Справа № 640/9812/20
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №640/9812/20 Суддя (судді) першої інстанції: Іщук І.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Грибан І.О.

за участі секретаря судового засідання Вітчінкіної К.О.

представника позивача Некрасова О.С.,

представника відповідача Івах Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО ПОЛІМЕР КОМПАУНД» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення №0101 від 10.01.2020, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО ПОЛІМЕР КОМПАУНД» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, в якій просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.01.2020 №0101.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.02.2021 адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ГУ ДПС у м. Києві подало апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.02.2021 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Крім того, відповідач просить замінити первісного відповідача - ГУ ДПС у м. Києві на його правонаступника - ГУ ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ (44116011).

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що згідно з товарно-транспортними накладними транспортні перевезення здійснювали різні водії, втім згідно з податковими розрахунками сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форми №1ДФ) такі водії не обліковувались у штаті ФОП ОСОБА_1 та не залучались як сторонні суб`єкти.

Відповідач звертає увагу, що перевіркою встановлено, що договір транспортного експедирування від 01.09.2018 №081/1 укладений як агентський договір, а саме: ФОІІ ОСОБА_2 зобов`язується за плату і за рахунок клієнта організувати виконання послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу; є організатором перевезень вантажів територією України та іноземних держав; здійснює підбір перевізників, що мають всі необхідні дозвільні документи (ліцензії), і укласти від свого імені договори на перевезення вантажів для виконання заявок Клієнта; здійснює розрахунки з транспортними організаціями за перевезення, перевалку, зберігання вантажів (п.п. 1.3.1. п.гі.1.3.2. п.п.1.3.5 п.1.3 договору), тобто виконує функції організатора, а не виконавця.

Крім того, відповідач зазначив про те, що в договорі від 07.02.2017 №702/1-2017, укладеному між ТОВ «ЄВРО ПОЛІМЕР КОМПАУНД» та ТОВ «ДВГ СИСТЕМА», не було передбачено факсимільного відтворення підпису. Додаткових угод до перевірки товариством не надавалось.

Отже, на думку, відповідача, висновки Акта перевірки від 10.12.2019 №185/26-15-05-01-01/34048569, на підставі яких прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є правомірними, а суд першої інстанції прийшов помилково до протилежного висновку.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.04.2021 відрито апеляційне провадження Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 лютого 2021 року та призначено справу до судового розгляду на 26.05.2021.

05.05.2021 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Позивач вказує, що перевірка контрагентів позивача відповідачем не проводилась, а ТОВ «ЄВРО ПОЛІМЕР КОМПАУНД» не може нести відповідальність за недотримання податкового законодавства його контрагентами.

26.05.2021 в судове засідання сторони не прибули, отже колегія суддів протокольною ухвалою відклала розгляд справи на 16.06.2021.

11.06.2021 представником відповідача до Шостого апеляційного адміністративного суду подані додаткові пояснення на обґрунтування своєї правової позиції та зазначає правові висновки Верховного Суду в подібних правовідносинах, які слід застосувати при перегляді даної справи в суді апеляційної інстанції.

14.06.2021 представником позивача до Шостого апеляційного адміністративного суду подані заперечення на додаткові пояснення відповідача, в яких ТОВ «ЄВРО ПОЛІМЕР КОМПАУНД», посилаючись на відповідні постанови Верховного Суду, обґрунтовує свою правову позицію у даній справі.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, додаткових пояснень та заперечень на них, заслухавши представників сторін, колегія суддів приходить до наступного.

Розглянувши клопотання відповідача про його заміну правонаступником, колегія суддів приходить до висновку про його обґрунтованість, а отже необхідність задоволення такого клопотання з огляду на таке.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» (далі - Постанова №893) Кабінет Міністрів України постановив ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, у тому числі Головне управління ДПС у м. Києві.

Згідно абз. 3 п. 2 Постанови №893 територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються.

Права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи (п. 3 Постанови №893).

Наказом Державної податкової служби України від 30.09.2020 №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» (далі - Наказ №529) утворено як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком, у тому числі Головне управління ДПС у м. Києві.

Згідно наказу Державної податкової служби України від 24.12.2020 №755 «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій» здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 №529, повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до п. 1 постанови №893, розпочато з 01.01.2021.

Крім того, з метою реалізації Постанови №893 та враховуючи наказ Державної податкової служби України від 30.09.2020 №529, Державною податковою службою України видано наказ від 12.11.2020 №643 «Про затвердження положень про територіальні органи ДПС» та регламентовано, що кожен територіальний орган ДПС, утворений як її відокремлений підрозділ, є правонаступником майна, прав та обов`язків відповідного територіального органу ДПС, що ліквідується.

