Справа № 500/1932/21
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/1932/21

16 червня 2021 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання відмови неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання відмови неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії, в якій просить:

- визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в незарахуванні до загального страхового стажу періоду роботи в колгоспі ім. Островського, що знаходиться в с. Глібів Гусятинського району Тернопільської області неправомірною,

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період роботи з вересня 1980 року по квітень 1989 року в колгоспі ім. Островського, що знаходиться в с. Глібів Гусятинського району Тернопільської області згідно записів в трудовій книжці та період роботи в липні 1990 року та в листопаді 1990 в колгоспі ім. Островського, що знаходиться в с. Глібів Гусятинського району Тернопільської області згідно архівних довідок, виданих Гусятинським трудовим архівом Гусятинської районної ради 31.01.2020 за №№97-99.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.07.2020 позивач звернулася до відповідача з метою призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", однак Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області було безпідставно незараховано до її загального страхового стажу період роботи з вересня 1980 року по квітень 1989 року та в липні 1990 року і в листопаді 1990 в колгоспі ім. Островського, що знаходиться в с. Глібів Гусятинського району Тернопільської області, незважаючи на подані документи - трудову книжку, архівні довідки в порушення норм чинного законодавства України, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

16.04.2021 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

05.05.2021 відповідач через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду подав відзив на позовну заяву, в якому Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Вказує, що з 02.07.2020 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", розмір якої обчислено із середньомісячного заробітку 4238,30 грн (7763,17х0,54595, де 7763,17 - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, 0,54595 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за період роботи згідно даних наявних в системі персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 31.05.2020), при страховому стажі 34 роки 02 місяці 02 дні та становить 2100,00 грн.

04.08.2020 ОСОБА_1 звернулася із заявою, в якій просила розглянути питання підтвердження стажу роботи в колгоспі ім. Островського, с. Глібів Гусятинського району Тернопільської області за період з вересня 1980 року по листопад 1990 року для зарахування до загального трудового стажу, що дає право на перерахунок пенсії.

У серпні 2020 позивач отримала лист №2493-2163/В-02/8-1900/20 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 14.08.2020, у якому зазначаються причини незарахування вищевказаного періоду.

Так, згідно довідок від 31.01.2020 №№97,98,99, виданих Гусятинським трудовим архівом Гусятинської районної ради зарахувати до страхового стажу період роботи в колгоспі ім. Островського, с. Глібів Гусятинського району Тернопільської області з вересня 1980 року по листопад 1990 року підстав не має, оскільки в документах архівного фонду ТзОВ "Відродження" містяться відомості про роботу за вказаний період на ОСОБА_2 , що не відповідає паспортним даним позивача, а саме " ОСОБА_1 ".

Звертає увагу суду на те, що позивач просить зарахувати період з вересня 1980 року по листопад 1990 року у колгоспі ім. Островського, с. Глібів Гусятинського району Тернопільської області, проте період з 01.01.1986 по 31.12.1986 та з 09.10.1989 по 31.12.2003 уже зараховані до стажу позивача.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено у справі судове засідання на 16.06.2021.

16.06.2021 представником відповідача подано до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі в порядку письмового провадження, проти позовних вимог заперечують в повному обсязі із мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча про день, час і місце слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином. В матеріалах справи міститься заява від 09.04.2021 ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

02.07.2020 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Розмір пенсії обчислено із середньомісячного заробітку 4238,30 грн (7763,17х0,54595, де 7763,17 - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, 0,54595 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за період роботи згідно даних наявних в системі персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 31.05.2020), при страховому стажі 34 роки 02 місяці 02 дні та становить 2100,00 грн.

Згідно поданого розрахунку стажу ОСОБА_1 зараховано:

з 01.09.1977 по 29.08.1980 - навчання - 2 роки 11 місяців 29 днів,

з 01.01.1986 по 31.12.1986 - догляд за дитиною - 1 рік,

з 09.10.1989 по 31.12.2003 - 14 років 02 місяці 23 дні,

з 01.01.2004 по 31.05.2020 - 15 років 11 місяців 10 днів, всього 34 роки 02 місяці 02 дні.

04.08.2020 ОСОБА_1 звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій просила розглянути питання підтвердження стажу роботи в колгоспі ім. Островського, с. Глібів Гусятинського району Тернопільської області за період з вересня 1980 року по листопад 1990 року для зарахування вказаного стажу роботи до загального трудового стажу, що дає право на перерахунок пенсії, призначеної за вислугу років на підставі поданих документів:

1. копії трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 10.01.1990, виданої на ім`я ОСОБА_2 ,

2. копії архівної довідки про трудовий стаж, виданої Гусятинським районним трудовим архівом 31 січня 2020 року за №97 на ім`я ОСОБА_1 ,

3. копії архівної виписки, виданої Гусятинським районним трудовим архівом 31 січня 2020 року за №98 на ім`я ОСОБА_1 ,

4. копії архівної довідки про людино-дні, виданої Гусятинським районним трудовим архівом 31 січня 2020 року за №99 на ім`я ОСОБА_1 .

