Справа № 360/1932/21
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2021-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

18 червня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1932/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

08 квітня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області (далі відповідач), в обґрунтування якого, з урахуванням уточнення від 19.04.2021 (а.с.56-63), зазначено наступне.

Рішенням 3 позачергової сесії VII скликання Багачанської сільської ради Троїцького району Луганської області від 24.12.2015 № 3/10 позивачу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, що знаходиться в межах АДРЕСА_1 . Розробка проекту була замовлена ФОП ОСОБА_2 , який його і виготовив у відповідності до чинного законодавства України.

12.01.2021 позивачем подано до Троїцької селищної ради заяву з проханням прийняти відповідне рішення про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

23.02.2021 рішеням четвертої сесії VIII скликання Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області № 4/107 позивачу було відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 2,00 га, кадастровий номер :05:001:0027, без зазначення у резолютивній частині рішення про будь-які причини такої відмови,.

Позивач зазначає, що вказане питання щодо затвердження проекту землеустрою на цю земельну ділянку відповідач розглядав вже повторно. Так, рішенням № 62/72 від 21.10.2020 позивачу було також відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 2,00 га, кадастровий номер :05:001:0027 без зазначення у резолютивній частині рішення про будь-які причини такої відмови.

На думку позивача, вказаними рішеннями фактично відповідачем відмовлено у затверджені проекту землеустрою щодо відведення та передачі у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,00 га. Таку відмову позивач вважає протиправною та такою, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, оскільки підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Земельним кодексом України передбачено механізм безоплатної передачі земель сільськогосподарського призначення у власність та вичерпні підстави для відмови в цьому, а тому позивач вважає, що відповідач не мав право свавільно та на власний розсуд відмовляти у затверджені проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність з підстав, не передбачених Земельним кодексом України, посилаючись при цьому на власне рішення від 26.01.2021 № 3/108 щодо заборони затвердження проектів землеустрою для передачі у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства через відсутність містобудівної документації по населених пунктах Троїцької селищної ради.

При цьому, позивач зауважує, що зазначені відповідачем підстави відмови у затвердженні вищезазначеного проекту землеустрою, а саме відсутність містобудівної документації по населених пунктах Троїцької селищної ради, не завадили відповідачу запропонувати позивачу отримати цю саму земельну ділянку в оренду, про що зазначено відповідачем в оскаржуваному рішенні.

На підставі викладеного, просить суд:

- визнати протиправним рішення №4/107 четвертої сесії Троїцької селищної ради 8 скликання від 23 лютого 2021 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер :05:001:0027 у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, у межах населеного пункту з місцем розташуваннях с.Джерельне Троїцького району Луганської області, контур 438;

- визнати протиправним рішення №62/72 шістдесят другої сесії Троїцької селищної ради 7 скликання від 21 жовтня 2020 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер :05:001:0027 у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, у межах населеного пункту з місцем розташуваннях: с.Джерельне Троїцького району Луганської області, контур 438;

- зобов`язати Троїцьку селищну раду Луганської області прийняти у встановлений законом спосіб рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер :05:001:0027, у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, у межах населеного пункту з місцем розташуваннях: с.Джерельне Троїцького району Луганської області, контур 438.

Ухвалою суду від 12.04.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху (а.с.53).

Ухвалою суду від 26.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 65-67).

Відповідачем 12.05.2021 через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , відповідно до якого Троїцька селищна рада Троїцького району Луганської області заперечує проти позову з огляду на таке (арк. спр. 72-75).

Рішеннями Троїцької селищної ради №62/72 від 21.10.2020 та №4/107 від 23.02.2021 позивачу було відмовлено в передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га, кадастровий номер :05:001:0027, розташованої в межах АДРЕСА_1 .

За змістом положень ст.122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Селищна рада в межах своїх повноважень розглянула заяву позивача від 12.01.2021, прийняла відповідне рішення з дотриманням вимог чинного законодавства України, в тому числі склала текст рішення відповідно до вимог Постанови КМУ від 17 січня 2018 р. № 55 «Деякі питання документування управлінської діяльності», яким затверджена Типова Інструкція з документування управлінської інформації в електронній формі та організації роботи з електронними документами в діловодстві, електронного міжвідомчого обміну (далі - Інструкція).

За таких обставин селищна рада категорично не погоджується з висновками і твердженнями позивача, що в резолютивній частині оскаржуваного рішення №4/107 від 23.02.2021 відсутні причини відмови, тому що всі свої причини відмови позивачу селищна рада виклала в описовій та мотивувальній частині, як то передбачено вищезазначеною Інструкцією.