У частині самопредставництва визначено, що територіальний орган ДПС з метою організації своєї діяльності забезпечує самопредставництво ДПС та ГУ ДПС у судах через начальника ГУ ДПС, а також без окремого доручення Голови ДПС та начальника ГУ ДПС через їхніх заступників, державних службовців підрозділів до функціональних повноважень яких належить представництво в судах інтересів ГУ ДПС відповідно до положень про такі підрозділи, які забезпечують самопредставництво інтересів ДПС та ГУ ДПС в судах без окремого доручення Голови ДПС та начальника ГУ ДПС.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 22.10.2020 внесено рішення №011086626 засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації.

Таким чином, з 22.10.2020 Головне управління ДПС у м. Києві перебуває у стані припинення, а повноваження та функції даного органу передано до Державної податкової служби України.

Водночас, 30.09.2020 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №008085321 про створення Головного управління ДПС у м. Києві в якості філії (іншого відокремленого підрозділу) у складі Державної податкової служби України.

Враховуючи викладене, оскільки повноваження та функції Головного управління ДПС у м. Києві () нормативним актом передані Державній податковій службі України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для заміни як сторони у справі територіального органу ДПС як юридичної особи публічного права, а саме Головне управління ДПС у м. Києві (), на територіальний орган ДПС, утворений як її відокремлений підрозділ, Головне управління ДПС у м. Києві (), а відтак клопотання представника відповідача про заміну відповідача його правонаступником підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі направлень від 23.10.2019 №322/26-15-05-01-01, №323/26-15-05-01-01, №249/26-15-05-06-02, №273/26-15-05-03-05, №250/26-15-05-06-05, №291/26-15-42-07, №1449/26-15-05-09-01 та Наказу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві посадовими особами відповідача проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО ПОЛІМЕР КОМПАУНД» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 по 30.06.2019, валютного законодавства за період з 01.01.2017 по 30.06.2019, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 30.06.2019, відповідно до затвердженого плану документальної перевірки.

За результатом проведеної перевірки посадовими особами контролюючого органу складено Акт від 10.12.2019 №185/26-15-05-01-01/34048569, в якому зафіксовано наступні порушення:

- п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 2755-VI (із змінами та доповненнями), п. 5, п. 6, п. 11 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, пункти 1, 2 ст. 9 Закону України від 16.07.1999 №996-XІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 1.2 ст. 1, п. 2.4 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 2 531 875 грн., в т.ч.: за 2017 рік на суму 859 600,00 грн., за 2018 рік на суму 1 311 276,00 грн., за І півріччя 2019 року на суму 360 999,00 грн.

На підставі висновків Акта перевірки від 10.12.2019 №185/26-15-05-01-01/34048569 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.01.2020 №0101.

Користуючись правом на адміністративне оскарження податкового повідомлення-рішення від 10.12.2019 №185/26-15-05-01-01/34048569 позивач звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою від 21.01.2020, проте рішенням від 19.03.2020 №10095/6/99-00-08-05-01-06 таку скаргу залишено без задоволення, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Не погоджуючись із висновками Акта перевірки від 10.12.2019 №185/26-15-05-01-01/34048569 та прийнятим податковим повідомленням-рішенням від 10.01.2020 №0101, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідачем не наведено жодних обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про не пов`язаність операцій з господарською діяльністю позивача, фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України) господарська діяльність є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (14.1.36.); доходами є загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами (14.1.56.); постачанням товарів є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (14.1.191.); розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (14.1.231.).

За приписами п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Тобто, податок на прибуток обчислюється виходячи з бухгалтерського фінансового результату, визначеного за правилами національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, відкоригованого на різниці, передбачені ПК України.

Таким чином, податок на прибуток розраховується виходячи із бухгалтерського фінансового результату (як різниці між отриманими підприємством доходами та понесеними ним витратами протягом звітного періоду) за національними положеннями (стандартів) бухгалтерського обліку (далі по тексту - НП(С)БО) чи міжнародними стандартами фінансової звітності (далі по тексту - МСФЗ), відкоригованого на різниці, передбачені ПК України (як то амортизаційні різниці, різниці, які виникають при формуванні резервів (забезпечень), різниці, які виникають під час здійснення фінансових операцій).

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-XIV).

Відповідно до ст. 1 Закону №996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За приписами ч. 2 ст. 3, ч. 1 ст. 11 Закону №996-XIV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. На підставі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов`язані складати фінансову звітність. Фінансову звітність підписують керівник та бухгалтер підприємства.

