Справа № 360/1927/21
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

09 червня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1927/21

Луганський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Захарової О.В.,

за участю

секретаря судового засідання Олійник О.А.,

представників

позивача - Мазнова О.Є.,

представників позивача - Хартова М.В.,

Самарського В.В.,

представника відповідача - Горбенка Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

08 квітня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Хартова Максима Валерійовича (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі відповідач, ГУНП в Луганській області), в якому позивач просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Луганській області від 29.03.2021 № 158 о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , заступника начальника управління-начальника відділу капітального будівництва управління логістики та матеріально - технічного забезпечення ГУНП в Луганській області за пунктом 1 частини першої статті 87 (у зв`язку із скороченням чисельності або штату державних службовців, скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу) Закону України «Про державну службу», з 29.03.2021 з виплатою компенсації за 18 днів невикористаної відпустки за фактично відпрацьований час з 03.11.2020 по 29.03.2021;

2) поновити на посаді заступника начальника управління-начальника відділу капітального будівництва управління логістики та матеріально - технічного забезпечення ГУНП в Луганській області державного службовця 4-го рангу позивача;

3) стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, з 29.03.201 по день прийняття судом рішення у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач оскаржив наказ ГУНП в Луганській області від 02.11.2020 № 1266 о/с, яким його було звільнено з підстав пункту 1 частини першої статті 87 (у зв`язку із скороченням чисельності або штату державних службовців, реорганізації державного органу) до Луганського окружного адміністративного суду.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 по справі № 360/4415/20 наказ від 02.11.2020 № 1266 о/с «По особовому складу» було визнано протиправним та скасовано, поновлено ОСОБА_1 на займаній посаді. Рішення в частині поновлення на посаді допущено до негайного виконання.

26.02.2021 позивача знову було попереджено про наступне вивільнення та надано перелік вакантних посад державної служби ГУНП. Заявою від 13.03.2021 ОСОБА_1 погодився на призначення його на посаду начальника відділу організації фінансового забезпечення підпорядкованих підрозділів управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП, але відповіддю від 23.03.2021 йому повідомлено, що призначення його на вказану посаду неможливе. При цьому ОСОБА_1 надав заяву про надання часу на вибір іншої вакантної посади, оскільки він є внутрішньо переміщеною особою, єдиним годувальником в сім`ї та має намір працювати в ГУНП, в тому числі в підпорядкованих підрозділах з урахуванням вимог статті 41 Закону України «Про державну службу». Однак ОСОБА_1 одразу ж надано витяг з наказу № 158 о/с про його звільнення за пунктом 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».

Позивач та представник позивача вважають, що наказ ГУНП в Луганській області від 29.03.2021 № 158 о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , заступника начальника управління-начальника відділу капітального будівництва управління логістики та матеріально - технічного забезпечення ГУНП в Луганській області за пунктом 1 частини першої статті 87 (у зв`язку із скороченням чисельності або штату державних службовців, скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу) закону України «Про державну службу», з 29.03.2021, з виплатою компенсації за 18 днів невикористаної відпустки за фактично відпрацьований час з 03.11.2020 по 29.03.2021 є протиправним та таким, який підлягає скасуванню, а ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді з якої його протиправно звільнено.

Зазначає, що відповідач не надав повний список вакантних посад протягом усього періоду і які існували на день його звільнення.

Відповідачем не враховане переважне право позивача на залишенні на роботі у зв`язку із скороченням штату державних службовців.

Зазначене не може бути свідченням дотримання процедури його звільнення.

Ухвалою суду від 13 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження (арк. спр. 50-51).

Ухвалою суду від 03 червня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (арк. спр. 118-119).

Відповідачем до суду 29.04.2021 подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю з таких підстав (арк. спр. 87-93).

Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ (далі - Закон № 889-VІІІ).

Статтею 87 Закону № 889-VІІІ визначено, зокрема, що підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: 1) скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Частиною 3 статті 87 Закону № 889-VІІІ передбачено, що суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення (стаття в редакції Закону, яка діяла станом на 26.02.2021).

