Справа № 540/2752/21
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
УХВАЛА

17 червня 2021 р. м. ХерсонСправа № 540/2752/21

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді: Ковбій О.В., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву позивача про забезпечення адміністративного позову у справі за позовною заявою Селянського (Фермерського) господарства "ГЕЯ" до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач - Селянське (Фермерське) господарство "ГЕЯ" звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі , в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 12.03.2021 №2873 про відповідність фермерського господарства "ГЕЯ" критеріям ризиковості платника на підставі п.8 Критеріїв ризиковості платника податків;

- визнати протиправним та скасувати 24 рішення (згідно переліку, наведеному в позовній заяві) комісії Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі виключити Селянське (фермерське) господарство «Гея» з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних 24 податкових накладних (згідно переліку, наведеному в позовній заяві) датою їх фактичного надходження.

Також, разом з позовною заявою подано клопотання про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 12.03.2021 №2873 про відповідність фермерського господарства "ГЕЯ" критеріям ризиковості платника до набрання законної сили рішенням щодо його оскарження.

Подану заяву СФГ "ГЕЯ" обґрунтовує тим, що рішенням Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 12.03.2021 №2873 підприємство віднесено до ризикових платників податку на підставі п.8 Критеріїв ризиковості платника податку.

Вказане рішення, зі слів позивача, створює перешкоди в здійсненні ним підприємницької діяльності, оскільки контрагенти відмовляються співпрацювати суб`єктом господарювання, який не може забезпечити своєчасної реєстрації податкових накладних за укладеними договорами.

Вказує, що віднесення платника податків до ризикових платників призведе до зупинки реєстрації всіх податкових накладних. Зазначає, що представники контрагентів-покупців СФГ "ГЕЯ" вже повідомили позивача про можливе припинення господарських відносин у зв`язку з рішенням податкового органу про визнання СФГ "ГЕЯ" таким, що відповідає критеріям ризиковості платника податків.

Згідно з вимогами частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому, частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3)встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти інші дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за якими стягнення здійснюється у безспірному порядку.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 № 2.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Окрім зазначеного вище суд звертає увагу на роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ, при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, обов`язковою умовою для застосування судом заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Як вбачається з матеріалів справи, необхідність вжиття заходів забезпечення заявник обґрунтовує тим, що Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі прийнято рішення від 12.03.2021 №2873 про відповідність СФГ "ГЕЯ" критеріям ризиковості платника на підставі п.8 Критеріїв ризиковості платника податків, яке, на думку заявника, створює серйозну загрозу його господарській діяльності.

Надаючи оцінку аргументам позивача, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (далі - комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів визначений Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 р. № 1165 (далі Порядок № 1165).

Відповідно до п.п. 4, 6 Порядку №1165, у разі коли за результатами перевірки податкової накладної/розрахунку коригування визначено, що податкова накладна/розрахунок коригування відповідають одній з ознак безумовної реєстрації, визначених у пункті 3 цього Порядку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування не зупиняється в Реєстрі.

Платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

У разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня.

У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

З аналізу наведеного слід дійти висновку про обґрунтованість тверджень СФГ "ГЕЯ" стосовно того, що наявність відносно заявника рішення про його відповідність критеріям ризиковості платника податків має безальтернативний наслідок у вигляді зупинення реєстрації всіх поданих ним податкових накладних, які не відповідають одній з ознак безумовної реєстрації.

Також, врахуванню підлягають й інші вимоги ПК України, зокрема, положення п. 201.1 ст. 201 ПК України, відповідно яких на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (п.201.10 ст. 201 ПК України).

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, передбачувана у випадку дії відносно позивача рішення про його відповідність критеріям ризиковості платника податків обставина щодо зупинення всіх поданих ним до реєстрації податкових накладних (крім тих, що відповідають ознакам безумовної реєстрації), зумовлює неможливість виконання СФГ "ГЕЯ" свого обов`язку перед контрагентами - покупцями щодо вчасної реєстрації податкових накладних за господарськими операціями.

Тобто, кожний покупець - платник ПДВ об`єктивно буде позбавлений права на своєчасне включення сум ПДВ до податкового кредиту за господарськими операціями з придбання товарів в СФГ "ГЕЯ".

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що заявник є виробником сільськогосподарської продукції. Відповідно звіту про збирання врожаю сільськогосподарських культур станом на 01.12.2020, для виконання зазначеної діяльності заявник має значні обсяги сільськогосподарських угідь (більше 500 га) та звітує про збирання з них у 2020 році врожаю сільськогосподарських культур (біля 1612,1 т сої та 276,02 т соняшника).

Окрім власного виробництва, СФГ "ГЕЯ" здійснює придбання сільськогосподарської продукції в значних обсягах, що підтверджується договором з СФГ "Руно" від 02.10.2020 року та специфікаціями до договору від 02.10.2020 року (загальний обсяг поставки 210 т).

Також, з матеріалів справи вбачається реалізація позивачем сільськогосподарської продукції контрагентам, що підтверджується договором поставки №РР/01157 від 19.02.2021 року з ТОВ "Агро-промислова компанія Співдружність Україна" та специфікаціями до договору від 19.02.2021 року та від 24.02.2021 року, договором поставки №28/02/2021-С від 18.02.2021 року з ТОВ "Глобинський переробний завод", договором поставки №2502С2 від 25.02.2021 року з ТОВ "Торговий будинок "Новаагро".

Позивач пояснює, що представники зазначених контрагентів-покупців вже повідомили СФГ "ГЕЯ" про небажання продовжувати господарські відносини через наявність відносно підприємства рішення про його відповідність критеріям ризиковості платника податків.

Суд вважає очікуваним та логічним таку реакцію контрагентів покупців враховуючи об`єктивну неможливість СФГ "ГЕЯ" вчасно здійснювати реєстрацію податкових накладних за операціями поставки та значні суми цих операцій (з огляду на об`єм операцій, докази здійснення яких вже наявні в матеріалах справи).

Натомість, з перелічених судом доказів вбачається, що позивач декларує великі обсяги сільськогосподарського виробництва, наявність в нього офісних та складських приміщень, призначених для зберігання придбаного та виробленого товару.

Наведене одночасно передбачає необхідність СФГ "ГЕЯ" нести витрати на зберігання вже наявного в нього товару, іншу господарську діяльність та високу вірогідність відмови контрагентів-покупців від господарських взаємовідносин з заявником.

Отже, зібраними доказами у справі підтверджуються високий ризик фінансових втрат СФГ "ГЕЯ", обумовлених дією рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 12.03.2021 №2873 про відповідність фермерського господарства "ГЕЯ" критеріям ризиковості платника. Тобто, невжиття заходів забезпечення позову з високою вірогідністю призведе до негативних наслідків для заявника. При цьому прийняття рішення на користь позивача (в разі наявності відповідних підстав) за результатом розгляду адміністративної справи не призведе до ефективного поновлення прав заявника, оскільки можливість реалізовувати придбаний товар в період розгляду справи буде значною мірою обмежена. Особливо актуальним такий висновок є в даному конкретному випадку, коли мова йде про товари сільськогосподарського виробництва, ціни на який характеризуються сезонним попитом.

Отже, суд зазначає, що в даному випадку забезпечення позову є заходом, направленим на захист майнових прав підприємства на час розгляду даної адміністративної справи.

При цьому суд враховує, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову. Застосовуючи конкретний вид забезпечення позову, суд повинен виходити з дійсного виключення цим забезпечувальним заходом утруднення або неможливість виконання рішення. Забезпечення позову в зазначений судом спосіб відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів учасників процесу та відповідають інституту забезпечення позову в адміністративному процесі.

Крім цього, при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Так, за приписами ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За змістом ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Співмірність вжиття заходів забезпечення позову відображено у практиці Європейського суду з прав людини, який визнає можливість застосування попереднього заходу, такого як судова заборона (справа "Verlagsgruppe News Gmbh проти Австрії" та "Libert проти Бельгії").

У справі "Мікалефф проти Мальти" Суд визнав можливість застосування статті 6 до попередніх заходів та зазначив, що має бути розглянутий характер попереднього заходу, його предмет, завдання та вплив на конкретне право.

Також, в якості однієї з підстав для прийняття рішення про вжиття заходів забезпечення позову є, на думку суду, співмірність обраного заявником способу судового захисту до його наслідків.

Так, задоволення заяви про забезпечення позову для відповідача не несе будь-яких негативних наслідків, не має невідворотній характер, оскільки чинними залишаються приписи п.5 Порядку №1165, відповідно яких податкові накладні/розрахунки коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Тобто, відповідач не позбавлений можливості перевіряти податкові накладні позивача на предмет відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій, що, на думку суду, є достатнім для забезпечення права податкового органу на перевірку господарських операцій СФГ "ГЕЯ" в разі наявності в них ознак ризиковості.

У той час як відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову, в даному випадку, призведе до того, що захист прав, свобод та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, буде істотно ускладнений.

Відповідно до вимог пункту 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Таким чином, з наведеного вбачається, що суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідача, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд звертає увагу на те, що позивачем доведено суду, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову .

Керуючись ст. ст. 150, 151, 243, 248 КАС України,

ухвалив:

Клопотання Селянського (Фермерського) господарства "Гея"про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову задовольнити.

Зупинити дію рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 12.03.2021 №2873 про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, прийнятого відносно фермерського господарства «Гея» до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 540/2752/21 .

Копії ухвали направити сторонам (їх представникам).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О.В. Ковбій