Частинами 1-4 ст. 9 Закону №996-XIV встановлено, що підставою (визначення яких як фактів підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів міститься в абзаці 2 пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, (далі - Положення №88) для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.

Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

За приписами ч. 5 ст. 9 Закону №996-XIV господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Частиною 2 ст. 6 Закону №996-XIV передбачено, що регулювання питань методології бухгалтерського обліку та фінансової звітності здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, який затверджує національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку, інші нормативно-правові акти щодо ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності визначає Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затверджене наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248 (далі - НП(С)БО №16).

Згідно з пунктами 5-9 НП(С)БО №16 витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Якщо актив забезпечує одержання економічних вигод протягом кількох звітних періодів, то витрати визнаються шляхом систематичного розподілу його вартості (наприклад, у вигляді амортизації) між відповідними звітними періодами.

Не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати: платежі за договорами комісії, агентськими угодами та іншими аналогічними договорами на користь комітента, принципала тощо; попередня (авансова) оплата запасів, робіт, послуг; погашення одержаних позик; інші зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6 цього Положення (стандарту); витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; балансова вартість валюти.

Враховуючи вказані вище приписи ПК України, Закону №996-XIV та НП (С)БО №16 вбачається, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до Акта перевірки від 10.12.2019 №185/26-15-05-01-01/34048569, перевіркою повноти декларування ТОВ «ЄВРО ПОЛІМЕР КОМПАУНД» показників рядка 2 Декларацій «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерcького обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» за період з 01.01.2017 по 30.06.2019 встановлено їх заниження на загальну суму 14 065 973,00 грн, в тому числі за 2017 рік на суму 4 775 558,00 грн, за 2018 рік на суму 7 284 865,00 грн, за І півріччя 2019 року на суму 2 005 550,00 грн.

У вказаний період ТОВ «ЄВРО ПОЛІМЕР КОМПАУНД» мало господарські взаємовідносини з ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «ДВГ СИСТЕМА».

Відповідно до Акта перевірки від 10.12.2019 №185/26-15-05-01-01/34048569 між ТОВ «ЄВРО ПОЛІМЕР КОМПАУНД» (Замовник) та ФОП ОСОБА_1 (Виконавець) укладено договір від 10.05.2017 №105/1-2017 на транспортно-експедиційні послуги (вантажні перевезення по Україні). Загальна сума взаємовідносин за перевіряємий період 7 996 145,00 грн. Транспортування готової продукції здійснювалось декілька разів на день за різними адресами на території України, що підтверджується актами наданих послуг та товарно-транспортними накладними.

Згідно з наданими до податкового органу податковими розрахунками сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форми №1ДФ) та суми нарахованого єдиного внеску ФОП ОСОБА_1 станом на 30.06.2017 мав найманих працівників в кількості 19 осіб, в т.ч. жінок - 11 осіб. Відповідно до даних податкових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, поданих до податкового органу, фактична чисельність найманих працівників у звітному періоді (осіб): за 2017 рік станом на 31.12.2017 - 2 особи: за 2018 рік - 0 осіб. За 2019 рік податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченою) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форми №1ДФ) до податкового органу не подавались.

В ході перевірки встановлено, що згідно з товарно-транспортними накладними транспортні перевезення здійснювали різні водії, в т.ч.: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .. ОСОБА_9 , автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_1 .

Згідно з податковими розрахунками сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форми №1ДФ) вищенаведені водії не обліковувались у штаті ФОП ОСОБА_1 та не залучались як сторонні суб`єкти господарювання.

Отже вбачається, що порушення позивачем вимог податкового законодавства зводяться до того, що водії які здійснювали перевезення від імені ФОП ОСОБА_1 , не знаходяться з останнім в трудових відносинах та не залучались як сторонні суб`єкти господарювання.

Щодо господарських взаємовідносин з ФОП ОСОБА_2 відповідач в суді першої та апеляційної інстанції зазначив про те, що за період що перевірявся, повідомлення «про прийняття працівника на роботу» не подавались. Податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форми №1ДФ) до податкового органу не подавались жодного разу з моменту реєстрації.

Відповідач вважає, що зважаючи на зміст договору транспортного експедирування від 01.09.2018 №081 такий укладений як агентський договір, згідно з яким ФОП ОСОБА_2 не Виконавець послуг, а як Організатор залучає сторонні транспортні організації для здійснення транспортно-експедиційних послуг. Крім того, звіти актів здачі-приймання наданих послуг, в яких зазначено які сторонні транспортні організації були залучені ФОП ОСОБА_2 для здійснення перевезення вантажу ТОВ «ЄВРО ПОЛІМЕР КОМПАУНД» до перевірки не надано.

