Справа № 747/274/21
Суддя: Тіщенко Л. В.
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 747/274/21
Провадження № 2-а/747/4/21
РІШЕННЯ

іменем України

17.06.2021 року смт Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі головуючої судді Тіщенко Л.В., секретаря Зірки В.П. розглянув у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського РПП СПД № 1 ВП № 1 Печеновського Олександра Вікторовича про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача, в якому просить суд скасувати постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 16 квітня 2021 року відповідачем було винесено постанову серії БАБ № 949361 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 510 грн за те, що ніби-то позивач 16 квітня 2021 року в с. Корінецьке без застебнутого мотошолому керував мопедом, чим порушив п. 2.3 ПДР України; постанову серії БАБ № 949362 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 121 КУпАП та накладення штрафу 850 грн за те, що ніби-то позивач 16 квітня 2021 року в с. Корінецьке керував мопедом, який був не зареєстрований у встановленому законом порядку протягом 10 діб з моменту придбання, чим порушив п. 30.1 ПДР України; постанову серії БАБ № 949363 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП та накладення штрафу 3400 грн за те, що ніби-то позивач 16 квітня 2021 року в с. Корінецьке керував мопедом без посвідчення водія, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР України.

Позивач ОСОБА_1 вважає дані постанови незаконними з наступних підстав. 16 квітня 2021 року позивач дійсно знаходився в АДРЕСА_1 і розбирав на запасні частини нещодавно придбаний мопед SB- 5000р НОМЕР_1 на вигоні біля свого будинку, а не здійснював керування мопедом, як зазначено в постановах. До позивача під`їхали працівники поліції, запитали реєстраційні документи, а потім і посвідчення водія. Позивач відмовився надати посвідчення водія і зауважив, що дана вимога є незаконною, оскільки він не здійснював рух, відповідно не являвся водієм на даний момент. Натомість позивач надав талон на придбання мопеда, щоб засвідчити законність його придбання. Працівник поліції ОСОБА_2 проігнорував зауваження позивача, чим суттєво викривив обставини, за яких позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності. Після цього ОСОБА_1 попросив працівника поліції чітко представитись і роз`яснити його права, отримавши відмову, звернувся на гарячу лінію 102. Його звернення було зареєстроване за № 653. Після цього позивачу повернули талон і поїхали. Позивач зазначає, що оскаржувані постанови були винесені без його відома. Позивач не погоджується із зазначеними рішеннями інспектора, так як вважає себе невинним, а постанови необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню у зв`язку з суттєвим викривленням обстави н, що мають ключове значення для справи, невідповідності висновків інспектора фактичним обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права. Оскільки позивачем були подані скарги на дії працівників поліції 16.04.2021 року, зареєстровані в ЖЄО ВП № 1 за № 653, та 23.04.2021 року, зареєстровані в ЖЄО ВП № 1 за № 694, позивач не міг оскаржити дану постанову вчасно. Повідомлення про відхилення скарг позивач отримав 21 травня 2021 року, тому просить суд поновити строк позовної давності для оскарження постанов.

Тому позивач ОСОБА_1 просить суд скасувати постанови серії БАБ № 949362 від 16.04.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн; серії БАБ № 949362 від 16.04.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн; серії БАБ № 949363 від 16.04.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн.

Ухвалою від 07 червня 2021 року відкрито провадження за даним позовом та призначено судове засідання на 17 червня 2021 року, про що учасники справи повідомлені належним чином. Відповідачу було запропоновано до початку судового розгляду подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив та заперечення та роз`яснено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень статті 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином в матеріалах справи є розписка про вручення відповідачу судового виклику, тому в силу положень ч.2 ст. 268 КАС України відповідач вважається належним чином повідомленим про часі місце розгляду справи. У встановлений судом строк відповідач ОСОБА_2 відзив на позов не надав, заяви про відкладення розгляду справи, про неможливість явки в судове засідання чи про розгляд справи без його участі відповідач ОСОБА_2 суду не надав.

Положенням ч.1 ст. 205 КАС України передбачено, що неявка у судове засідання учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. Крім того, згідно положень ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні але всі учасники справи не з`явились у судове засідання хоча і бути належним чином повідомлені про дату час і місце судового розгляду суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Відповідно до ч. 3 ст. 268 КУпАП неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції. Враховуючи положення ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Поскільки по даній справі не було встановлено перешкод для її розгляду без учасників справи, тому розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису.

Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 16 квітня 2021 року відповідачем ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 949362 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 121 КУпАП і накладено штраф в сумі 850 грн за порушення п. 30.1 ПДР України, а саме за те, що 16 квітня 2021 року в 12.40 год в с. Корінецьке по вул Центральна, 10 водій ОСОБА_1 керував мопедом SВ-5000р НОМЕР_1 , який не зареєстрований в установленому законом порядку, відсутній номерний знак (а.с.8). Крім того, 16 квітня 2021 року відповідачем ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 949363 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП і накладено штраф в сумі 3400 грн за порушення п. 2.1. «а» ПДР України, а саме за те, що 16 квітня 2021 року в 12.40 год в АДРЕСА_2 водій ОСОБА_1 керував мопедом НОМЕР_2 р НОМЕР_1 , без посвідчення водія (а.с.10). Також 16 квітня 2021 року відповідачем ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 949361 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП і накладено штраф в сумі 510 грн за порушення п. 2.3. «г» ПДР України, а саме за те, що 16 квітня 2021 року в 12.40 год в АДРЕСА_2 водій ОСОБА_1 керував мопедом НОМЕР_2 р НОМЕР_1 , без застебнутого мотошолому (а.с.12). Листом начальника Прилуцького РВП від 14.05.2021 року заявника ОСОБА_1 повідомлено про результати його звернення від 16.04.2021 року та від 23.04.2021 року, яке він отримав 19 травня 2021 року, що підтверджується копією повідомлення та поштовим конвертом із штемпелем про дату отримання (а.с.25-26).

Вирішуючи вимогу позивача ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку, суд виходить з наступного.

Згідно приписів ч. ч. 1-2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Згідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. Відповідно до 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Відповідно до ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Судом встановлено, що оскаржувані постанови винесені відповідачем 16 квітня 2021 року, але позивач ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції, зокрема, і відповідача в тому числі. Відповідь на своє звернення ОСОБА_1 отримав 19 травня 2021 року, до суду звернувся 26 травня 2021 року. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, отже заява про поновлення строку звернення підлягає задоволенню. Причини несвоєчасного звернення до суду з адміністративним позовом ОСОБА_1 слід визнати поважними.

Розглядаючи позовні вимоги про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення, суд виходить з наступного.

Диспозицією ч.5 ст.121 КУпАП визначено відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами; диспозицією ч. 6 ст. 121 КУпАП визначено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у невстановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака на відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим. Диспозицією ч.2 ст.126 КУпАП визначено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідачі зобов`язані подати докази на спростування таких заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом. У відповідності до ст. 222 КУпАП до компетенції органів Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення, щодо порушень правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Статтею 283 КУпАП визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній зокрема потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до ч. 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством. Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. Згідно з ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

За змістом положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

Відповідач ОСОБА_2 не надав до суду жодних доказів, які б підтверджували правомірність винесеного ним рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП, ч.6 ст. 121, ч.2 ст. 126 КУпАП, а тому постанови про притягнення позивача до адміністративної є неправомірними. Таким чином, в силу положень КАС України відповідач вважається таким, що не довів правомірності винесених ним рішень про притягненнях позивача до адміністративної відповідальності, а тому постанови про притягнення позивача до адміністративної за ч. за ч.1 ст. 126 КУпАП та за ч.5 ст. 121 КУпАП є неправомірними.

Суд вважає за необхідне зазначити, що обов`язок особи, яка склала матеріали про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в розумінні ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, поскільки в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування вини, не доведено наявність в діях позивача складів адміністративних правопорушення, передбачених частинами 5, 6 ст. 121 та ч.2 ст. 126 КУпАП. Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи зі змісту правових норм ст. 251 КУпАП і ст. 72 КАС України доказами в зазначеній справі є будь-які фактичні дані, на основі яких компетентним органом (посадовою особою) при складенні постанови про накладення адміністративного стягнення та судом при розгляді справи щодо оскарження даної постанови в порядку адміністративного судочинства, встановлюється наявність чи відсутність обставин, що мають значення для справи, в тому числі винність особи, обставини, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. За таких обставин суд приходить до висновку про непідтвердженість факту порушення позивачем Правил дорожнього руху з огляду на відсутність належних та допустимих доказів цього. Таким чином, суд вважає, що відповідачем прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення. Згідно зі ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. При вирішенні даного спору, суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем суду не надано належних і допустимих доказів правомірності винесених ним постанов 16 квітня 2021 року.

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладені приписи процесуального законодавства, висновки, яких суд дійшов за результатами розгляду справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 73-77, 121-123, 194, 229, 241-246, 255, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Позов ОСОБА_1 до поліцейського РПП СПД № 1 ВП № 1 Печеновського Олександра Вікторовича про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серії БАБ № 949361 від 16 квітня 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським РПП СПД № 1 ВП № 1 Печеновським Олександром Вікторовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, і провадження по справі закрити.

Скасувати постанову серії БАБ № 949362 від 16 квітня 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським РПП СПД № 1 ВП № 1 Печеновським Олександром Вікторовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП, і провадження по справі закрити.

Скасувати постанову серії БАБ № 949363 від 16 квітня 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським РПП СПД № 1 ВП № 1 Печеновським Олександром Вікторовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, і провадження по справі закрити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня отримання учасниками справи копії рішення.

Суддя Л.В.Тіщенко