Головне управління зазначає, що відповідно до наказу НПУ від 20.07.2020 № 578 «Про затвердження Переліку змін у штатах Національної поліції» посада «заступник начальника управління-начальник відділу капітального будівництва - скорочено» посада « заступник начальника управління-начальник відділу управління об`єктами державної власності та капітального будівництва - уведено», тобто посада позивача - скорочена, в свою чергу змінилась категорія посад з державної служби на середній склад поліції. Тобто позивач не може претендувати та обіймати вказану посаду.

З метою виконання вимог Закону № 889-VIII та ознайомлення позивача з вказаними організаційно-штатними змінами, (повторно) 26.02.2021 співробітниками Головного управління Мазнову О.Є. було оголошене попередження про наступне вивільнення, з яким ОСОБА_1 ознайомлений під підпис та отримав другий примірник цього попередження. Також одночасно з попередженням ОСОБА_1 було надана перелік усіх наявних вакантних посад державної служби в ГУНП в Луганській області станом на 26.02.2021, який позивач також отримав про, що свідчить його підпис. На підставі наказу ГУНП в Луганській області від 05.03.2021 № 134 о/с з 10.03 по 23.03.2021 ОСОБА_1 перебував у відпустці. 18.03.2021 до Головного управління засобами поштового зв`язку надійшла заява ОСОБА_1 від 13.03.2021 щодо призначення його на посаду начальника відділу організації фінансового забезпечення підпорядкованих підрозділів УФЗБО ГУНП в Луганській області. 23.03.2021 листом Головного управління від 23.03.2021 № 1244/111/19-2021, ОСОБА_1 було повідомлено про те, що посаду на яку ним було складено заяву він не може обіймати у зв`язку з відсутністю у нього відповідної освіти.

29.03.2021, в день запланованого звільнення, ОСОБА_1 також було надано перелік усіх вакантних посад державної служби, однак останній протягом робочого дня будь-яких заяв із згодою на переведення на запропоновані вакантні посади не надав.

Відповідач звертає увагу, що перелік посад запропонований станом на 26.02.2021 та станом на 29.03.2021 відрізнявся, лише однією посадою. Позивачу були запропоновані усі без винятку вакантні посади державної служби в ГУНП в Луганській області.

Щодо заяви про надання часу на вибір іншої вакантної посади, вказана заява позивачем була зроблено шляхом допису на листі від 23.03.2021 № 1244/111/19-2021: «З відмовою не згоден. Прошу надати мені час на обрання іншої вакантної посади, відповідно наданого списку посад», в свою чергу ОСОБА_1 було повідомлено, що спливає 30 денний термін попередження про звільнення, а тому заяву на запропоновані вакантні посади він має можливість подати до кінця робочого дня.

Відповідач зазначає, що позивачу достеменно було відомо про розгляд його заяви, так і 29.03.2021 вказаний лист останній отримав о 10 год. 21 хв., тобто у позивача був майже цілий робочий день для прийняття рішення щодо складання заяви на запропоновані вакантні посади. Однак протягом робочого дня 29.03.2021 ОСОБА_1 не було подано заяви щодо переведення на іншу посаду у зв`язку з чим, враховуючи, що ознайомлення з наказом про скорочення його посади відбулось 26.02.2021, ОСОБА_1 було звільнено за пунктом 1 частини першої статті 87 Закону№ 889-VІІІ та останньому був вручений наказ про звільнення та трудову книжку.

Відповідач зазначає, що ГУНП в Луганській області діяло виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, а вимоги позивача, в свою чергу, не обґрунтовані, безпідставні та такі що задоволенню не підлягають.