Згідно Звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску ФОП ОСОБА_2 не мала працевлаштованих осіб.

Відповідач в суді першої та апеляційної інстанції зазначає, що ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 фізично не мали можливостей здійснити для ТОВ «ЄВРО ПОЛІМЕР КОМПАУНД» задекларований обсяг транспортних послуг власними силами, крім того на підставі відомостей, наявних в інформаційно-аналітичних ресурсах ДПС, встановлена відсутність найманих працівників у вказаних ФОП. Тобто, перевіркою не підтверджується реальність проведення господарських операцій між позивачем та вказаними ФОП.

За приписами пунктів 2.15 та 2.16 Положення №88 первинні документи підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству, логічна ув`язка окремих показників. Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам. Такі документи повинні бути передані керівнику підприємства, установи для прийняття рішення.

Згідно з п. 2.4 Положення №88 визначено, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Зважаючи на зазначене аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг, робіт) сум податку на додану вартість до податкового кредиту або ж формування валових витрат є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Для встановлення факту здійснення (реальності) господарських операцій між ТОВ «ЄВРО ПОЛІМЕР КОМПАУНД» та ФОП ОСОБА_1 позивачем надано суду першої інстанції копії первинних документів.

Відповідно до Договору транспортно експедиційних послуг від 10.05.2017 №105/1-2017 ТОВ «ЄВРО ПОЛІМЕР КОМПАУНД» в особі директора ОСОБА_10 , діючого на підставі статуту, в подальшому Замовник, з однієї сторони, і ФОП ОСОБА_1 , в подальшому Виконавець, уклали цей Договір про наступне.

Згідно з пунктом 1 вказаного Договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання послуг з перевезення та транспортно-експедиторського обслуговування вантажів по території України вантажним транспортом. Навантаження і розвантаження проводиться силами і засобами замовника. Виконання робіт фіксується фактом про виконання транспортних послуг. Пунктом 2 Договору від 10.05.2017 №105/1-2017 визначено, що замовник оплачує виконавцю вартість послуг з перевезення та транспортно-експедиторського обслуговування вантажів за договірними тарифами, які погоджуються сторонами в попередній заявці на вантажоперевезення. Замовник оплачує роботу шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця наступним чином:- передоплата в розмірі 100% вартості послуг перевезення відповідно до виставленого рахунку. Послідовність оплати узгоджується шляхом переговорів і обумовлюється в попередній заявці на перевезення. Відповідно до пункту 6 Договору від 10.05.2017 №105/1-2017 термін дії договору визначається строком на один рік з моменту підписання і після його закінчення автоматично продовжується на кожен наступний рік, якщо будь-яка зі сторін письмово не повідомить іншу сторону про закінчення договору. Цей договір може бути підписаний з використанням факсимільного зв`язку. Факсова копія договору, заявки, договори-заявки мають юридичну силу нарівні з оригіналом.

Додатковою угодою №1 від 11.05.2017 до Договору від 10.05.2017 №105/1-2017 доповнено пункт 6.2. Розділу 6 «Додаткові умови» і викладено останній в наступній редакції: сторони Договору встановили, що можуть використовувати факсимільний підпис посадових осіб на наступних документах: - додаткових угодах до Договору;- протоколах розбіжностей до додатковими угодами до цього Договору;- рахунках на оплату, видаткових накладних, товаро-транспортних накладних, актах. Вказані документи можуть бути підписані факсимільним підписом зі сторони замовника (директор ОСОБА_10 , заступник директора з комерційних питань ОСОБА_11 ). Додаткова угода №1 від 11.05.2017 є невід`ємною частиною Договору від 10.05.2017 №105/1-2017 та вступає в силу з дати її підписання уповноваженими представниками і скріплення печатками сторін.

З матеріалів справи вбачається, що згідно зі Звітом про надані послуги з перевозки та з транспортно-експедиторського обслуговування згідно з Договором транспортного експедирування від 10.05.2017 №105/1-2017 протягом червня 2019 року встановлено, що в період з 04.06.2019 по 31.06.2019 (включно) на виконання умов Договору транспортного експедирування від 10.05.2017 №105/1-2017 ФОП ОСОБА_1 (Експедитор) організувала та виконала замовлення ТОВ «ЄВРО ПОЛІМЕР КОМПАУНД» (Клієнт) перевезення вантажів територією України: перевірник ОСОБА_12 на Вольво Державний номерний знак НОМЕР_1 на маршруті Север-Белая Церковь, №ТТН від 484 від 03.06.2019 та ін.