Спірна земельна ділянка площею 2,0 га, кадастровий номер :05:001:0027, розташована в межах с.Джерельне, контур № НОМЕР_1 АДРЕСА_2 . АДРЕСА_1 (колише село Калініне) був визначений в процесі роздержавлення та приватизації земель КСП «Україна» в 1996 році. Згідно поконтурної відомості угідь в контурі 438 знаходяться пасовища поліпшені площею 3,9 га. Згідно карти села контур 438 знаходиться в межах села.

Частинами 3, 4 ст.83 Земельного кодексу України передбачено, що земельні ділянки державної власності, які передбачається використати для розміщення об`єктів, призначених для обслуговування потреб територіальної громади (комунальних підприємств, установ, організацій, громадських пасовищ, кладовищ, місць знешкодження та утилізації відходів, рекреаційних об`єктів тощо), а також земельні ділянки, які відповідно до затвердженої містобудівної документації передбачається включити у межі населених пунктів, за рішеннями органів виконавчої влади передаються у комунальну власність. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать:

а) землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Цей Проект роздержавлення чинний, ніким не скасований і використовується землевпорядними організаціями при впорядкуванні земель села Джерельне.

Таким чином, при розробці проекту землеустрою, позивач зобов`язаний був врахувати приписи цього нормативного документу.

Проекти рішень №62/72 та М24/107 були предметом розгляду постійної комісії з питань земельних відносин, містобудування та охорони навколишнього середовища як сьомого так і восьмого скликання і на розгляд ради винесені проекти рекомендовані комісією, що є в межах повноважень цієї комісії відповідно до закону.

За пропозицією постійної комісії з питань земельних відносин, містобудування та охорони навколишнього середовища, з метою ефективного та раціонального використання майна територіальної громади Троїцької селищної ради та комплексного вирішення майнових та містобудівних проблем, 26 січня 2021 року Троїцькою селищною радою прийнято рішення 3/108 «Про тимчасову заборону передачі земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в межах населених пунктів Троїцької селищної ради», яким тимчасово заборонена передача земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в межах населених пунктів Троїцької селищної ради на забудованих землях, пасовищах та сінокосах (протокол № 2 від 19.01.2021).

При наданні рекомендацій комісія брала до уваги Проекти роздержавлення та приватизації земель колишніх колективних сільськогосподарських підприємств Троїцького району, у яких зазначено, що присадибні землі можуть передаватися у приватну власність, а землі загального користування населених пунктів (площі, вулиці, дороги, рілля, пасовища, сінокоси, парки, ліса, кладовищ, місця утилізації відходів), а також землі, які передані для розміщення будівель державної влади не можуть передаватися в приватну власність та у зв`язку з відсутністю затвердженої містобудівної документації по населених пунктах Троїцької селищної ради, у зв`язку з чим Троїцька селищна рада вирішила:

1. ввести тимчасову заборону на надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в межах населених пунктів Троїцької селищної ради на термін проведення інвентаризації земель Троїцької селищної ради;

2. ввести тимчасову заборону на передачу у власність земельних ділянок в межах населених пунктів Троїцької селищної ради за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства за розробленими проектами землеустрою.

Отже, рішення №3/108 від 26.01.2021 є обов`язковим до виконання на території Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області.

Відповідач зауважує, що при розгляді заяви позивача від 12.01.2021 про передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га, кадастровий номер :05:001:0027, розташованої в межах с.Джерельне, контур № НОМЕР_1 , селищною радою виконано приписи Конституції України, Земельного кодексу України, рішення №3/108 від 26.01.2021, Проекти роздержавлення і приватизації земель КСП «Україна».

Отже, на думку відповідача, вищезазначені рішення №62/71 та №4/106 законні, тому що прийняті відповідно до вимог чинного законодавства на підставі Конституції, законів України та нормативно-правових актів селищної ради.

В оскаржуваному рішенні №4/106 дійсно міститься пропозиція про передачу землі в оренду, яка зроблена на підставі висновків рекомендації постійної комісії ради, тому що укладений договір оренди на земельну ділянку, що знаходиться в межах населеного пункту, в разі виділення цієї ділянки, під громадське пасовище або інших суспільних потреб може бути або припинений у зв`язку з закінченням його строку, або розірваний за згодою сторін, і надасть змогу використовувати її за призначенням, а право приватної власності на спірну земельну ділянку буде перешкодою, про що зазначалось на постійній комісії.