У судовому засіданні позивач, представники позивача підтримали позовні вимоги повністю, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Допитаний як свідок позивач ОСОБА_1 повідомив суду, що 26.02.2021 отримав попередження про наступне вивільнення з займаної посади (через скорочення штату). 26.02.2021 також отримав для ознайомлення перелік вакантних посад державних службовців станом на 26.02.2021. За результатами ознайомлення з вакантними посадами, зазначеними у переліку, погодився на запропоновану посаду начальника відділу організації фінансового забезпечення підпорядкованих підрозділів управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП та подав відповідну заяву. 29.03.2021 йому вручено відмову у призначенні на вказану посаду у зв`язку із відсутністю освіти за напрямом фінансового або бухгалтерського спрямування. На листі ОСОБА_1 власноруч здійснив запис, що з відмовою не згоден та просить надати час на обрання іншої посади відповідно наданого списку, на листі вказав дату та час: 29.03.2021, 10 год. 21 хв. Приблизно через 10 хвилин йому було вручено витяг з наказу про звільнення від 29.03.2021 №158 о/с та трудову книжку. В отриманому витязі ОСОБА_1 зазначив дату та час отримання наказу про звільнення: 29.03.2021 о 20 год. 23 хв. Стверджує, що відповідачем не пропонувалось 29.03.2021 до кінця робочого дня надати заяву про призначення на іншу вакантну посаду згідно з запропонованими йому посадами станом на 29.03.2021.

Заслухавши пояснення представників сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , за даними трудової книжки серії НОМЕР_2 у період з 13 січня 1997 року по 03 березня 2015 року позивач проходів службу в органах внутрішніх справ України; з 13 травня 2016 року працював на посадах державної служби в ГУНП в Луганській області, зокрема з 26 грудня 2016 року на посаді заступника начальника Управління начальника відділу капітального будівництва Управління логістики та матеріально-технічного забезпечення; 13 липня 2016 року прийняв Присягу державного службовця, з 13.07.2019 присвоєний четвертий ранг державного службовця (арк. спр. 106-112).

Наказом ГУНП в Луганській області № 78 від 28.01.2020 позивача звільнено з посади заступника начальника управління - начальника відділу капітального будівництва управління логістики та матеріально - технічного забезпечення ГУНП в Луганській області за пунктом 4 частини першої статті 87 (у зв`язку з вчиненням державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення), підстава - наказ від 28.01.2020 № 290 «Про накладення дисциплінарних стягнень на окремих працівників УЛМТЗ ГУНП в Луганській області».

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року у справі № 360/553/20, що було залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2020, позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді задоволено повністю; визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Луганській області від 28 січня 2020 року № 78 о/с в частині звільнення державного службовця 4-го рангу ОСОБА_1 , заступника начальника управління - начальника відділу капітального будівництва управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП в Луганській області, за пунктом 4 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу»; поновлено на посаді заступника начальника управління - начальника відділу капітального будівництва управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП в Луганській області державного службовця 4-го рангу ОСОБА_1 з 29 січня 2020 року (арк. спр. 26-43).

Наказом ГУНП в Луганській області від 03.06.2020 № 551-ос ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника управління - начальника відділу капітального будівництва управління логістики та матеріально - технічного забезпечення ГУНП в Луганській області на підставі рішення суду (арк. спр. 96).

Згідно з наказом НПУ від 20.07.2020 № 578 «Про затвердження Переліку змін у штатах Національної поліції» відповідно до статей 14,15 Закону України «Про Національну поліцію» затверджено Перелік змін у штатах Національної поліції, що додається (арк. спр. 64).

За Переліком змін у штатах Національної поліції, затвердженим наказом НПУ від 20.07.2020 № 578, відділ капітального будівництва (Управління логистики та матеріально-техничного забезпечення Головного упраління Національної поліції в Луганській області) реорганізується у відділ управління об`єктами державної власності та капітального будівництва, посада «Заступник начальника управління-начальник відділу капітального будівництва» (державний службовець) - скорочено; посада «Заступник начальника управління-начальник відділу управління об`єктами державної власності та капітального будівництва» (середній склад поліції) - уведено» (арк. спр. 64 зв.).

Отже, згідно з Переліком змін у штатах Національної поліції, утворюється відділ управління об`єктами державної власності та капітального будівництва та скорочується посада позивача, за якою він працював як посада державної служби; посаду, яку уведено позивач не міг обіймати, так як її було віднесено до категорії «середній склад поліції».

