Справа № 357/2410/21
Суддя: Цуранов А. Ю.
Дата ухвалення: 2021-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/2410/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2021 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цуранов А. Ю. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративний позов ОСОБА_1 до: 1) поліцейського ВРПП Білоцерківського РУП сержанта поліції Кучерук Владислава Васильовича; 2) Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

19.02.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову відповідача про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 138533 від 17.02.2021 року, якою позивача піддано адміністративному стягненню за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, а також закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову вказано, що 17.02.2021 року він рухався на автомобілі «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 по автодорозі М95 "Київ- Одеса", 66 кілометр, сумлінно дотримуючись правил дорожнього руху. Натомість, о 15 год. 17 хв. відповідач-1 склав на нього постанову серії БАВ № 138533 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП. Зазначив, що його автомобіль не підлягає проходженню технічного огляду, оскільки є спеціалізованим вантажним малотоннажним фургоном, категорія "В", повна маса 1950 кг, на якого не поширюються вимоги проведення обов`язкового технічного контролю технічного стану. Вказане підтверджуються і полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і його посвідченням водія з єдиною категорією "В". Позивач вважає винесену постанову такою, що не відповідає вимогам закону та обставинам справи, а тому просив задовольнити позов. Також позивач вказував на порушення з боку інспектора встановленої процедури складення оскаржуваної постанови.

03.03.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.

02.04.2021 року ухвалою судді прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Національної поліції в Київській області та витребувано у ВРПП Білоцерківського РУП матеріали по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

27.04.2021 року на адресу суду від ГУ НП в Київській області надійшов відзив. Вказаний відзив обґрунтований тим, що керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно не пройшов його тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, при цьому посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням. Вказано, що оскаржувана постанова відповідає вимогам законодавства, тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

17.02.2021 року постановою серії БАВ № 138533, складеною поліцейським ВРПП Білоцерківського РУП сержантом поліції Кучерук В.В., ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 121 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 17.02.2021 о 15 год. 17 хв. водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно до ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух» підлягає обов`язковому технічному контролю, але вчасно його не пройшов, чим порушив п. 31.3 (б) ПДР України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 3 ст. 121 КУпАП України встановлена відповідальність за порушення правил керування водієм транспортним засобом, що своєчасно не пройшов обов`язковий технічний контроль, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Аналіз положень статті 35 Закону України «Про дорожній рух» дає підстави для висновку про те, що обов`язковому технічному контролю підлягають автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Тобто, визначальною обставиною є мета фактичного використання автомобіля для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.

Господарська діяльність - будь-яка діяльність, в тому числі підприємницька, пов`язана з виробництвом, обміном та переробкою матеріальних і нематеріальних благ, що виступають у формі товару.

Відповідно до п.п. 15 п. 2 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 року № 137 (далі - Порядок), транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.

Згідно зі статтею 29 Закону України від 05.04.2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (чинний на момент виникнення спірних відносин) автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Для віднесення автомобіля до об`єкту обов`язкового технічного огляду слід використовувати термінологію, що наведена у Правилах надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою КМУ №176 від 18.07.1997 року (далі - Правила).

Пунктом 1 цих Правил визначено порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.

За змістом пункту 7 Правил дія цих Правил не поширюється на перевезення, які здійснюються:

- транспортними засобами спеціального призначення;

- транспортними засобами, задіяними під час забезпечення обороноздатності, правопорядку та ліквідації наслідків стихійного лиха і надзвичайної ситуації;

- службовими легковими автомобілями;

- транспортними засобами, які належать фізичним особам і використовуються ними для задоволення власних потреб, що не має на меті отримання прибутку.

Відповідно до матеріалів справи, транспортний засіб «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 , 2016 року випуску є спеціалізованим вантажним фургоном малотонажним-В з масою 1950 кг та належить ОСОБА_1 , що має посвідчення водія з єдиною категорією "В".

Відповідно до пункту 8 полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних траспортних засобів № АР/4350894 від 05.09.2020 року, транспортний засіб «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 не використовується як таксі/маршрутне таксі та не підлягає обов`язковому технічному контролю.

З огляду на зазначене, враховуючи обставини даної справи, суд дійшов висновку, що автомобіль, яким керував позивач, не слід вважати автомобілем, що здійснює перевезення пасажирів або вантажу з метою отримання прибутку, оскільки протилежне не доведено відповідачами належними та допустимими доказами.

Таким чином, хибною є думка про те, що вказаний транспортний засіб підлягає обов`язковому проходженню технічного контролю.

Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові від 17.10.2019 року, справа № 678/483/17.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачами не було надано належних доказів на підтвердження вчинення позивачем конкретного адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи заперечення та незгоду позивача з постановою інспектора поліції, внаслідок чого він звернувся до суду з адміністративним позовом, а також невиконання відповідачем встановленого обов`язку довести правомірність свого рішення, як такого, що відповідає вимогам ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст. 2, 6, 9, 77, 139, 143, 242-246, 250, 255, 262, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Скасувати постанову поліцейського ВР ПП Білоцерківського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області сержанта поліції Кучерук Владислава Васильовича серії БАВ № 138533 від 17.02.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 121 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач-1 поліцейський ВРПП Білоцерківського РУП сержант поліції Кучерук Владислав Васильович, адреса: вул. Привокзальна, 3, м. Біла Церква, Київська область, 09112.

Відповідач-2 Головне управління Національної поліції в Київській області, адреса: вул. Володимирська, буд. 15, м. Київ, 01601, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково протягом десяти днів з дня його складення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

СуддяА. Ю. Цуранов