14.08.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом №2493-2163/В-02/8-1900/20 повідомило позивача, що в матеріалах пенсійної справи містяться архівні довідки про трудовий стаж з вересня 1980 року по листопад 1990 року в колгоспі ім. Островського, с. Глібів Гусятинського району, видані Гусятинським районним трудовим архівом 31.01.2020. Однак при нарахуванні пенсії не враховано зазначений період роботи в колгоспі ім. Островського, оскільки у виданих архівних довідках по батькові не відповідає паспортним даним.

Не погодившись із вказаною відповіддю та вважаючи порушеним своє право на соціальний захист, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 №137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються, зокрема Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

За нормами статті 8 Закону №1058-IV громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.

Згідно із частиною третьою статті 4 Закону №1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до змісту статті 5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Згідно частини третьої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За змістом статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Пунктом 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

При дослідженні копії трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 від 10.01.1990 видно, що позивач 01.09.1980 прийнята в колгосп ім. Островського Гусятинського району на роботу зоотехнік (наказ №10 від 01.09.1980)

Запис №2 01.02.1982 - декретний відпуск.

Запис №3 01.05.1983 вийшла на роботу в колгосп після декретного відпуску (наказ №5 від 01.05.1983).

Запис №4 22.01.1985 - декретний відпуск.

Запис №5 18.09.1986 вийшла на роботу в колгосп після декретного відпуску (наказ №10 від 18.09.1986).

Запис №6 30.04.1989 звільнена з роботи в колгоспі згідно поданої заяви за власним бажанням (наказ №4 від 30.04.1989).

В подальшому прийнята в Гусятинський райсоцзабез соціальним працівником відділення соціальної допомоги з 09.10.1989 та звільнена за згодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України з 31.12.2020 (записи №№7-9)

Таким чином спірний період роботи позивача в колгоспі ім. Островського Гусятинського району Тернопільської області з 01.09.1980 по 30.04.1989 підтверджується відповідними належним чином оформленими записами про прийняття позивача на роботу у колгосп та про звільнення її з роботи в колгоспі.

За нормами статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт1 Інструкції №58).

Положенням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 №301 передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 26 Порядку №637 визначено, що якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Надані на підтвердження спірного періоду роботи з вересня 1980 року по листопад 1990 року в колгоспі ім. Островського, с. Глібів Гусятинського району Тернопільської області, архівні довідки від 31.01.2020 №№97,98,99, видані Гусятинським трудовим архівом Гусятинської районної ради, не враховані відповідачем, оскільки зазначені у них відомості не відповідають паспортним даним позивача, а саме " ОСОБА_1 ".

Суд також зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Вирішуючи спір стосовно зарахування ОСОБА_1 до загального страхового стажу період роботи з вересня 1980 року по квітень 1989 року в колгоспі ім. Островського, що знаходиться в с. Глібів Гусятинського району Тернопільської області згідно записів в трудовій книжці та період роботи в липні 1990 року та в листопаді 1990 року в колгоспі ім. Островського, що знаходиться в с. Глібів Гусятинського району Тернопільської області згідно архівних довідок, виданих Гусятинським трудовим архівом Гусятинської районної ради 31.01.2020 за №№97-99, суд зазначає, що згідно матеріалів справи період з 01.01.1986 по 31.12.1986 та з 09.10.1989 по 31.12.2003 уже зараховані до стажу позивача, тому до зарахування підлягає період з 01.09.1980 по 31.12.1985 і з 01.01.1987 по 30.04.1989.

Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в частині відмови зарахувати вказані періоди роботи позивача з 01.09.1980 по 31.12.1985 і з 01.01.1987 по 30.04.1989 у колгоспі ім. Островського с. Глібів Гусятинського району Тернопільської області є протиправним і слід зобов`язати відповідача зарахувати до загального стажу позивача вказані періоди.

Позовні вимоги в частині зарахування до загального страхового стажу період роботи з 01.01.1986 по 31.12.1986 в колгоспі ім. Островського, що знаходиться в с. Глібів Гусятинського району Тернопільської області згідно записів в трудовій книжці та період роботи в липні 1990 року та в листопаді 1990 року в колгоспі ім. Островського, що знаходиться в с. Глібів Гусятинського району Тернопільської області згідно архівних довідок, виданих Гусятинським трудовим архівом Гусятинської районної ради 31.01.2020 за №№97-99 до задоволення не підлягають.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закріплений у частині першій статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до вимог статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Звертаючись до суду, позивач сплатила судовий збір у сумі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 08.04.2021.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд позов задовольняє частково, то на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 454,00 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання відмови неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в незарахуванні ОСОБА_1 до загального стажу періоду роботи в колгоспі ім. Островського с. Глібів Гусятинського району Тернопільської області з 01.09.1980 по 31.12.1985 і з 01.01.1987 по 30.04.1989.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до загального стажу період роботи з 01.09.1980 по 31.12.1985 і з 01.01.1987 по 30.04.1989 в колгоспі ім. Островського с. Глібів Гусятинського району Тернопільської області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 454,00 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 червня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: с. Глібів, Гусятинський район, Тернопільська область, 48216, РНОКПП: НОМЕР_3 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.