Наказом ГУНП в Луганській області від 02.11.2020 № 1266 о/с «По особовому складу» звільнено державного службовця 4-го рангу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , заступника начальника управління-начальника відділу капітального будівництва управління логістики та матеріально - технічного забезпечення ГУНП в Луганській області за пунктом 1 частини першої статті 87 (у зв`язку із скороченням чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу) Закону України «Про державну службу», з 02.11.2020, з виплатою вихідної допомоги у розмірі двох середньомісячних заробітних плат та з виплатою компенсації за 34 дні невикористаної відпустки за фактично відпрацьований час з 13.07.2019 по 02.11.2020.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 у справі № 360/4415/20 позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді задоволено частково; визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Луганській області від 02 листопада 2020 року № 1266 о/с в частині звільнення державного службовця 4-го рангу ОСОБА_1 , заступника начальника управління - начальника відділу капітального будівництва управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП в Луганській області за пунктом 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» (у зв`язку з скороченням чисельності або штату державних службовців, скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу); поновлено на посаді заступника начальника управління - начальника відділу капітального будівництва управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП в Луганській області державного службовця 4-го рангу ОСОБА_1 з 03 листопада 2020 року; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (арк. спр. 129-135).

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 у справі № 360/4415/20 є таким, що не набрало законної сили.

Наказом ГУ НПУ в Луганській області №104ос від 23.02.2021 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 у справі № 360/4415/20, ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника управління - начальника відділу капітального будівництва управління логістики та матеріально - технічного забезпечення ГУНП в Луганській області на підставі рішення суду (арк. спр. 97).

26.02.2021 співробітниками ГУ НП в Луганській області Мазнову О.Є. вручене попередження про наступне вивільнення, про що свідчить власний підпис позивача про отримання, з зазначенням дати та часу отримання 26.02.2021 о 10 год 26 хв. (арк. спр. 67).

26.02.2021 позивачу був наданий перелік наявних вакантних посад державної служби в ГУНП в Луганській області станом на 26.02.2021, який позивач отримав, зазначивши, що перелік є неповним (арк. спр. 68).

01.03.2021 ОСОБА_1 звернувся із заявою про надання йому відпустки як учаснику бойових дій (арк. спр. 80).

З 10.03.2021 по 23.03.2021 позивачу надана відпустка як учаснику бойових дій за 2021 рік на підставі наказу ГУНП в Луганській області від 05.03.2021 № 134 о/с (арк. спр. 81).

18.03.2021 до ГУНП в Луганській засобами поштового зв`язку надійшла заява ОСОБА_1 від 13.03.2021, в якій позивач просив призначити його на посаду начальника відділу організації фінансового забезпечення підпорядкованих підрозділів УФЗБО ГУНП в Луганській області відповідно до наданого йому 26.02.2021 переліку вакантних посад (арк. спр. 72).

Листом ГУНП в Луганській області від 23.03.2021 № 1244/111/19-2021, ОСОБА_1 було відмовлено у призначені на запропоновану посаду начальника відділу організації фінансового забезпечення підпорядкованих підрозділів УФЗБО ГУНП в Луганській області у зв`язку із з відсутністю відповідної освіти за освітнім ступенем не нижче магістра за напрямом підготовки фінансового та бухгалтерського спрямування (арк. спр. 74).

У листі також зазначено, що дата звільнення позивача запланована на 27.03.2021, тому йому необхідно прибути до УКЗ ГУНП в Луганській області 27.03.2021, але оскільки 27.03.2021 є вихідним днем, необхідно прибути для отримання трудової книжки та наказу про звільнення 26.03.2021 (арк. спр. 74).