Надання послуг з перевозки та з транспортно-експедиторського обслуговування згідно з Договором транспортного експедирування від 10.05.2017 №105/1-2017 протягом червня-грудня 2017 року, січня-вересня 2018 року підтверджується Звітами про надані послуги на відповідні місяці, які є невід`ємною частиною Актів здачі-приймання послуг (надання послуг) 22-46 від 04.06.2019-27.06.2019, 14-21 від 14.05.2019-31.05.2019, 422-455 від 03.09.2018-28.09.2018 тощо.

В матеріалах справи наявні копії посвідчень водіїв, які здіснювали перевезення вантажів.

Здійснення господарських операцій між ТОВ «ЄВРО ПОЛІМЕР КОМПАУНД» з ФОП ОСОБА_1 підтверджується: актами здачі-прийняття послуг (надання послуг) до договорів заявок за відповідні місяці; рахунками на оплату; рахунками-фактури; товарно-транспортними накладними. Томи 7-31 адміністративної справи №640/9812/20 містять надані позивачем первинні документи (рахунки, ТТН, видаткові накладні, акти здачі-прийняття послуг, довіреності, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів) за травень 2017 - вересень 2018 років, якими підтверджується наявність та реальність господарської мети при вчиненні позивачем Договору від 10.05.2017 №105/1-2017 з ФОП ОСОБА_1 ..

Щодо взаємовідносин між ТОВ «ЄВРО ПОЛІМЕР КОМПАУНД» та контрагентом-постачальником ФОП ОСОБА_2 , судом першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Відповідно до Договору транспортного експедирування від 01.09.2018 №081/1 позивач, в особі директора ОСОБА_13 , що діє на підставі Статуту, далі іменоване «Клієнт», з одного боку, і ФОП ОСОБА_2 , яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, про що містяться відомості в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (дата запису: 24.07.2018, номер запису: 2 383 19), номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , далі іменована «Експедитор», з іншого боку (далі разом іменовані « Сторони », а кожна окремо - «Сторона»), уклали цей договір про наступне. Згідно з пунктом 1 вказаного Договору за цим договором Експедитор зобов`язується за плату і за рахунок Клієнта виконати і організувати виконання визначених цим договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу, а Клієнт зобов`зується прийняти та оплатити належним чином надані послуги. Конктретний перелік послуг і інформація про них обумовлюються в устній формі по телефону або зазначаються в заявці на перевезення вантажу (далі «Заявка»), підписаної обома сторонами, яка є невід`ємною частиною цього Договору. Зразок заявки наводиться в Додатку №1. Заявка, підписана уповноваженою на те особою Клієнта і скріплена печаткою клієнта, направляється Експедитору по факсу або в сканованому вигляді по електронній пошті з подальшим направленням оригіналу цієї заявки (рекомендованим листом з повідомленням про вручення, кур`єрською службою або шляхом вручення під розписку) протягом 30 (тридцять) робочих днів з дня направлення цієї заявки по факсу або по електронній пошті. Якщо Експедитор приймає заявку до виконання, він зобов`заний в день отримання цієї заявки по факсу або в сканвигляді по електронній пошті проставити на отриманій таким шляхом заявці підпис уповноваженої особи Експедитора і друк Експедитора і в цей же день направити цю заявку Клієнту по факсу або в сканвигляді по електронній пошті, а після отримання від Клієнта оригіналу заявки - протягом 30 (тридцять) робочих днів з дня такого отримання проставити на отриманому оригіналі заявки підпис уповноваженої на те особи Експедитора і друк Експедитора і направити цей оригінал заявки Клієнту рекомендованим листом з повідомленням про вручення, кур`єрською службою або шляхом вручення під розписку. Згідно з п.п. 1.4 Договору від 01.09.2018 №081/1 заявка на перевезення вантажу автомобільним транспортом містить наступну інформацію: вид наданої послуги (посилання на відповідний пункт п. 1.3 цього договору), маршрут прямування, інформацію про відправника вантажу і вантажоодержувача, найменування і характер вантажу із зазначенням його особливостей ( небезпека, габарити, ваговитість і ін.); яким чином будуть завантажуватися, пункт перетину вантажем державного кордону України, пункт митного оформлення вантажу (найменування митного органу та його місцезнаходження), тип рухомого складу, дату навантаження і вивантаження, місце вивантаження, а також іншу інформацію, зазначену в Додатку №1 до цього договору, який є невід`ємною частиною.

