Справа № 620/5700/21
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2021 року Чернігів Справа № 620/5700/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Заяць О.В.,

за участі секретаря Гарига Л.О.,

представника позивача Корж Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання протиправною та скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:

Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Семиразума Євгенія Володимировича про накладення штрафу ВП № 65290845 від 14 травня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постанова про накладення штрафу від 14.05.2021 у виконавчому провадженні № 65290845 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки винесена з порушенням вимог ст. 63 та ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ.

Представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому вказав про те, що оскільки рішення суду в повному обсязі без поважних причин не виконано, доказів, що підтверджують вжиття заходів, спрямованих на його виконання, а також доказів про відсутність бюджетного призначення на виплату стягувачу нарахованої суми допомоги боржником не надано, 14.05.2021 старшим державним виконавцем правомірно винесена постанова про накладення штрафу, яка повністю відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження». У задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. Також, повідомив про відсутність у Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради коштів для виконання судових рішень та вказав, що невідомо, коли вони з`являться.

Представник відповідача у відзиві на позов просив розглянути справу без його участі.

Розглянувши, подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі ПВР перебуває виконавчий лист № 620/3436/2, виданий 16.04.2021 Чернігівським окружним адміністративним судом про зобов`язання Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплачених сум.

28.04.2021 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Семиразумом Євгенієм Володимировичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 65290845 про примусове виконання виконавчого листа № 620/3436/20 виданого 16.04.2021 Чернігівським окружним адміністративним судом.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено про необхідність боржнику виконати рішення протягом 10 робочих днів.

07.05.2021 до відповідача надійшов лист Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, яким повідомлялось, що рішення суду частково виконано. ОСОБА_1 здійснено перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 5 травня. Розмір недоплаченої суми допомоги становить 6800,00 гри. Виплатити нараховану суму Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради не має можливості у зв`язку з тим, що бюджетні призначення на забезпечення виконання судових рішень за програмами соціального захисту громадян у Державному бюджеті на 2021 рік не передбачені, видатки на зазначені цілі не затверджувались у кошторисах розпорядників бюджетних коштів та у відповідних паспортах бюджетних програм. З метою вирішення питання фінансування з Державного бюджету на виконання судових рішень, які винесені на користь позивачів, щодо соціальних виплат, які фінансуються за рахунок Державного бюджету, у тому числі для виконання зазначеного вище судового рішення, Департамент звернувся до Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації.

Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради направлена вимога виконавця від 11.05.2021 № 3834, якою зобов`язано боржника виконати рішення суду в повному обсязі та надати підтверджуючі документи.

У зв`язку з невиконанням рішення суду постановою від 14.05.2021 на Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради накладено штраф в розмірі 5100,00 грн, попереджено боржника про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення та встановлено новий строк його виконання (10 робочих днів).

Листом від 17.05.2021 № 04-31/7629 позивач повідомив відділ примусового виконання рішень про неможливість виконання рішення в частині зобов`язання виплатити грошову допомогу у зв`язку з відсутністю бюджетних призначень на забезпечення виконання судових рішень за програмами соціального захисту громадян у Державному бюджеті на 2021 рік.

Старший державний виконавець Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Семиразум Євгеній Володимирович, керуючись статтями 63 та 75 Закону України "Про виконавче провадження" виніс постанову про накладення штрафу ВП № 65290845 від 14.05.2021 на Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради в розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду без поважних причин.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 63 Закону України "Про виконавче провадження", за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягають негайному виконанню - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Стаття 129-1 Конституції України встановлює, що Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Як вбачається із матеріалів даної адміністративної справи 26 квітня 2021 року ОСОБА_1 подав до відповідача заяву про примусове виконання рішення (заяву про відкриття виконавчого провадження).

У зв`язку з чим, відповідач, керуючись вимогами ст. ст. 3, 4, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», виніс постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.04.2021. Копію зазначеної постанови, відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» надіслано сторонам виконавчого провадження.

Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що на адресу відповідача надійшла відповідь Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради № 04-31/7157 від 06.05.202, в якій зазначено, що з метою виконання рішення суду здійснено перерахунок ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплаченої суми. Сума допомоги, яку необхідно сплатити, становить 6800,00 грн. Однак, Департамент не має можливості виконати рішення суду у частині зобов`язання виплатити стягувачу зазначену допомогу у зв`язку з тим, що бюджетні призначення на забезпечення виконання рішень у Державному бюджеті на 2021 рік не передбачені.

Відповідно до статті 370 частини 1 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень га рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповіли о до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Пунктом 16 частини третьої статті 18 цього ж Закону передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

У зв`язку з вищенаведеним, старшим державним виконавцем, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про накладення штрафу ВП № 65290845 від 14 травня 2021 року на боржника за невиконання судового рішення у розмірі 5 100,00 грн, та зобов`язано останнього виконати рішення протягом 10 робочих днів.

Відповідно до вимог частини 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно із частиною 1 статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначного частиною 6 статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідно до частини 2 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно зі статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф в подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, законодавець визначив порядок дій виконавця, а саме: під час перевірки виконання рішення боржником державним виконавцем буде встановлено, що боржником рішення без поважних причин не виконано виконавець виносить постанову про накладення на боржника штраф, в якій також зазначається вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність. А у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі, і звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 11 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Обов`язкове виконання рішення суду, в тому числі, суб`єктами наділеними владними повноваженнями, покладається Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції» від 17.07.1997. Отже, її положення є обов`язковими для виконання Україною.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, повинно бути виконане, а інші обставини щодо його невиконання суперечать основним принципам права і до уваги судом не беруться. У протилежному випадку буде мати місце порушення принципу юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права, визнаного Україною як на рівні Конституції, так і шляхом ратифікації Європейської Конвенції з прав людини.

Суд вважає за необхідне підкреслити, що Європейський суд з прав людини у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у стягувача можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Варто також зауважити, що у справах «Шмалько проти України», «Іммобільяре Саффі проти Італії» ЄСПЛ констатував, що невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які унеможливлюють його виконання. Державні органи не можуть посилатися і на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань (до прикладу справа «Сук проти України»).

Враховуючи вищенаведене, доводи позивача про відсутність бюджетних асигнувань на виконання судових рішень, як на обставину, що звільняє його від відповідальності за їх невиконання, суд вважає безпідставними.

Суд звертає увагу на те, що за наслідками скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу на боржника не тільки не залишить рішення суду невиконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що буде суперечити основним завданням виконавчого провадження та статті 124 Конституції України.

Виходячи з викладеного, державним виконавцем постанова про накладення штрафу прийнята в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справи про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що відповідач правомірно, в порядку і спосіб встановлений Законом України «Про виконавче провадження» виніс оскаржувану постанову про накладення штрафу, яка відповідає критеріям відповідно до ч. 2 ст. 2 КАСУ.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 262- 287 КАСУ, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради, вул.Івана Мазепи, 19,м.Чернігів,14000, .

Відповідач: Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), просп.Миру, 43,м.Чернігів,14000, .

Повний текст рішення суду виготовлено 16 червня 2021 року.

Суддя О.В. Заяць