Згідно з протоколом про доведення інформації або документів до відома державного службовця від 23.03.2021, час складення 17 год. 30 хв., ОСОБА_1 засобами телефонного зв`язку повідомлено про прийняте рішення за результатами розгляду його заяви від 13.03.2021, зазначено про надіслання позивачу листа від 23.03.2021 № 1244/111/19-2021 засобами поштового зв`язку та на електрону пошту (арк. спр. 78-79).

29.03.2021 відповідачем вручений ОСОБА_1 лист ГУ НП в Луганській області від 23.03.2021 № 1244/111/19-2021 про відмову у призначенні на запропоновану посаду начальника відділу організації фінансового забезпечення підпорядкованих підрозділів УФЗБО ГУНП в Луганській області.

На вказаному листі позивач власноруч здійснив запис, зазначивши, що з відмовою не згодний, просить надати час для обрання іншої посади відповідно до наданого списку, вказавши дату та час 29.03.2021, 10 год. 21 хв. (арк. спр. 74).

29.03.2021 ОСОБА_1 також було надано перелік усіх вакантних посад державної служби станом на 29.03.2021 (арк. спр. 82).

Згідно з витягом з наказу ГУНП в Луганській області від 29.03.2021 № 158 о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заступника начальника управління-начальника відділу капітального будівництва управління логістики та матеріально - технічного забезпечення ГУНП в Луганській області за пунктом 1 частини першої статті 87 (у зв`язку із скороченням чисельності або штату державних службовців, скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу) Закону України «Про державну службу», звільнено з 29.03.2021 з виплатою компенсації за 18 днів невикористаної відпустки за фактично відпрацьований час з 03.11.2020 по 29.03.2021 (арк. спр. 84).

Наказ ГУНП в Луганській області від 29.03.2021 № 158 о/с «По особовому складу» (витяг) позивач отримав 29.03.2021 о 10 год. 23 хв., про що свідчить власноруч здійснений запис позивача в наказі про дату та час отримання (арк. спр. 84).

Зазначені обставини не заперечувались представником відповідача під час судового розгляду справи.

Згідно з довідкою ГУНП в Луганській області від 27.04.2021 № 1847/111/19-2021 29.03.2021, в день звільнення, від ОСОБА_1 будь-яких заяв до УКЗ ГУНП в Луганській області не надходило. Отримуючи в управлінні кадрового забезпечення ГУНП нарочно листа від 23.03.2021 № 1244/111/19-2021 ОСОБА_1 лише зазначив на ньому, що з відмовою не згоден та просить надати час на обрання іншої посади відповідно до наданого списку посад. Заступником начальника ВК УКЗ ГУНП в Луганській області останньому було повідомлено, що оскільки 29.03.2021 його останній робочий день, заяву про призначення на іншу посаду він може надати до кінця робочого дня (арк. спр. 83).

В свою чергу, позивачем заперечуються обставини надання йому відповідачем 29.03.2021 часу до кінця робочого для обрання іншої вакантної посади згідно запропонованого відповідачем переліку наявних вакантних посад станом на 29.03.2021.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначено Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» (далі- Закон № 889-VIII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частин першої третьої статті 5 Закону № 889-VIII, правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

У рішенні Конституційного Суду України від 07.05.2002 № 8-рп/202 у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) правове регулювання Конституцією України (254к/96-ВР) та спеціальними законами України статусу, посадових осіб (частина перша статті 9 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII) (3723-12) зазначено, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Отже, за загальним правилом, відносини щодо, зокрема, припинення державної служби регулюються Законом № 889-VIII. Застосування до відносин щодо припинення державної служби законодавства про працю можливе лише в частині відносин, що не врегульовані Законом №889-VIII, який по відношенню до Кодексу законів про працю України є спеціальним законом, що регулює правовідносини, в тому числі щодо припинення державної служби.

Положеннями пункту 4 частини першої статті 83 Закону № 889-VIII визначено, що державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87, 87-1 цього Закону).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII (в редакції, чинній на момент попередження позивача про подальше його звільнення), підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: 1) скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про подальше звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення (абзац перший частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII).

