Справа № 347/805/20
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 347/805/20 пров. № А/857/12396/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Юрченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Крилюк М.І.,

час ухвалення рішення не вказаний,

місце ухвалення рішення м. Косів,

дата складання повного тексту рішення не зазначена,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Галицької митниці Держмитслужби, в якому просив суд про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил в справі про порушення митних правил від 14.04.2020 р № 0730/20900/20, винесену в.о. начальника Галицької митниці Держмитслужби Цабаком Володимиром Ярославовичем, згідно якої його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 8 500,00 грн.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що в період з 10.02.2020 р до 05.03.2020 р гр. ОСОБА_1 , з приводу дії у відношенні транспортного засобу марки «MAN» з реєстраційними номерами НОМЕР_1 з причепом реєстраційний номер НОМЕР_2 , з товаром за митною декларацією № UA 205050/ 2020/ 8315 від 10.02.2020 до Галицької митниці не звертався. Також суд вказує, що від надання письмових пояснень з причин несвоєчасної доставки товару за митною декларацією № UA 205050/ 2020/ 8315 від 10.02.2020 до митного органу призначення на кордоні гр. ОСОБА_1 відмовився.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що він не ввозив на митну територію України та відповідно не поміщав у митний режим транзиту спірний пасажирський автобус, а також не подавав митному органу документів, визначених ч.4 ст.92 МК України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 14.04.2020 року в.о. начальника Галицької митниці Держмитслужби Цабаком В.Я. прийнято постанову в справі про порушення митних правил №0730/20900/20, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн. (а.с.5-7)

Так, із оскаржуваної позивачем постанови від 14.04.2020 року та поданого представником відповідача відзиву на адміністративний позов вбачається, що 05.03.2020р., близько 18 год. в зону митного контролю пункту пропуску «Шегині - Медика» митного поста «Мостиська» Галицької митниці Держмитслужби в`їхав транспортний засіб марки «MAN» з реєстраційними номерами НОМЕР_1 з причепом реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням гр. ОСОБА_1 .

Вказаним транспортним засобом гр. ОСОБА_1 переміщував товар «Автобус пасажирський марки «Mercedes» шасі № НОМЕР_3 », за митною декларацією № UA 205050/ 2020/ 8315 від 10.02.2020.

Згідно поданих до митного контролю документів, а також за інформацією, що міститься в АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України, гр. ОСОБА_1 зобов`язаний був доставити переміщуваний ним товар до митного органу призначення на кордоні в термін до 20.02.2020 р.

Таким чином від часу митного оформлення 10.02.2020 переміщуваного гр. ОСОБА_1 товару до часу його доставки до митного органу призначення на кордон 05.03.2020 р, переміщуваний ним на транспортному засобі марки «MAN» з реєстраційними номерами НОМЕР_1 з причепом реєстраційний номер НОМЕР_2 товар перебував у митному режимі «транзит».

Від надання письмових пояснень з причин несвоєчасної доставки товару за митною декларацією № UA 205050/ 2020/ 8315 від 10.02.2020 до митного органу призначення на кордоні гр. ОСОБА_1 відмовився.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 70 Митного кодексу України встановлені види митних режимів, зокрема, транзит.

За положеннями статті 71 Митного кодексу України декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом. Митний режим, у який поміщено товари, може бути змінено на інший, обраний декларантом відповідно до частини першої цієї статті, за умови дотримання заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, встановлених відповідно до закону для товарів, що поміщуються у такий інший митний режим.

Таким чином, вибір митного режиму, поміщення у митний режим та зміна митного режиму є виключним правом декларанта.

Як вбачається з матеріалів справи, автобус пасажирський марки «Mercedes» шасі № НОМЕР_3 був оформлений позивачем у режимі "транзит".

За приписами статті 90 Митного кодексу України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Частиною 1 ст. 93 Митного кодексу України передбачено, що товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: 1) перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; 2) не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; 3) бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; 4) мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Пунктом 1 частини 1 та частини 2 статті 95 Митного кодексу України встановлені такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

До строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Користування та розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного призначення, які перебувають під митним контролем, забороняються, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України (ч. 3 ст. 325 Митного кодексу України).

За змістом статті 381 Митного кодексу України, громадянам дозволяється поміщувати у митний режим транзиту транспортні засоби особистого користування з метою прохідного транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом, та переміщуються громадянами-нерезидентами.

Переміщення транспортних засобів особистого користування з метою прохідного транзиту через митну територію України здійснюється у строки, встановлені статтею 95 цього Кодексу.

У разі порушення зобов`язання про прохідний транзит через митну територію України транспортних засобів особистого користування, за винятком випадків, коли таке порушення сталося внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідними документами, внесена грошова застава використовується в порядку, визначеному статтею 313 цього Кодексу.

За приписами частини 1, 4, 5 ст. 102 Митного кодексу України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

Для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 470 Митного кодексу України передбачено, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вказаних норм вбачається обов`язок особи у визначений законодавством строк вивезти транспортний засіб, поміщений у митний режим "транзит", за межі митної території України, а невиконання такого обов`язку є порушенням митних правил та тягне за собою адміністративну відповідальність. У відповідності до норм Митного кодексу України транспортний засіб, яким керував позивач, є товаром, митне оформлення якого не закінчено.

Відповідно до статті 485 Митного кодексу України, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Під час розгляду справи про порушення митних правил встановлено факт невиконання позивачем вимог режиму транзиту (дотримання мети ввезення та обов`язкового його вивезення за межі митної території України або поміщення в інший митний режим).

З огляду на викладене, позивачем не доведено існування підстав для звільнення його від адміністративної відповідальності, що свідчить про наявність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення митних правил у вигляді штрафу.

Слід зазначити, що позивач доказів про існування обставин непереборної сили чи інших обставин, що унеможливили ним вивезення пасажирського автобуса в межах 10-денного строку не надав.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України та правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності оскарженою постановою.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2020 року у справі № 347/805/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 18.06.2021 року