Справа № 640/23901/19
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

17 червня 2021 року м. Київ № 640/23901/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у місті Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, про визнання незаконним та скасування наказу в частині, зобов`язання вчинити певні дії, та заяву позивача про поновлення строку звернення до суду,

установив:

ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) у грудні 2019 року звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Держгеокадастру у місті Києві про:

- визнання незаконним та скасування (частково) наказу Головного управління Держкомзему в місті Києві від 30.12.2010 №293-к в частині звільнення ОСОБА_1 з 30.12.2010 (пункт 3 наказу);

- зобов`язання Головне управління Держгеокадастру в місті Києві виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час тимчасової непрацездатності з 12.02.2010 по 30.12.2010 у розмірі 51084,70 грн, індексацію у розмірі - 55993,91 грн, загальна сума становить 107078,61 грн матеріальної шкоди, та 50000,00 грн моральної шкоди;

- зобов`язання Головне управління Держгеокадастру в місті Києві провести відповідні розрахунки та сплатити до Пенсійного фонду України страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ОСОБА_1 за час тимчасової непрацездатності з 12.02.2010 по 30.12.2010 помісячно.

Представником відповідача до суду подано клопотання від 04.03.2020 (т. 1 а.с. 94) та від 17.03.2020 (т. 2 а.с. 45) про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку із пропущенням строку звернення до адміністративного суду, що мотивовано тим, що виходячи зі змісту статей 5, 120, 122 КАС України, що є ідентичними статтям 6, 99, 100-103 цього ж Кодексу у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, початок перебігу строку звернення до адміністративного суду пов`язується з днем, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Так, позивач вказує, що фактично дізнався про своє звільнення 30.12.2010, лише 26.11.2019 від адвоката під час перебування на лікарняному, а щодо не здійснення обов`язкових платежів до Пенсійного фонду України - лише 17.10.2019.

Позивачем в свою чергу, подано заяву про поновлення строків звернення до суду (т. 1 а.с. 42).

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини другої цієї ж статті, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку (ч. 1).

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч. 2).

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч. 3).

У заяві про поновлення строків звернення до суду позивач вказує на те, що заява від 30.12.2010 написана ним під тиском, на дату запису він уваги не звертав, оскільки перебував у стресовій ситуації. 04.01.2011, позивач передав трудову книжку до нового місця роботи для оформлення на роботу. Також позивач наголошує на тому, що законодавство не передбачає строку позовної давності для стягнення працівником заборгованості із заробітної плати.

Суд вважає підстави, вказані позивачем у заяві неповажними та залишає позовну заяву без розгляду в частині вимог про визнання незаконним та скасування (частково) наказу Головного управління Держкомзему в місті Києві від 30.12.2010 №293-к в частині звільнення ОСОБА_1 з 30.12.2010 (пункт 3 наказу) з огляду на наступне.

Так, наказом Головного управління Держкомзему у місті Києві від 30.12.2010 № 293-к «Про скасування наказу № 34 від 12.02.2010» ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника управління державної землевпорядної експертизи оцінки та ринку земель з 12.02.2010 та з 30.12.2010 звільнено за угодою сторін відповідно до пункту 1 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 надав заяву від 30.12.2010 в якій сам просив звільнити його за угодою сторін - 30.12.2010. Відтак під час написання заяви позивач був обізнаний про те, що звільнення здійснюється за угодою сторін, у зазначену позивачем дату. Написання заяви під тиском не змінює обставину обізнаності позивача про дату та підставу звільнення, як не обмежує і не перешкоджає позивачу у тому, щоб звернутися до суду у встановлені строки.

У день звільнення - 30.12.2010 ОСОБА_1 видано трудову книжку, про що свідчить його власноручний підпис на сторінці №14 Книги обліку руху трудових книжок та вкладишів до них. У графі «Дата і підстава видачі працівнику трудової книжки при звільненні» зазначено номер наказу Головного управління Держкомзему у місті Києві від 30.12.2010 № 293-к, на підставі якого ОСОБА_1 звільнено із займаної посади за угодою сторін. Окрім того, дату та номер наказу зазначено у трудовій книжці.

Доводи позивача про те, що він не розписувався за отримання своєї трудової книжки на сторінці №14 Книги обліку руху трудових книжок та вкладишів до них, а також про те, що він отримав свою трудову книжку від третьої особи 03.01.2010 поза приміщенням Головного управління Держкомзему у місті Києві не підтверджені належними та допустимими доказами. Більш того такі обставини не вказують на об`єктивну неможливість ознайомитись із здійсненими у трудовій книжці записами.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно наведені позивачем обставини, навіть за їх доведеності, не можуть розцінюватись, як поважна причина пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Позивач при зверненні до суду повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права, що також випливає із загального правила про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22.02.2017 № 6-17цс17.

Окрім того, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, який наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме : забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Відповідна позиція Європейського суду з прав людини висловлена у правовій позиції ВСУ у справі за № 6-2469цс16.

Водночас, в частині вимог про зобов`язання Головне управління Держгеокадастру в місті Києві виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час тимчасової непрацездатності та провести відповідні розрахунки та сплатити до Пенсійного фонду України страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування позовна заява підлягає розгляду по суті, оскільки без з`ясування обставин справи, дослідження у справі доказів, а також надання оцінки відповідним вимогам позивача, неможливо визначити та обрахувати початок перебігу строку для звернення з позовом до адміністративного суду, а також обґрунтованість заявлених позовних вимог з огляду як на норми матеріального права, так і на норми процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись статтями 122, 123, 248 КАС України, суд

ухвалив:

Причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду визнати неповажними.

Клопотання представника відповідача задовольнити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у місті Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, про визнання незаконним та скасування наказу в частині, зобов`язання вчинити певні дії, - в частині вимог про визнання незаконним та скасування (частково) наказу Головного управління Держкомзему в місті Києві від 30.12.2010 №293-к в частині звільнення ОСОБА_1 з 30.12.2010 (пункт 3 наказу) залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.М. Чудак