Відповідно до абзацу 3 частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII державний службовець, якого звільнено на підставі пункту 1 частини першої цієї статті, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців з дня звільнення за рішенням суб`єкта призначення може бути призначений на рівнозначну або нижчу посаду державної служби, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу.

Таким чином, абзацом першим частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII (чинної на дату попередження про наступне вивільнення) пропонування позивачу будь-якої вакантної посади державної служби у тому самому державному органі посади передбачено як право, а не обов`язок суб`єкта призначення або керівника державної служби пропонувати державному службовцю, якого попереджено про подальше звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII, що спростовує твердження позивача про наявність у відповідача обов`язку перед звільненням позивача запропонувати йому усі вакантні посади, у тому числі, вакантні посади, які були рівнозначними посаді, займаній позивачем, та відповідали освіті, кваліфікації та досвіду позивача.

Щодо доводів позивача про наявність переважного права на залишенні на роботі суд зазначає, що зміст положень статті 42 Кодексу законів про працю України дає підстави для висновку про застосування переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у випадку скорочення чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці.

Водночас, як встановлено судом, скорочення посади, яку займав позивач, відбулось внаслідок зміни структури та штатного розпису ГУНП в Луганській області.

Відтак, доводи позивача про неврахування відповідачем переважного права позивача на залишення на роботі є необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачем здійснено пропонування позивачу усіх наявних посад державної служби станом на 26.02.2021 (дата попередження про наступне вивільнення) та станом на 29.03.2021 (дата звільнення), що підтверджується інформацією щодо штатного розпису та некомплекту ГУНП в Луганській області станом на 26.02.2021 (арк. спр. 70) та інформацією щодо штатного розпису та некомплекту ГУНП в Луганській області станом на 29.03.2021 (арк. спр. 71).

Згідно з довідкою ГУНП в Луганській області від 03.06.2021 № 2342/111/19-2021 у створеному згідно з наказом Національної поліції України від 20.07.2020 № 578 «Про затвердження Переліку змін у штатах Національної поліції» відділі управління об`єктами державної власності та капітального будівництва управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП в Луганській області введено дві посади категорії «середній склад поліції» та дві посади категорії «державний службовець» (арк. спр. 123).

Станом на дату попередження позивача про наступне вивільнення 26.02.2021 були відсутні вакантні посади державної служби у створеному в результаті реорганізації відділі управління об`єктами державної власності та капітального будівництва управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП в Луганській області, так як на введені посади державної служби відповідачем здійснено призначення осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з наказу від 14.08.2020 № 940 о/с (арк. спр. 95).

Відмова відповідача у призначені позивача на запропоновану посаду начальника відділу організації фінансового забезпечення підпорядкованих підрозділів УФЗБО ГУНП в Луганській області у зв`язку із з відсутністю відповідної освіти за освітнім ступенем не нижче магістра за напрямом підготовки фінансового та бухгалтерського спрямування, викладена у листі ГУНП в Луганській області від 23.03.2021 № 1244/111/19-2021, на думку суду є правомірною, зважаючи що позивач не відповідає кваліфікаційним характеристикам, визначених для зайняття вказаної посади наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2004 № 336 «Про затвердження Випуску 1 «Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності» Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників» (арк. спр. 100-103).

Надаючи оцінку пропонуванню відповідачем вакантних посад державних службовців на день звільнення позивача 29.03.2021, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що перелік вакантних посад державних службовців станом на 29.03.2021 отримано позивачем 29.03.2021 о 10 год. 15 хв. (арк. спр. 82).

Позивач 29.03.2021 о 10 год. 21 хв. отримавши лист відповідача від 23.03.2021 № 1244/111/19-2021 щодо відмови у призначені позивача на запропоновану посаду начальника відділу організації фінансового забезпечення підпорядкованих підрозділів УФЗБО ГУНП в Луганській області, позивач зробив запис, згідно з яким просив надати час на обрання іншої посади, відповідно до наданого списку посад (арк. спр. 74 зв.).

Витяг з наказу від 29.03.2021 № 158 о/с про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади, позивачем отриманий 29.03.2021 о 10 год. 23 хв. (арк. спр. 84).

