Справа № 380/5937/21
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2021-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/5937/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новокалинівського міського голови Юзвяка Богдана Осиповича про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Новокалинівського міського голови Юзвяка Богдана Осиповича, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Новокалинівського міського голови Юзвяка Богдана Осиповича щодо невнесення на розгляд Новокалинівської міської ради питання про введення до складу виконавчого комітету Новокалинівської міської ради 8 скликання за посадою гр. ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Новокалинівського міського голову ОСОБА_3 внести на наступну сесію Новокалинівської міської ради 8 скликання пропозицію "Про внесення змін до кількісного та персонального складу виконавчого комітету Новокалинівської міської ради 8 скликання" та запропонувати ввести до складу виконавчого комітету Новокалинівської міської ради 8 скликання за посадою гр. ОСОБА_2 .

Ухвалою від 20.04.2021 суддя прийняла позовну заяву та відкрила спрощене позовне провадження в адміністративній справі, без повідомлення сторін.

Ухвалою від 17.05.2021 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою від 18.06.2021 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про заміну відповідача.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_1 з 2000 року та станом на теперішній час проживає у м. Новий Калинів Самбірського району та є членом Новокалинівської міської ОТГ. 21.03.2021 звернулася до відповідача з вимогою внести на сесію Новокалинівської міської ради пропозицію щодо включення до членів виконавчого комітету Новокалинівської міської ради гр. ОСОБА_2 та скерувати до Новокалинівської міської ТВК інформацію, щодо дострокового припинення повноважень депутата цієї ради ОСОБА_4 , на підставі підпункту 4 пункту 1 статті 5 закону України «Про статус депутатів місцевих рад» для призначення проміжних виборів депутатів Новокалинівської міської ради по 5 виборчому округу, участь у яких позивач має право та бажає брати. Однак, 29.03.2021 позивач отримала відповідь від 20.03.2021 № 02-15-553-1, в якій відповідач повідомив, що гр. ОСОБА_2 була обрана на виборах 25.10.2020 депутатом Новокалинівської міської ради, розпорядженням Новокалинівського міського голови від 31.12.2020 № 679 призначена на посаду начальника відділу забезпечення діяльності Новокалинівської міської ради, вона не входить до складу виконавчого комітету Новокалинівської міської ради, та в силу вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не може бути обрана членом виконавчого комітету міської ради, тому відсутні підстави для скерування до Новокалинівської міської ТВК інформації про припинення повноважень ОСОБА_4 . Вважає, що відповідач своєю бездіяльністю позбавляє ОСОБА_1 права на участь у проміжних виборах по 5 виборчому округу.

Відповідач подав відзив на позовну заяву від 14.05.2021 (вх. № 6088ел), у якому зазначає, що позивач не вказує яким рішенням, дією чи бездіяльністю міського голови порушено її права, не мотивує та необґрунтовує порушення своїх прав відповідачем на участь її у виборчому процесі, не наводить обставин та не надає жодних достатніх, беззаперечних, належних та допустимих доказів порушення норм законодавства міським головою. Просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 звернулась до Новокалинівського міського голови ОСОБА_3 з заявою від 22.03.2021, у якій просила повідомити чи начальник відділу забезпечення діяльності міської ради та одночасно депутат Новокалинівської міської ради ОСОБА_2 входить до складу виконавчого комітету Новокалинівської міської ради. Надати копію розпорядження про призначення шляхом переведення на посаду начальника відділу забезпечення діяльності Новокалинівської міської ради гр. ОСОБА_4 .

Також у заяві зазначає, що вважає, що депутат ОСОБА_4 припинила свої повноваження з дня призначення на посаду начальника відділу забезпечення діяльності Новокалинівської міської ради, тому просить скерувати у Новокалинівську ТВК інформацію щодо проміжних виборів восени 2021 року.

Листом від 29.03.2021 № 02/15-553/1 відповідач повідомив, що ОСОБА_2 , яка обіймає посаду начальника відділу забезпечення діяльності міської ради не входить до складу виконавчого комітету Новокалинівської міської ради. Копію розпорядження від 31.12.2020 № 679 «Про призначення ОСОБА_2 на посаду начальника відділу забезпечення діяльності міської ради» надано як додаток до відповіді на запит про інформацію від 26.03.2021 № 02/15-535/1. Прохання, висловлене у заяві щодо винесення на розгляд сесії Новокалинівської міської ради пропозиції щодо включення до членів виконавчого комітету Новокалинівської міської ради ОСОБА_2 не може бути виконано. Відповідно до частини 9 статті 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» - до складу виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради не можуть входити депутати відповідної ради, крім секретаря ради. ОСОБА_2 була обрана депутатом Новокалинівської міської ради і в силу вимог Закону не може бути обрана членом виконавчого комітету міської ради. У зв`язку із викладеним відсутні підстави для скерування до Новокалинівської міської ТВК інформації про припинення повноважень ОСОБА_4 .

Не погоджуючись з відповідачем та вважаючи його бездіяльність протиправною, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 8 частини 4 статті 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільський, селищний, міський голова скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради.

Згідно з частиною 4 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міський голова, зокрема, вносить на розгляд ради пропозиції про кількісний і персональний склад виконавчого комітету відповідної ради.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету.

Кількісний склад виконавчого комітету визначається відповідною радою. Персональний склад виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради затверджується радою за пропозицією сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - за пропозицією голови відповідної ради.

Виконавчий комітет ради утворюється у складі відповідно сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - голови відповідної ради, заступника (заступників) сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, а також керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, інших осіб. Міська рада утворює у складі виконавчого комітету ради орган з питань містобудування та архітектури.

Відповідно до зазначених положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень міського голови входить вносити на розгляд ради пропозиції про кількісний і персональний склад виконавчого комітету відповідної ради. Персональний склад виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради затверджується відповідною радою.