Тому, враховуючи суспільні інтереси, комісією було надана така рекомендація, яка міститься в спірному рішенні.

Також зазначив, що в акті прийомки-передачі медових знаків на зберігання, який знаходиться в проекті землеустрою, не міститься підпис Троїцької селищної ради, як власника суміжної земельної ділянки, відсутня дата, та інші реквізити, що унеможливлюють вважати такий документ належно складеним.

Щодо вимог позивача про зобов`язання селищну раду затвердити проект землеустрою, зазначив, що Троїцька селищна рада Троїцького району Луганської області має виключну компетенцію у прийнятті рішення по вказаному питанню, оскільки в силу положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Земельного кодексу України передбачений порядок затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки у власність саме органами місцевого самоврядування.

На підставі викладеного, просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Позивачем через канцелярію суду 18.05.2021 надано відповідь на відзив, згідно якого зазначено, що Багачанська сільська рада, надаючи дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність, не мала заперечень з огляду на наявність проектів роздержавлення земель колишніх КСП 1996 року з зазначеними присадибними ділянками. Земельна ділянка надається для ведення особистого селянського господарства, а не будівництва, а тому зазначені у відзиві обґрунтування, на думку позивача, не мають відношення до затвердження вже розробленого проекту землеустрою.

Проект розроблений сертифікованим інженером землевпорядником, містить всі необхідні статистичні та інші дані щодо цієї земельної ділянки, складений у повній відповідності до норм чинного законодавства (арк. спр.121-123).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (арк. спр. 47-49).

Рішенням 3 позачергової сесії VІІ скликання Багачанської сільської ради Троїцького району Луганської області від 24.12.2015 № 3/10 ОСОБА_1 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, що знаходиться в межах АДРЕСА_1 та визначено площу земельної ділянки уточнити проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки (арк. спр. 28).

За заявою ОСОБА_1 від 06.08.2020 та рішення Багачанської сільської ради 3/10 від 24.12.2015 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , земельна ділянка АДРЕСА_3 (арк. спр. 15-45).

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 04.09.2020 № НВ-020, земельна ділянка кадастровий номер :05:001:0027 має цільове призначення 01.03 Для ведення особистого селянського господарства, категорія земель землі сільськогосподарського призначення, вид використання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, інформація про зареєстроване право у Державному земельному кадастрі відсутня (арк. спр. 10).

Заявою від 05.10.2020 вх.№ 717 позивач звернувся до відповідача щодо затвердження проекту землеустрою земельної ділянки та передачу в приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (арк. спр.78).

Рішенням шістдесят другої сесії Троїцької селищної ради сьомого скликання від 21.10.2020 № 62/72 ОСОБА_1 відмовлено в передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га, кадастровий номер :05:001:0027, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (арк. спр. 8, 76).

В обґрунтування прийняття вказаного рішення відповідачем зазначено, враховуючи частину 2 статті 186 Земельного кодексу України, де є обов`язковість погодження структурним підрозділом районних державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, якщо земельна ділянка розташована в межах населеного пункту.

Листом від 15.12.2010 № 130 на клопотання ФОП ОСОБА_2 щодо розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, Відділом містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, економічного розвитку та інфраструктури Троїцької районної державної адміністрації Луганської області роз`яснено, що оскільки на земельній ділянці за проектом відсутні об`єкт будівництва і не планується розташування таких об`єктів, даний проект не підлягає погодженню структурним підрозділом районної державної адміністрації у сфері містобудування і архітектури (арк. спр. 46).

Позивач повторно, заявою від 12.01.2021 вх.№ 74 звернувся до відповідача щодо затвердження проекту землеустрою земельної ділянки та передачу в приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (арк. спр. 77).

Рішенням четвертої сесії Троїцької селищної ради восьмого скликання від 23.02.2021 № 4/107 ОСОБА_1 відмовлено в передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га, кадастровий номер :05:001:0027, розташовану в межах АДРЕСА_2 . Також, даним рішенням рекомендовано ОСОБА_1 укласти договір оренди на дану земельну ділянку (арк. спр. 9, 80).

В обґрунтування даного рішення зазначено посилання на рішення третьої сесії Троїцької селищної ради восьмого скликання № 3/108 від 26.01.2021, яким введена тимчасова заборона на передачу у власність земельних ділянок в межах населених пунктів Троїцької селищної ради за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства за розробленими проектами землеустрою, у зв`язку з відсутністю затвердженої містобудівної документації по населених пунктах Троїцької селищної ради, враховуючи рекомендації постійної комісії з питань земельних відносин, містобудування та охорони навколишнього середовища.