Зазначені обставини визнаються сторонами, тому з урахуванням вимог статті 78 КАС України не потребують доказуванню.

Спірним між сторонами є факт надання відповідачем 29.03.2021 за заявою позивача додаткового часу до кінця робочого дня 29.03.2021 для обрання іншої вакантної посади згідно наданого позивачу переліку вакантних посад станом на 29.03.2021.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з того, що оскільки відповідачем на дату звільнення 29.03.2021 о 10 год. 15 хв. були запропоновані вакантні посади державної служби та позивач не відмовився від запропонованих йому посад, а навпаки, просив надати додатковий час для обрання іншої посади з переліку вакантних посад державної служби станом на 29.12.2021, відповідач прийнявши оскаржуваний наказ 29.03.2021 о 10 год. 23 хв. фактично позбавив ОСОБА_1 можливості обрати посаду, яку він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації для переведення останнього на наявну вакантну посаду.

При цьому, згідно з переліком вакантних посад державної служби ГУНП в Луганській області станом на 29.12.2021 у відповідача були наявні дві посади державної служби, які міг обіймати позивач.

Слід зауважити, що довідка ГУНП в Луганській області від 27.04.2021 № 1847/111/19-2021, згідно з якою позивачу було запропоновано надати заяву про призначення на іншу посаду до кінця дня - 29.03.2021, складена працівниками відповідача (які зацікавлені в результаті розгляду справи) та яка складена відповідачем під час судового розгляду справи, не може бути переконливим доказом (за наявності з цього приводу спору між сторонами) надання позивачу додаткового часу для подання заяви про призначення на іншу посаду до кінця дня часу за його заявою. Тим більше, наказ про звільнення був отриманий позивачем вже о 10 год. 23 хв. 29.03.2021.

Також суд зауважує, що за загальним правилом обчислення строків, якщо відповідач прийняв рішення про надання позивачу за його заявою часу до кінця робочого дня, такий день мав би рахуватися як останній день, в який спливає визначений відповідачем строк, відповідно оскаржуваний наказ відповідач мав би бути прийняти наступного дня.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що спірний наказ є протиправним та підлягає скасуванню, а ОСОБА_1 поновленню на посаді з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Вирішуючи питання щодо визначення дати, з якої позивача має бути поновлено на попередній посаді, суд виходить з такого.

Згідно з частинами першою та п`ятою статті 241-1 Кодексу законів про працю України строки виникнення і припинення трудових прав та обов`язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк.

Відповідно до пункту 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110, днем звільнення вважається останній день роботи.

З вище зазначеного можна дійти висновку, що день звільнення працівника вважається його останнім робочим днем.

Отже, оскільки наказом ГУНП в Луганській області від 29 березня 2021 року № 158 о/с звільнено з посади державної служби з 29 березня 2021 року, суд вважає, що цей день є останнім робочим днем, відповідно, поновлювати позивача на посаді слід з наступного дня після звільнення з 30 березня 2021 року.

Вирішуючи питання щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та періоду його стягнення, суд виходить з такого.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100), який застосовується у випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи із середньої заробітної плати (підпункт «л» пункту 1 Порядку № 100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Абзацами першим, третім пункту 3 Порядку № 100 врегульовано, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Відповідно до пункту 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (абзац перший пункту 8 Порядку № 100).

Згідно з довідкою ГУНП в Луганській області від 19.05.2021 № 587/111/22-2021 щодо фактично відпрацьованих днів ОСОБА_1 у період з серпня 2019 про березень 2021 року позивач з лютого 2020 року не має фактично відпрацьованих днів (0 днів), за виключенням листопада 2020 року (01 день) та березня 2021 року (01 день) (арк. спр. 99).

Отже, 2 календарними місяцями, що передували місяцю звільнення позивача є листопад 2019 року та грудень 2019 року (арк. спр. 99).