Додатком №1 від 03.09.2018 до Договору від 01.09.2018 №081/1 розділ «Інші умови» (пункт 7) доповнено наступним змістом: 7.9. Cторони домовилися використовувати факсиміле (факсимільне відтворення власного підпису уповноваженої особи за допомогою засобів копіювання або аналог власноручного підпису в розумінні ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні") при оформленні та підписанні додаткових угод (договорів про внесення змін до Договору), угод про розірвання Договору, специфікацій, рахунків на оплату (рахунки-фактури), видаткових накладних, актах надання послуг, та інших первиних документів, які фіксують факт здійснення господарських операцій. Вказані документи можуть бути підписані факсимільним підписом зі сторони замовника (директор ОСОБА_10 , заступник директора з комерційних питань ОСОБА_11 ).

Як вірно зроблено висновок судом першої інстанції, звіти про надані послуги за періоди з 01.09.2018 по 30.09.2018, з 01.10.2018 по 31.05.2018, з 01.11.2018 по 30.11.2018, з 01.12.2018 по 31.12.2018, з 01.01.2019 по 31.01.2019, з 01.02.2019 по 28.02.2019, з 01.03.2019 по 31.03.2019 , з 01.04.2019 по 30.04.2019, з 01.05.2019 по 31.05.2019 , з 01.06.2019 по 30.06.2019 згідно з Договором від 01.09.2018 №081/1 дають можливість встановити причинно-наслідковий зв`язок між послугами, що надані позивачу контрагентом ФОП ОСОБА_2 з приводу послуг перевезення вантажів.

Крім того, на підтвердження реальності надання послуг по взаємовідносинах між ТОВ «ЄВРО ПОЛІМЕР КОМПАУНД» та ФОП ОСОБА_2 за перевіряємий період до матеріалів справи долучено копії наступних документів: акти надання послуг; видаткові накладні; рахунки-фактури; товарно-транспортні накладні.

Також, до матеріалів справи позивачем долучено копії посвідчень водіїв, які здіснювали перевезення вантажів за Договором, укладеним між ТОВ «ЄВРО ПОЛІМЕР КОМПАУНД» та ФОП ОСОБА_2 .

Втім, відповідач вказує на дефектність первинних документів щодо отримання послуг від ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 в частині невідповідності або відсутності підписів, обов`язкових реквізитів, з цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до абзаців 1- 2 п. 44.2 ст. 44 ПК України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. Платники податку, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

За приписом п. 11.1 вказаних правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна.

Отже, товарно-транспортна накладна є обов`язковим первинним документом на підтвердження реальності господарських операцій з послуг перевезення.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №807/143/16 товарно-транспортна накладна не є документом, що підтверджує факт придбання або продажу товарно-матеріальних цінностей, наявність або відсутність товарно-транспортних накладних та недоліки у їх оформленні не є підставою для висновків про безтоварність господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у зобов`язаннях платника податків.

Частинами 1- 4 ст. 9 Закону №996-XIV встановлено, що підставою (визначення яких як фактів підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів міститься в абзаці 2 пункту 2.1 Положення №88 для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, проаналізувавши вказані приписи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи відповідача щодо дефектності первинних документів є необґрунтованими, а встановлені обставини свідчать про фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій позивача з контрагентами, оскільки з аналізу наданих позивачем первинних документів вбачається наявність всіх необхідних реквізитів.

Крім того, в акті перевірки відповідачем чітко не зазначено які саме дефекти вбачаються контролюючим органом у первинних документах позивача та в яких саме документах.

Колегія суддів вважає, що позивачем підтверджено, що додатковою угодою №1 від 11.05.2017 до Договору від 10.05.2017 №105/1-2017 та Додатком №1 від 03.09.2018 до Договору від 01.09.2018 №081/1 передбачено можливість застосування факсимільного підпису зі сторони замовника при оформленні та підписанні додаткових угод (договорів про внесення змін до Договору), угод про розірвання Договору, специфікацій, рахунків на оплату (рахунки-фактури), видаткових накладних, актах надання послуг, та інших первиних документів, які фіксують факт здійснення господарських операцій.

Щодо висновку податкового органу про нереальність господарських операцій через відсутність в контрагентів реальної можливості здійснити численні перевезення власними силами, оскільки з відомостей, наявних в інформаційно-аналітичних ресурсах ДПС, встановлена відсутність найманих працівників у вказаних ФОП, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт недекларування контрагентом ТОВ «ЄВРО ПОЛІМЕР КОМПАУНД» у поданій податковій звітності результатів господарських операцій та/або наявних трудових ресурсів, не впливає на право ТОВ «ЄВРО ПОЛІМЕР КОМПАУНД» (покупця) сформувати податковий кредит, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, зокрема, від фактичної сплати контрагентом у ланцюгу постачання податку до бюджету, а відтак якщо останній не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку або мінімізував свої податкові зобов`язання, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, проте вказана обставина не є підставою для позбавлення платника податку-покупця права на отримання податкової вигоди у разі, якщо такий платник має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Такий висновок відповідає висновкам Верховного Суду, викладеними в постановах від 30.01.2018 №К/9901/612/18 і №К/9901/630/18, які також вірно використав суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення.

