вказаного повідомлення. На думку суду, цей документ слід розглядати як один із видів претензії.

Таким чином, зазначений документ не може встановлювати відповідачу будь-які обов`язки, оскільки для встановлення обов`язків необхідно прийняти рішення, обов`язкове для виконання. Разом з тим, дії відповідача щодо направлення вищевказаного повідомлення не породжують правових наслідків для позивача та не порушують його права, оскільки є службовою діяльністю Фонду соціального захисту інвалідів щодо опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на відповідача функцій та завдань.

Негативні наслідки для позивача могли б виникнути лише на підставі рішення суду, винесеного за позовом Фонду соціального захисту інвалідів до ТзОВ «Фреш Фуд Лоджистікс» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені і лише у випадку задоволення такого позову.

У свою чергу за відсутності факту порушеного права чи інтересу позивача на стадії службової діяльності контролюючого органу щодо опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на відповідача функцій та завдань, є безпідставними вимоги позивача про необхідність судового впливу на таку службову діяльність відповідача шляхом визнання протиправним і скасування повідомлення відповідача щодо необхідності сплати адміністративно-господарських санкцій.

Крім цього, слід зазначити, що обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що надіслання відповідачем повідомлення позивачу є одним із заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на відповідача функцій та завдань, а тому позивачем невірно обрано спосіб захисту свого права та законного інтересу, оскільки спірне повідомлення не є актом нормативного характеру. Повідомлення 16.03.2021 носить інформаційний характер, воно не має зобов`язального характеру та є декларативним за своїм змістом.

Таким чином, зважаючи на те, що чинним законодавством України не передбачено безумовного виконання такого повідомлення, дії відповідача щодо надіслання вказаного повідомлення не породжують певні правові наслідки для позивача, відтак, підстави для визнання протиправним та скасування повідомлення відповідача від 16.03.2021 відсутні.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та відмову в задоволенні позову.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29) .

Керуючись статтями 243, 245, 246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя О. О. Андрусенко