Відповідач листом від 29.03.2021 № 02/15-553/1, повідомив позивача, що ОСОБА_2 була обрана депутатом Новокалинівської міської ради і в силу вимог Закону не може бути обрана членом виконавчого комітету міської ради.

Відповідно до розпорядження міського голови Новокалинівської міської ради від 31.12.2020 № 679 «Про призначення ОСОБА_2 на посаду начальника відділу забезпечення діяльності міської ради», призначено ОСОБА_2 на посаду начальника відділу забезпечення діяльності міської ради шляхом переводу з посади першого заступника селищного голови Дублянської селищної ради, у зв`язку з ліквідацією селищної ради з 01.01.2021 згідно з штатним розписом.

Позивач вважає, що начальник відділу забезпечення діяльності міської ради, яка призначена на посаду розпорядженням міського голови від 21.12.2020 № 679 та одночасно є депутатом Новокалинівської міської ради ОСОБА_2 , всупереч нормам Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не входить до складу виконавчого комітету Новокалинівської міської ради, хоча згідно з нормами вказаного Закону вона не може відмовитися від входження до складу виконавчого комітету, що є зловживанням з боку гр. ОСОБА_2 , яка не припинила свої повноваження, як депутат Новокалинінської міської ради.

Позивач стверджує, що особа, яка займає посаду керівника відділу, має входити до складу виконавчого комітету міської ради за законом в силу займаної посади без отримання згоди останнього на таке включення чи умисної бездіяльності та особистої зацікавленості щодо невнесення на сесію питання щодо включення ОСОБА_2 до складу виконавчого комітету Новокалинівської міської ради.

Вважає, що відповідач своєю бездіяльністю щодо невключення ОСОБА_2 до складу виконавчого комітету Новокалинівської міської ради та нескерування до Новокалинівської міської ТВК інформації щодо дострокового припинення повноважень депутата цієї ради ОСОБА_4 позбавляє ОСОБА_1 права на участь у проміжних виборах по 5 виборчому округу.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У контексті зазначених завдань адміністративного судочинства звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту.

Заінтересованість повинна мати правовий характер, який виявляється в тому, що рішення суду повинно мати правові наслідки для позивача.

Заінтересованість повинна мати об`єктивну основу. Юридична заінтересованість не випливає з факту звернення до суду, а повинна передувати йому. Тому для відкриття провадження у справі недостатньо лише твердження позивача, наведеного у позовній заяві, про порушення права, свободи або законного інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За своїм смисловим навантаженням термін «законний інтерес» є тотожним «охоронюваному законом інтересу», оскільки саме законність обумовлює надання інтересу правової охорони.

Поняття законного (охоронюваного законом) інтересу міститься в рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 у справі № 1-10/2004, згідно з яким поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституцї і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Ознаки, притаманні законному інтересу, визначені у вже згадуваному рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 у справі № 1-10/2004. Поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який:

а) виходить за межі змісту суб`єктивного права;

б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони;

в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб;

г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права;

д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом;

є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом.

Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Розмежовуючи суб`єктивне право, і пов`язаний з ним інтерес, Конституційний Суд України зазначає, що перше є особливим дозволом, тобто дозволом, що відображається у відомій формулі: "Дозволено все, що передбачено у законі", а друге - простим дозволом, тобто дозволом, до якого можна застосовувати не менш відоме правило: "Дозволено все, що не забороняється законом".

Інтерес, навіть перебуваючи під охороною закону чи права, на відміну від суб`єктивного права, не має такої правової можливості, як останнє, оскільки не забезпечується юридичним обов`язком іншої сторони. Законний інтерес відбиває лише легітимне прагнення свого носія до того, що не заборонено законом, тобто тільки його бажання, мрію, потяг до нього, а отже - й не юридичну, а фактичну (соціальну) можливість.

Це прагнення у межах сфери правового регулювання до користування якимось конкретним матеріальним або нематеріальним благом. Відмінність такого блага від блага, яке охоплюється змістом суб`єктивного права, полягає в тому, що користування благом, на яке особа має право, визначається можливістю в рамках закону, а до якого має законний інтерес - без вимог певних дій від інших осіб або чітко встановлених меж поведінки.

Відповідно до вимог статтей 2, 5 КАС України, об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, а порушений суб`єктом владних повноважень.

Для визначення інтересу як об`єкту судового захисту в порядку адміністративного судочинства, окрім загальних ознак інтересу, він повинен містити спеціальні, визначені КАС України. Якщо перша група ознак необхідна для віднесення тієї чи іншої категорії до інтересу, то друга - дозволяє кваліфікувати такий інтерес як об`єкт судового захисту в адміністративному судочинстві.

Зі змісту наведених правових норм випливає, що судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягає законний інтерес, який має такі ознаки:

(а) має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання;

(б) пов`язанний з конкретним матеріальним або нематеріальним благом;

(в) є визначеним. Благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним. У позовній заяві особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає;

(г) є персоналізованим (суб`єктивним). Тобто належить конкретній особі - позивачу (на це вказує слово «її»);

(д) суб`єктом порушення позивач вважає суб`єкта владних повноважень.

Вказана правова позиція сформована в постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 522/3665/17

Суд дійшов висновку, що доводи позивача не містять жодного обгрунтування негативного впливу оскарженої бездіяльності на конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси позивача.

Вказане свідчить про відсутність предмету захисту у суді, адже позивачем не визначено права, свободи чи інтерес, які мають бути захищені (поновлені) у судовому порядку, що фактично вказує на безпредметність заявленого позову.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Новокалинівського міського голови Юзвяка Богдана Осиповича про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складений 18.06.2021.

Суддя Кедик М.В.