Колегія суддів зауважує, що поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов`язань. А відтак платник не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Чинне законодавство не ставить умовою виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останніх. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже, поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови невстановлення компетентним органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання позивачем незаконної податкової вигоди, останній не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в Акті перевірки від 10.12.2019 №185/26-15-05-01-01/34048569 відсутні будь-які докази на підтвердження того, що укладаючи Договори від 10.05.2017 №105/1-2017 та від 01.09.2018 №081/1 учасники договірних відносин діяли з метою, яка є завідомо суперечною інтересам держави та суспільства, оскільки договори укладені між позивачем та контрагентами націлені на здійснення підприємницької діяльності та пов`язані з рухом активів підприємств. Доказів протилежного до суду апеляційної інстанції відповідачем також не надано.

Надані первинні документи повністю відображають суть господарських операцій, рух товару від контрагента позивача, отже, і реальність господарських операцій. При цьому акт перевірки не містить посилань на обставини, за якими суд може визнати господарську операцію такою, що зафіксована лише формально - невідповідність ціни, відсутність переміщення товару, нереальність виконання угоди чи її укладення, тощо.

Щодо доводів відповідача про те, що згідно з товарно-транспортними накладними транспортні перевезення здійснювали різні водії, які не обліковувались у штаті ФОП ОСОБА_1 та не залучались як сторонні суб`єкти господарювання, судом першої інстанції вірно зауважено, що норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності).

Колегія суддів погоджується з доводами ТОВ «ЄВРО ПОЛІМЕР КОМПАУНД», що він як платник податків самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та сплату лише ним податку до бюджету відповідно до законодавства України. Він не може нести відповідальність за порушення контрагентами правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни, як і не може нести відповідальність за неподання контрагентом первинних документів. У разі якщо контрагентом були допущені порушення норм податкового або іншого законодавства, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цього контрагента, а не сумлінного платника податків.

Вказана правова позиція узгоджується з висновком Верховного Суду в постанові від 08.05.2018 у справі №815/3526/17.

Стосовно віднесення контролюючим органом Договору транспортного експедирування №081/1 від 01.09.2018, укладеного між ТОВ «ЄВРО ПОЛІМЕР КОМПАУНД» та ФОП ОСОБА_2 до «агентського», колегія суддів зазначає наступне.

Частина 1 ст. 295 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначає, що комерційне посередництво (агентська діяльність) є підприємницькою діяльністю, що полягає в наданні комерційним агентом послуг суб`єктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок суб`єкта, якого він представляє.

Відповідно до ч. 3 ст. 295 ГК України не є комерційними агентами підприємці, що діють хоча і в чужих інтересах, але від власного імені.

Відповідно до частин 1-2 ст. 297 ГК України за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов`язується надати послуги другій стороні (суб`єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб`єкта і за його рахунок.

Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов`язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстнації, що предмет Договору, укладеного між ТОВ «ЄВРО ПОЛІМЕР КОМПАУНД» та ФОП ОСОБА_2 не відповідає визначенню, наведеному у ст. 297 ГК України, оскільки за вказаним Договором Експедитор зобов`язується за плату і за рахунок Клієнта виконати і організувати виконання визначених цим договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу, а Клієнт зобов`язується прийняти та оплатити належним чином надані послуги. При цьому пп. 2.1.1. п. 2.1. Договору визначено: «Експедитор зобов`язаний здійснити підбір перевізників, що мають всі необхідні дозвільні документи (ліцензії), і укласти від свого імені договори на перевезення вантажів для виконання заявок Клієнта». Таким чином, ні про сприяння в укладанні угод, ні про укладання угод від імені ТОВ «ЄВРО ПОЛІМЕР КОМПАУНД» не йдеться.

Договір №081/1 від 01.09.2018 не містить посилань на визначення форми підтвердження повноважень Експедитора, а отже, виключає аналогію даного Договору із агентським договором.

За приписами статті 300 ГК України комерційний агент повинен особисто виконати дії, на які він уповноважений суб`єктом, якого він представляє.

Тобто мова йде про наділення довірителем агента певними правами за дорученням. Проте, як було зазначено вище, Договір не містить положень щодо наділення Експедитора будь-якими правами Замовника.

