Справа № 380/4577/20
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2021-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/4577/20 пров. № А/857/7440/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.

з участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року, ухвалене суддею Грень Н.М. у м. Львові о 15 год. 13 хв. у справі № 380/4577/20 за адміністративним позовом Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області до Головного управління Держпраці у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача керівник апарату Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області Кулиняк Степан Львович про визнання протиправним та скасування припису

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд скасувати припис Головного управління Держпраці у Львівській області про усунення виявлених порушень № ЛВ0296/2012/АВ/П від 17.02.2020 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач порушив порядок проведення перевірки, зокрема: провів перевірку з питань, які є предметом розгляду в суді; перед проведення перевірки не здійснив повідомну реєстрацію проведення перевірки; участь у перевірці брала інспектор Дрогобицької міської ради, повноваження якої не поширюється на територію, на якій зареєстрований позивач.

Крім того, позивач вважає, що у його діях відсутній склад правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 40 КЗпП України.

Тому позивач вважає припис відповідача протиправним та просить суд його скасувати.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано припис Головного управління Держпраці у Львівській області про усунення виявлених порушень № ЛВ0296/2012/АВ/П від 17.02.2020 року.

Стягнуто на користь Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Львівській області судовий збір в сумі 2102 грн.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, Головне управління Держпраці у Львівській області, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, неповно з`ясував обставини справи та зробив помилковий висновок про задоволення позову.

Таку позицію відповідач пояснює тим, що позивач під час перевірки не повідомив відповідача про наявність судових проваджень з питань, що є предметом перевірки; орган, що проводить перевірку вправі проводити її без повідомлення суб`єкта перевірки; інспектор Дрогобицької міської ради участі у перевірці не брала.

Тому твердження позивача, викладені у позовній заяві, щодо порушення порядку проведення перевірки відповідач вважає необґрунтованими. А отже, суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги доводи позивача, внаслідок чого прийняв незаконне рішення.

Натомість, відповідач вважає, що достовірно встановив порушення позивачем порядку звільнення працівника із роботи, у зв`язку із чим прийняв припис про усунення виявлених порушень.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що на підставі направлення на перевірку Головного управління Держпраці у Львівській області № 0156 від 22.01.2020 року, за участю інспектора праці Дрогобицької міської ради Яцуляк Г.В. відповідач провів інспекційне відвідування у Дрогобицькій районній державній адміністрації Львівської області, в період з 22.01.2020 року по 04.02.2020 року.

За результатами інспекційного відвідування відповідач склав акт № ЛВ0296/2012/АВ від 04.02.2020 року. У акті перевірки відповідач зафіксував порушення позивачем вимог частини 2 статті 40 КЗпП України щодо працівників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

17.02.2020 року відповідач прийняв припис про усунення виявлених порушень № ЛВ0296/2012/АВ/П.

05.03.2020 року позивач подав скаргу на припис № ЛВ0296/2012/АВ/П від 04.02.2020 року.

За результатами розгляду скарги 08.04.2020 року відповідач прийняв рішення, яким скаргу задовольнив частково, припис про усунення виявлених порушень № ЛВ 0296/2012/АВ від 17.02.2020 в частині усунення порушень, які стосуються ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 скасував. В задоволенні скарги про скасування припису Головного управління Держпраці у Львівській області про усунення порушень в частині, які стосуються ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 відмовив повністю.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що є таке, яке набрало законної сили судове рішення про відсутність у діях посадової особи позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 41 КУпАП щодо порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці, а саме, вимог частини 2 статті 40 КЗпП України. Щодо суті правопорушення, то суд зазначив, що у штатному розписі позивача відсутні вакантні посади, які могли бути запропоновані працівникам у зв`язку із звільненням через скорочення штату. а тому позивач був позбавлений можливості запропонувати працівникам іншу роботу (посаду).

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Щодо доводів позивача про те, що участь у проведенні перевірки брала інспектор праці Дрогобицької міської ради ОСОБА_9 , повноваження якої не поширюються на територію села Рихтичі, Дрогобицького району Львівської області, де зареєстрована Дрогобицька районна державна адміністрація, то апеляційний суд встановив, що ця особа не брала участі у проведенні перевірки. Тому, апеляційний суд відхиляє ці доводи позивача, як ознака протиправності припису, через їх безпідставність.

Щодо доводів позивача про те, що відповідачу, відповідно до підпункту 4 пункту 12 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 823, забороняється розглядати та перевіряти питання, яке є предметом розгляду в суді, то апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідач скасував в частині оскаржений припис, що стосується осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , оскільки питання правомірності їх звільнення з посад перебуває на розгляді в суді. Щодо інших працівників така інформація відсутня.

