Справа № 640/15473/19
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Собківа Я.М.,

при секретарі - Ткаченко В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 07.06.2016 року № 199-1305.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 грудня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_1 звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

25 травня 2020 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 19767, Головним управлінням ДПМ у м. Києві було надіслано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого відповідач повністю заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою та також, що не підлягає задоволенню.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2021 року замінено Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві правонаступником - Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві, зобов`язано Головне управління Державної податкової служби у м. Києві надати:

- докази отримання від Мінекономрозвитку інформації про вартість автомобіля позивача, яка розрахована у відповідності до Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року №66 станом на момент прийняття спірного податкового повідомлення-рішення;

- документальні докази на підтвердження вартості автомобіля позивача станом на 07.06.2016 року (дату винесення спірного податкового повідомлення - рішення). 10 червня 2021 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 22712, відповідачем - Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві, на виконання вимог ухвали суду, було надіслано: лист Мінекономрозвитку України від 22.06.2016 року № 3252-08/4797-03 з додатками.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що зі спірного податкового повідомлення-рішення можливо встановити його зміст та враховуючи наявність в матеріалах справи документів, що підтверджують належність транспортного засобу позивачу, що підтверджує, що вказаний автомобіль є об`єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб, крім того, з листа-відповіді контролюючого органу від 01.08.2019 вих. № 90018/Ф/26-15-13-10-22, адресованого позивачу саме на адресу: АДРЕСА_1 , вбачається що оскаржуване рішення було отримано особисто під підпис 02.07.2016, таке податкове повідомлення-рішення слід розцінювати як податкове повідомлення-рішення з окремими дефектами, які не змінюють суті спірного рішення.

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції необґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки Mercedes-Benz, модель S-Class Sedan, тип: легковий автомобіль, з об`ємом двигуна 2987 куб. см., 2012 року випуску, дата здійснення реєстраційної дії транспортного засобу - 19.11.2015 року, державний реєстраційний номер - НОМЕР_1 .

З 28.10.2015 року по 30.05.2016 року позивач була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а з 02.06.2016 року - за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відмітками про реєстрацію місця проживання у наявному в матеріалах справи копії паспорта.

Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.06.2016 року № 199-1305 форми «Ф», яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 25 000,00 грн., яке було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу реєстрації гр. ОСОБА_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 (згідно бази даних «ІС Податковий блок»). Вважаючи вищевказане податкове повідомлення - рішення протиправним, позивач звернулась із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.

01.01.2015 року набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28.12.2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким згідно зі ст. 267 Податкового кодексу України було введено новий транспортний податок.

Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Згідно із приписами підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Приписами пунктів 267.3 та 267.4 статті 267 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті. Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до підпункту 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України передбачено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

З аналізу вказаних положень Податкового кодексу України, вбачається, що для визначення платнику податків грошового зобов`язання із транспортного податку на рівні 25 000 грн., контролюючому органу необхідно встановити, що транспортний засіб (легковий автомобіль) такого платника податків відповідає критеріям об`єкта оподаткування, а саме:

- з року випуску автомобілю минуло не більше п`яти років (включно);

- середньоринкова вартість автомобілю становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

При цьому, вартість автомобілю має бути визначена центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року №66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі за текстом - Методика), якою встановлено механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком.

Пунктом 2 Методики визначено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 №403 (Офіційний вісник України, 2013 р., N 44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Ц н) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Згідно із пунктом 4 Методіки інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку.

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (пункт 13 Методики).

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1378 гривень, тобто середньоринкова вартість легкового автомобіля, який підпадає під об`єкт оподаткування транспортним податком на 2016 рік, має становити не менше 1 033 500, 00 грн.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 22 червня 2018 року, справа №816/1385/16, від 23 жовтня 2018 року справа №826/14499/16, від 01 серпня 2018 року справа №813/2971/17 тощо.

Так, як зазначалось вище, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2021 року було зобов`язано Головне управління Державної податкової служби у м. Києві надати:

- докази отримання від Мінекономрозвитку інформації про вартість автомобіля позивача, яка розрахована у відповідності до Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року №66 станом на момент прийняття спірного податкового повідомлення-рішення;

- документальні докази на підтвердження вартості автомобіля позивача станом на 07.06.2016 року (дату винесення спірного податкового повідомлення - рішення).

10 червня 2021 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 22712, відповідачем - Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві, на виконання вимог ухвали суду, було надіслано: лист Мінекономрозвитку України від 22.06.2016 року № 3252-08/4797-03 з додатками. Так, згідно з Додатком 1 «Інформація щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі даних ДП» автомобіль марки Mercedes-Benz, модель S-Class Sedan, тип: легковий автомобіль, з об`ємом двигуна 3000 куб. см., 2012 року випуску належить до автомобілів, сереньоринкова вартість яких становить понад 750 р.м.з.п., встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» станом на 1 січня 2016 року.

Втім, як правомірно наголошено позивачкою в апеляційній скарзі, фактичний пробіг автомобіля останньої станом на дату винесення оскаржуваного податкового повідомлення рішення становив 850 000 км., проте відповідачем при винесені спірного рішення цього не було враховано, при цьому згідно п. 3 Порядку № 403, середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: Сср = Цн х (Г/100)х(1 +/- (Гк/100), де Цн- ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу, згідно з додатком 2 (Коефіцієнт з урахуванням різниці між фактичним та нормативним середньорічним пробігом транспортних засобів у тис.км).

З наведеного слідує, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення було прийнято відповідачем за відсутності отриманої від Мінекономрозвитку інформації про вартість автомобіля позивача, яка розрахована, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля.

Разом з тим, під час розгляду справи судом враховано, що на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України розміщена інформація про середньоринкову вартість легкових автомобілів.

Колегія суддів наголошує, що відповідачем не підтверджено належності транспортного засобу позивача до об`єктів оподаткування транспортним податком у 2016 році та не доведено, що вартість даного транспортного засобу перевищує 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, тобто 1033500,00 грн.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 07.06.2016 року № 199-1305.

Колегія суддів не вбачає підстав для дослідження правильності направлення спірного податкового повідомлення - рішення засобами поштового зв`язку, позаяк колегією суддів встановлено, що автомобіль позивачки не є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році взагалі.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції адміністративний позов задоволено повністю, колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму сплаченого судового збору у розмірі 3842,50 грн. (1537 грн. за подання позовної заяви + 2305,50 грн. за подання апеляційної скарги).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 грудня 2020 року - скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 грудня 2020 року - скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 07.06.2016 року № 199-1305.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка 33/19, код ЄДРПОУ ВП: 44116011) суму сплаченого судового збору у розмірі 3842,50 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя: О.Є. Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

Я.М.Собків

Повний текст виготовлено 15 червня 2021 року.