Колегія суддів погоджується. що агентський договір і договір транспортного експедирування є схожими за характером виконуваних дій, так як в обох випадках експедитор або агент укладають договори вантажоперевезення від свого імені або імені клієнта, однак істотна відмінність криється в характері представництва принципала у відносинах, які складаються з агентом і третьою особою.

Крім того, статтею 301 ГК України визначено, що агентська винагорода виплачується комерційному агенту після оплати третьою особою за угодою, укладеною з його посередництвом, якщо інше не передбачено договором сторін.

Наявним в матеріалах справи Договором №081/1 від 01.09.2018 визначено, що оплата послуг Експедитора здійснюється Клієнтом на підставі рахунку та акту здачі-приймання наданих послуг, підписаного сторонами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що теза контролюючого органу щодо визначення Договору транспортного експедирування від 01.09.2018 №081/1 як агентського не підтверджується матеріалами справи, а тому такі доводи є помилковими.

Щодо господарських взаємовідносин ТОВ «ЄВРО ПОЛІМЕР КОМПАУНД» з ТОВ «ДВГ СИСТЕМА», колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з Акта перевірки від 10.12.2019 №185/26-15-05-01-01/34048569, контролюючим органом в ході перевірки встановлено, що ТОВ «ЄВРО ПОЛІМЕР КОМПАУНД» віднесено до складу витрат в 2017 році суми витрат по актах надання послуг на суму 1 325 038, 38 грн, які не мають обов`язкових реквізитів, передбачених ст. 9 Закону №996-ХІV, зокрема, в усіх актах без зазначення осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення та відсутність оригінального підпису (наявний факсимільний підпис).

Відповідач вказує, що в Договорі від 07.02.2017 №702/1-2017, укладеного між ТОВ «ЄВРО ПОЛІМЕР КОМПАУНД» та ТОВ «ДВГ СИСТЕМА» не було передбачено про зразок факсимільного відтворення підпису. Додаткових угод до перевірки позивачем не надавалось.

Відповідно до Договору від 07.02.2017 №702/1-2017 ТОВ «ЄВРО ПОЛІМЕР КОМПАУНД» (Замовиник) та ТОВ «ДВГ СИСТЕМА» (Виконавець) уклали цей договір, відповідно до якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе виконання послуг з перевезення та транспортно-експедиторського обслуговування вантажів по території України вантажним автотранспортом.

10.02.2017 між сторонами вказаного Договору укладено Додаткову угоду №1, якою сторони внесли зміни до пункту 6.2. розділу 6 Договору, виклавши його в наступній редакції: « 6.2.1. Сторони встановили, що можуть використовувати факсимільне відтворення підписів посадових осіб на наступних документах: додаткових угодах до даного Договору; протоколах розбіжностей до додаткових угод до даного Договору; рахунках на оплату, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, актах». Дана Додаткова угода №1 від 10.02.2017 також містить зразки відтисків факсиміле з боку Замовника (ТОВ «ЄВРО ПОЛІМЕР КОМПАУНД») та з боку Виконавця (ТОВ «ДВГ СИСТЕМА»). Саме такі відтиски факсиміле містять акти надання послуг, якими, в тому числі, оформлено господарські відносини між ТОВ «ЄВРО ПОЛІМЕР КОМПАУНД» та ТОВ «ДВГ СИСТЕМА».

Вказана Додаткової угоди від 10.02.2017 №1 до Договору №702/1-2017 від 07.02.2017 наявна в матеріалах справи.

На підтвердження факту придбання позивачем послуг/робіт у ТОВ «ДВГ СИСТЕМА», позивачем надано Договір на транспортно-експедиційні послуги (вантажні перевезення по Україні) №702/1-2017 від 07.02.2017.

На підтвердження реальності виконання умов вказаного договору позивачем надано копії наступних документів: акти здачі-прийомки вакантних робіт (послуг); рухунки на оплату; товарно-транспортні накладні; довіреності; акти надання послуг.

Верховний Суд у постанові від 25.09.2019 у справі №826/4361/15 зазначив про те, що наявність або відсутність окремих документів або ж недоліки в їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність висновків перевірки і заперечень апелянта щодо відсутності фактичного здійснення господарських операцій, оскільки такі не підтвердженні відповідними доказами та суперечать наявним у справі доказам. Зазначені в Акті перевірки обставини ні кожна окремо, а ні у своїй сукупності, не спростовують доводів позивача та наданих доказів.

З огляду на зазначене, враховуючи необґрунтованість висновків Акту від 10.12.2019 №185/26-15-05-01-01/34048569, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення №0101 від 10.01.2020 є протиправним та підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачем в даному випадку не виконаний.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 310, 315-316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постнови складено 16 червня 2021 року.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан