Справа № 280/5064/20
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
16 червня 2021 року м. Дніпросправа № 280/5064/20
Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),
суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,
за участю секретаря судового засідання Цвєткової К.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі заяву Приватного акціонерного товариства "Розівський елеватор" про винесення додаткової постанови про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №280/5064/20 за позовом приватного акціонерного товариства "Розівський елеватор" до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Запорізької області Білай Олени Павлівни, Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, третя особа: Андрівська сільська рада Бердянського району Запорізької області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
12 травня 2021 року Третім апеляційним адміністративним судом прийнято постанову у справі за позовом приватного акціонерного товариства "Розівський елеватор" до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Запорізької області Білай Олени Павлівни, Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, третя особа: Андрівська сільська рада Бердянського району Запорізької області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.
В судовому засіданні від 12.05.2021 року представником позивача було заявлено клопотання про стягнення судових витрат на правничу (правову) допомогу, в порядку пердбаченому ст. 139 КАС України. В зазначеному клопотанні було вказано, що додаткові докази щодо витрат на правничу допомогу будуть надані до суду протягом 5 днів після поголошення судового рішення у справі.
17 травня 2021 року від позивача надійшло клопотання про надання додаткових доказів щодо витрат на правничу допомогу.
14 червня 2021 року від Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради надійшла заява , в якій останній посилаючись на необґрунтованість розміру судових витрат заявлених позивачем у зв`язку з їх не співмірністю зі складністю справи, просить зменшити розмір означених витрат.
Також, відповідачем заявлено клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату, у зв`язку з перебуванням представника відповідача у відпустці.
Розглянувши зазначене клопотання, колегія суддів, порадившись на місці, вирішила відмовити в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки перебування у відпустці одного з представників Департаменту не є поважною причиною для умов відкладення розгляду клопотання про розподіл судових витрат.
Розглянувши заяву позивача про стягнення судових витрат, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку щодо необхідності її задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За положеннями статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Так, судом встановлено, що між ПрАТ «Розівський елеватор» та адвокатом Савенком О.О. укладено договір про надання правової допомоги №4 від 03.01.2018 року. Згідно пп. 1.1.4 п. 1.4 Договору №4, адвокат здійснює представництво інтересів Клієнта у судах під час здійснення, зокрема, адміністративного судочинства.
Відповідно до п. 4.1 Додаткової угоди №7 до договори про надання правової допомоги №4 від 03.01.2018 року за надання правової допомоги, передбаченої цією Додатковою угодою, Клієнт незалежно від того, чи досягнуто мету представництва сплачує адвокату за представництво в адміністративному суді апеляційної інстанції 3 000 грн.
Заявником до суду надано копію Акта про надання послуг за Договором про надання правової допомоги №4 від 03.01.2018 року від 13.04.2021 року, адвокатом на користь заявника під час розгляду даної справи надано такі послуги: склав та подав суду такі заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань: 1) апеляційну скаргу на додаткове рішення від 11.02.2021 року у справі; 2) відзив на апеляційну скаргу Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради на рішення від 28.01.2021 року.
Також, адвокат приймав участь у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції 12.05.2021 року.
Перевіривши зміст наведених документів, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу за вказані послуги вартістю 3000.00 грн. є співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, з урахуванням реального часу, необхідного для виконання відповідних робіт (послуг), а тому підлягають стягненню з відповідача.
Стосовно доводів відповідача щодо того, що позивачем не проведено оплати витрат з правничої допомоги, суд апеляційної інстанції зазначає, що за змістом статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічний правовий висновок, однак щодо застосування норм ГПК України, викладено в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року в справі №922/445/19.
Враховуючи той факт, що приписи ст. 126 ГПК України є аналогічними приписам, що містяться в ст. 134 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає за можливе врахувати вказану позицію при розгляді справи в силу ст. 242 КАС України.
Стосовно доводів відповідача про відсутність наведення в наданих позивачем документів щодо правничої допомоги конкретної вартості кожної з наданих послуг, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в п. 4.1 Додаткової угоди №7 визначено вартість представництва адвокатом інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції 3 000 грн., при цьому враховуючи обсяг наданих послуг, суд дійшов висновку про обґрунтованість визначеної вартості послуг та їх співмірність складності даної справи.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність прийняття додаткової постанови про стягнення на користь ПрАТ «Розівський елеватор» за рахунок Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради суму витрат на правничу допомоги у розмірі 3 000 грн..
Керуючись ст. 252 КАС України, суд,-
Заяву Приватного акціонерного товариства «Розівський елеватор» про розподіл судових витрат у справі №280/5064/20 - задовольнити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради на користь Приватного акціонерного товариства «Розівський елеватор» суму витрат на правничу допомоги у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Головуючий - суддя О.О. Круговий
суддя Т.С. Прокопчук
суддя А.В. Шлай