Рішенням третьої сесії Троїцької селищної ради восьмого скликання від 26.01.2021 № 3/108, беручи до уваги Проекти роздержавлення та приватизації земель колишніх колективних сільськогосподарських підприємств Троїцького району, у яких зазначено, що присадибні землі можуть передаватися у приватну власність, а землі загального користування населених пунктів (площі, вулиці, дороги, рілля, пасовища, сінокоси, парки, ліса, кладовищ, місця утилізації відходів), а також землі, які передані для розміщення будівель державної влади не можуть передаватися в приватну власність та у зв`язку з відсутністю затвердженої містобудівної документації по населених пунктах Троїцької селищної ради:

1. введено тимчасову заборону на надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в межах населених пунктів Троїцької селищної ради на термін проведення інвентаризації земель Троїцької селищної ради;

2. введено тимчасову заборону на передачу у власність земельних ділянок в межах населених пунктів Троїцької селищної ради за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства за розробленими проектами землеустрою (арк. спр. 79)

Предметом спору по даній справі є правомірність прийнятих відповідачем рішень від 21.10.2020 № 62/72 та від 23.02.2021 № 4/107 про відмову ОСОБА_1 в передачі земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 13, 14 Конституції України встановлено, що земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України (по тексту - ЗК України).

Згідно з частинами першою-третьою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

У статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара (п. «б» частини першої).

Підставою для набуття права на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 118 ЗК України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянам передбачає визначену земельно-правову процедуру, яка включає такі послідовні стадії:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів ст. 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення та затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Аналіз наведених норм права, якими врегульовано процедуру безоплатного отримання земельних ділянок, свідчить про те, що всі дії відповідних суб`єктів земельно-правової процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання земельної ділянки у власність.

Як вже зазначалось раніше, стаття 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Згідно з частинами шостою, сьомою, восьмою та дев`ятою статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої цієї статті органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Згідно з частиною шостою статті 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

З аналізу наведеної норми слідує, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Вказаний перелік підстав для відмови є вичерпним.

Як установлено судом, рішенням Троїцької селищної ради від 21.10.2020 № 62/72 ОСОБА_1 було відмовлено в передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га, кадастровий номер :05:001:0027, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 з підстав відсутності погодження структурним підрозділом районних державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

В свою чергу, рішенням Троїцької селищної ради від 23.02.2021 № 4/107 ОСОБА_1 повторно відмовлено в передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га, кадастровий номер :05:001:0027, розташованої в межах АДРЕСА_2 , у зв`язку з прийняттям Троїцькою селищною радою рішення від 26.01.2021 № 3/108, яким введена тимчасова заборона на передачу у власність земельних ділянок в межах населених пунктів Троїцької селищної ради у зв`язку з відсутністю затвердженої містобудівної документації.

Отже, спірні рішення прийнято відповідачем з підстав, не визначених у статті 186-1 ЗК України, тобто з порушенням вимог чинного законодавства.

При цьому, суд зауважує, що частиною другою статті 186-1 ЗК України в редакції, станом на час первісного звернення позивача із заявою від 05.10.2020, передбачалось погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки структурним підрозділом районних державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури у випадку розташування на земельній ділянці об`єкту будівництва або планування розташування такого об`єкта, тоді як в спірних правовідносинах за проектом передбачено відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Тобто, даний проект не підлягає обов`язковому погодженню структурним підрозділом районної державної адміністрації у сфері містобудування та архітектури, про що також роз`яснено розробнику даного проекту ФОП ОСОБА_2 листом відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, економічного розвитку та інфраструктури Троїцької районної державної адміністрації Луганської області від 15.12.2010 № 130 (арк. спр. 46).

Що стосується оскаржуваного рішення відповідача від 23.02.2021 № 4/107 про відмову ОСОБА_1 в передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з посиланням на рішення Троїцької селищної радия від 26.01.2021 № 3/108 про тимчасову заборону на передачу у власність земельних ділянок в межах населених пунктів Троїцької селищної ради у зв`язку з відсутністю затвердженої містобудівної документації, суд зауважує наступне.

Так, дійсно, положення частини третьої статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забороняють до затвердження відповідної містобудівної документації саме передачу (надання) у власність чи користування земельних ділянок, крім випадків, визначених законом. Проте, відсутність містобудівної документації не була підставою для відмови в затвердженні проекту землеустрою.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Згідно зі статтею 46 Закону України «Про землеустрій» для встановлення і зміни меж адміністративно-територіальних утворень розробляються проекти землеустрою щодо встановлення і зміни меж відповідних адміністративно-територіальних утворень. Порядок розробки проектів землеустрою щодо встановлення і зміни меж адміністративно-територіальних утворень установлюється законодавством.

Отже, виходячи з аналізу зазначених норм законодавства, суд зазначає, що межі населеного пункту встановлюються не містобудівною документацією (генеральним планом), а землевпорядною.

Також суд зазначає, що оскільки генеральний план є видом містобудівної документації, метою якого є встановлення стратегії планування та забудови території населеного пункту, тоді як в даному випадку проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу розроблений з урахуванням її сільськогосподарського призначення - для ведення особистого селянського господарства, та не передбачає ніякої містобудівної потреби.

Суд не надає оцінку доводам відповідача, викладеним у відзиві про те, що в акті прийомки-передачі медових знаків на зберігання, який знаходиться в проекті землеустрою, не міститься підписів Троїцької селищної ради, як власника суміжної земельної ділянки, відсутня дата, та інші реквізити, що, на думку відповідача, унеможливлює вважати такий документ належно складеним, з підстав того, що зазначені обставини не були визначені в якості підстав для відмови в затвердженні проекту землеустрою.

Згідно із частинами сьомою, восьмою статті 186-1 Земельного кодексу України органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати:

додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій»;

надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями;

проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

У висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

За таких обставин рішення відповідача від 21.10.2020 № 62/72 та від 23.02.2021 № 4/107 є протиправними і належать до скасування.

Частиною другою статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

За своїм змістом дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначати повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи без діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким.

Дискреційне повноваження надається у спосіб його закріплення в оціночному понятті, відносно-визначеній нормі, альтернативній нормі, нормі із невизначеною гіпотезою. Для позначення дискреційного повноваження законодавець використовує, зокрема, терміни може, має право, за власної ініціативи, дбає, забезпечує, веде діяльність, встановлює, визначає, на свій розсуд. Однак наявність такого терміну у законі не свідчить автоматично про наявність у суб`єкта владних повноважень дискреційного повноваження; подібний термін є приводом для докладного аналізу закону на предмет того, що відповідне повноваження є дійсно дискреційним.

При реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог.

На законодавчому рівні поняття дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Оскільки в силу положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Земельного кодексу України передбачений порядок затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, суд вважає, що Троїцька селищна рада Троїцького району Луганської області має виключну компетенцію у прийнятті рішення по вказаному питанню. Отже, зазначене питання віднесено до дискреційних повноважень селищної ради.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням встановлених порушень, допущених відповідачем при прийнятті рішень від 21.10.2020 № 62/72 та від 23.02.2021 № 4/107, виключної компетенції відповідача у прийнятті рішення з питання передачі у власність земельної ділянки позивачу для ведення особистого селянського господарства, з метою ефективного захисту прав позивача суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права, шляхом зобов`язання Троїцьку селищну ради Троїцького району Луганської області повторно вирішити питання щодо передачі за зверненням ОСОБА_1 у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га, кадастровий номер :05:001:0027, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, враховуючи дискреційні повноваження відповідача щодо розгляду заяви позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, зобов`язавши відповідача повторно вирішити питання щодо передачі за зверненням ОСОБА_1 у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га, кадастровий номер :05:001:0027, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Тому в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 пункту 13 Закону України "Про судовий збір", питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 5, 77, 90, 139, 241-245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) до Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області (місцезнаходження: вул. Центральна, буд. 69, смт. Троїцьке, Троїцький район, Луганська область, 92100, ) про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення шістдесят другої сесії Троїцької селищної ради сьомого скликання від 21.10.2020 № 62/72 «Про розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 », яким ОСОБА_1 відмовлено в передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га, кадастровий номер :05:001:0027, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати протиправним та скасувати рішення четвертої сесії Троїцької селищної ради восьмого скликання від 23.02.2021 № 4/107 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 », яким ОСОБА_1 відмовлено в передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га, кадастровий номер :05:001:0027, розташованої в межах АДРЕСА_2 .

Зобов`язати Троїцьку селищну раду Троїцького району Луганської області повторно вирішити питання щодо передачі за зверненням ОСОБА_1 у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га, кадастровий номер :05:001:0027, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя К.Є. Петросян