Згідно з довідкою ГУНП в Луганській області від 20 березня 2020 року № 264/111/22-2020 про доходи ОСОБА_1 за 2 календарних місяця, що передували місяцю звільнення, позивачем отримано заробітну плату у загальній сумі 49042,06 грн, зокрема

за листопад 2019 року 17967,60 грн, у тому числі: посадовий оклад 3638,57 грн, доплата за ранг 300,00 грн, надбавка за вислугу років 1819,29 грн, надбавка за інтенсивність праці 1819,29 грн, премія 72,77 грн, відпустка 10291,03 грн, індексація 26,66 грн, кількість відпрацьованих днів - 9; за грудень 2019 року 31074,46 грн, у тому числі: посадовий оклад 8490,00 грн, доплата за ранг 700,00 грн, надбавка за вислугу років 4245,00 грн, надбавка за інтенсивність праці 17404,50 грн, премія 169,80 грн, індексація 65,16 грн, кількість відпрацьованих днів - 21 (арк. спр. 102).

Дослідженням довідки з`ясовано, що до заробітної плати позивача за цей період увійшли виплати, які відповідно до Постанови № 100 не враховуються при обчисленні середньоденної заробітної плати, а саме: відпускні в сумі 10291,03 грн.

Відповідно, сума заробітної плати позивача за 2 місяці, що передували звільненню, з якої здійснюється розрахунок середньоденної заробітної плати становить 38751,03 грн.

Сукупна кількість робочих днів за листопад-грудень 2019 року складає 30 день.

Таким чином середньоденна заробітна плата позивача складає 1291,70 грн (заробітна плата, отримана за 2 місяці, що передували звільненню, 38751,03 грн : 30 робочих днів = 1291,70 грн).

Вимушений прогул позивача слід обраховувати з 30 березня 2021 року по день ухвалення судового рішення 09 червня 2021 року.

У періоді вимушеного прогулу з 30 березня 2021 року по 09 червня 2021 року було 49 робочих днів (у березні 2021 року 2 робочих дні, у квітні 2021 року 22 робочих днів, у травні 2021 року 18 робочих днів, у червні 2021 року 7 робочих днів).

Таким чином, середня заробітна плата за весь час вимушеного прогулу за період з 30 березня 2021 року по 09 червня 2021 року складає 63293,30 грн (49 робочих днів х 1291,70 грн (середньоденна заробітна плата)).

Відповідно до пункту 171.1 статті 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (підпункт 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України).

Таким чином, ГУНП в Луганській області як податковий агент відповідно до норм Податкового Кодексу України та як страхувальник відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зобов`язана виплатити позивачеві середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30 березня 2021 року по 09 червня 2021 року складає 63293,30 грн, утримавши з нього при виплаті законодавчо встановлені податки та збори.

Згідно з пунктами 2, 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у сумі 25834,00 грн підлягає негайному виконанню. Сума стягнення, що підлягає виконанню обрахована судом, виходячи з 21 робочого дня.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (місцезнаходження: 93406, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Вілєсова, будинок 1, код за ) про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Луганській області від 29 березня 2021 року № 158 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 , заступника начальника управління - начальника відділу капітального будівництва управління логістики та матеріально-технічного забезпечення Головного управління Національної поліції в Луганській області, за пунктом 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» (у зв`язку із скороченням чисельності або штату державних службовців, скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу), з 29.03.2021, з виплатою компенсації за 18 днів невикористаної відпустки за фактично відпрацьований час з 03.11.2020 по 29.03.2021.

Поновити на посаді заступника начальника управління - начальника відділу капітального будівництва управління логістики та матеріально-технічного забезпечення Головного управління Національної поліції в Луганській області державного службовця 4-го рангу ОСОБА_1 з 30 березня 2021 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Луганській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30 березня 2021 року по 09 червня 2021 року у сумі 63293 (шістдесят три тисячі двісті дев`яносто три) гривні 30 копійок з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

Рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у сумі 25834,00 грн (двадцять п`ять тисяч вісімсот тридцять чотири гривні) допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 17 червня 2021 року.

Суддя О.В. Захарова