Отже, позивач оскаржуючи припис відповідача в частині виявлених порушень, що стосуються працівників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 безпідставно посилається на обставини наявності відкритих судових проваджень щодо інших працівників, в частині виявлених порушень щодо яких, оскаржений припис скасований. Тому апеляційний суд відхиляє ці доводи позивача як безпідставні.

Щодо доводів позивача про нездійснення відповідачем повідомної реєстрації проведення перевірки, то апеляційний суд зазначає таке.

Пунктом 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 823 (далі Порядок № 823) передбачено, що інспекційне відвідування або рішення інспектора праці про відвідування роботодавця, передбачене пунктом 28 цього Порядку, підлягає повідомній реєстрації Держпраці чи її територіальним органом до початку їх проведення.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 823 порядок повідомної реєстрації інспекційних відвідувань та рішень інспектора праці про відвідування роботодавця, передбачене пунктом 28 цього Порядку, визначається Держпраці.

Порядок повідомної реєстрації інспекційних відвідувань та рішень інспектора праці про відвідування роботодавця затверджений наказом Держпраці від 22.06.2017 року № 76.

Проаналізувавши цей наказ, апеляційний суд встановив те, що повідомна реєстрація проведення перевірки є службовою інформацією, яка створюється та опрацьовується в межах органу Держпраці. Опублікування такої інформації у відкритому доступі наказом не передбачене.

Тому, апеляційний суд вважає безпідставними твердження позивача про те, що припис є протиправним через те, що відповідач порушив порядок повідомної реєстрації проведення перевірки не опублікувавши інформацію про це у відкритому доступі.

Отже, відповідач, на думку апеляційного суду не порушив порядок проведення перевірки.

Що стосується суті виявлених порушень, то апеляційний суд зазначає таке.

Апеляційний суд встановив, що відповідач в ході проведення перевірки зафіксував порушення позивачем частини 2 статті 40 КЗпП України, яке полягає в тому, що позивач внаслідок скорочення штату та чисельності працівників не запропонував працівникам: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 іншу посаду, яка б відповідача їх спеціальності чи кваліфікації.

Апеляційний суд в ході оцінки цих обставин зазначає, що, відповідно до приписів пункту 1 абзацу 1 статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Статтею 42 даного Кодексу також передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Згідно зі статтею 49-2 Кодексу про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Апеляційний суд встановив те, що ОСОБА_5 працювала на посаді провідного спеціаліста відділу економічного розвитку, інвестицій, торгівлі та промисловості управління економічної політики, житлово-комунального господарства та інфраструктури Дрогобицької районної державної адміністрації. ОСОБА_6 працював на посаді головного спеціаліста сектору з питань цивільного захисту Дрогобицької районної державної адміністрації. ОСОБА_7 працював на посаді головного спеціаліста відділу організаційної роботи та інформаційної діяльності і комунікацій з громадськістю апарату Дрогобицької районної державної адміністрації. ОСОБА_8 працювала посаді головного спеціаліста сектору персоналу апарату Дрогобицької районної державної адміністрації.

На момент звільнення цих осіб у апараті Дрогобицької районної державної адміністрації вакантними були дві посади державної служби, а саме: державного реєстратора прав на нерухоме майно райдержадміністрації та головного спеціаліста з питань оборонної та мобілізаційної роботи апарату адміністрації.

Апеляційний суд встановив те, що посада державного реєстратора прав на нерухоме майно передбачає такі кваліфікаційні вимоги: стаж роботи у сфері права не менше трьох років або на посаді державного реєстратора чи/і виконання функцій державного реєстратора не менше одного року; успішне проходження спеціальної перевірки діяльності державного реєстратора в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань в порядку здійснення контролю, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Щодо посади головного спеціаліста з питань оборонної та мобілізаційної роботи апарату райдержадміністрації, то вимогами до особи, яка може обійняти цю посаду є: досвід роботи у сфері мобілізаційної підготовки, допуск до державної таємниці, знання спеціального законодавства, що пов`язане із завдання та змістом державного службовця за відповідною посадою.

Водночас, апеляційний суд встановив, що жоден із працівників ( ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ) не відповідав вимогам на зайняття вакантних посад, тому позивач правомірно не запропонував їх цим особам.

Підводячи підсумок апеляційний суд вважає, що позивач не допустив порушення частини 2 статті 40 КЗпП України.

Зважаючи на це, суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, зробив вірний висновок про задоволення позову та скасування оскарженого припису.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року у справі № 380/4577/20- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк
Повний текст постанови складений 17.06.2021 року