Справа № 380/4314/21
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2021 року справа №380/4314/21
Львівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Мартинюка В.Я.
секретар судового засідання Новак Л.М.
розглянувши у письмовому провадженні у м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дев`ятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих); Офісу Генерального прокурора; Львівської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Дев`ятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Офісу Генерального прокурора, Львівської обласної прокуратури, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 10.06.2021 року, просить:
визнати протиправним з моменту прийняття та скасувати рішення №5 від 12.01.2021 року «Про неуспішне проходження прокурором атестації»;
визнати протиправним з моменту прийняття та скасувати наказ в.о. керівника Львівської обласної прокуратури №332к від 10.03.2021 року, яким позивача звільнено з посади прокурора Львівської місцевої прокуратури №3 та органів прокуратури на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» з 12.03.2021 року;
поновити на посаді прокурора Львівської місцевої прокуратури №3 або на рівнозначній посаді у Франківській окружній прокуратурі м.Львова з 13.03.2021 року;
стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу без утримання податків й інших обов`язкових платежів, починаючи з 13.03.2021 року по день прийняття судом рішення про поновлення на роботі.
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що рішення Дев`ятої кадрової комісії від 12.01.2021 року №5 та наказ про його звільнення з органів прокурати є протиправними. Вказує, що під час проходження першого та другого етапів атестації ним підтверджено високий рівень професійних знань та навичок. Стверджує, що у встановлений строк надіслав Комісії вичерпні письмові пояснення та скановані копії документів щодо запитань, поставлених Комісією. За період роботи в органах прокуратури з 2013 року до дисциплінарної відповідальності не притягався, а подані відносно нього дисциплінарні скарги не можуть свідчити про непрофесійність, оскільки подання таких є правом учасників кримінального провадження. Вказує, що під час співбесіди не були предметом обговорення результати виконаного ним практичного завдання. Зазначає, що надав Комісії усю запитувану інформацію шляхом надання письмових пояснень з додаванням підтверджуючих документів. Посилається на те, що ним дотримано порядок подання декларацій та такі подано своєчасно. Стверджує, що перевірка декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави належить до компетенції НАЗК. При проведенні третього етапу атестації дев`ятою кадровою комісією порушено процедуру отримання повноважень здійснювати вказаний етап атестації. Окрім того, зазначає, що в оскаржуваному наказі про звільнення не зазначено конкретної підстави його звільнення.
У своїх запереченнях Львівська обласна прокуратура зазначає, що позивач подав заяву про проходження ним атестації, чим підтвердив своє бажання взяти участь в атестації працівників органів прокуратури. Вказує, що в наказі про звільнення позивача сформульовано підставу у відповідності до п.19 розділу ІІ Закону №113-ІХ. Стверджує, що у відповідності до Закону України «Про прокуратуру» до повноважень Генерального прокурора не відноситься прийняття рішення про реорганізацію чи ліквідацію Львівської місцевої прокуратури. Фактом, що зумовлює звільнення позивача є наявність рішення про неуспішне проходження ним атестації. Вказує, що в даному випадку застосовуються норми Закону України «Про прокуратуру», які є спеціальними по відношенню до інших нормативних актів.
Окрім того, Офіс Генерального прокурора у своїх запереченнях вказує, що жодна норма Закону України «Про запобігання корупції» чи іншого закону не вказує про виключність повноважень НАЗК з перевірки декларацій. Зазначає, що кадрова комісія не вирішувала питання належності заповнення позивачем декларацій, не встановлювала вину особи у вчиненні корупційних правопорушень, а діяла в межах оцінки відповідності позивача критерію доброчесності під час атестації. Завданням кадрової комісії є не доведення того, що прокурор порушив закон, а визначення наявності обґрунтованих сумнівів щодо його рівня компетентності, відповідність вимогам професійної етики і доброчесності прокурора. Вказує, що встановлення відповідності прокурора вимогам професійної етики та доброчесності відноситься до дискреційних повноважень кадрових комісій.
Ухвалою суду від 07.04.2021 року відкрито загальне позовне провадження.
Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання від 03.06.2021 року продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів.
Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання від 10.06.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Підготовчі судові засідання неодноразово відкладалися з мотивів запровадженням карантину, пов`язаного із запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19).
Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, судом встановлено такі обставини.
Згідно із протоколом засідання Дев`ятої кадрової комісії №18 від 12.01.2021 року позивач 12.01.2021 року проходив співбесіду з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.
Рішенням №5 Кадрової комісії №9 від 12.01.2021 року про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами проведеної співбесіди через невідповідність вимогам професійної етики та доброчесності, зокрема невідповідність витрат на придбання майна членом сім`ї прокурора задекларованим доходам, позивача визнано таким, що неуспішно пройшов атестацію.

Відповідно до наказу Львівської обласної прокуратури №332к від 10.03.2021 року позивача звільнено з посади прокурора Львівської місцевої прокуратури №3 Львівської області та органів прокуратури на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» з 12.03.2021 року.

Підставою є рішення кадрової комісії №5 від 12.01.2021 року.

Не погодившись із згаданими наказом позивач звернувся з позовом до адміністративного суду.

Змістом спірних правовідносин є рішенням №5 Кадрової комісії №9 про неуспішне проходження позивачем атестації від 12.01.2021 року та наказ Львівської обласної прокуратури №332к від 10.03.2021 року про звільнення позивача із займаної посади.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру», з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон № 1697-VII).

Відповідно до ч.3 ст.16 Закону № 1697-VII прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених законом.

Згідно з п.9 ч.1 ст.51 Закону № 1697-VII прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» №113-ІХ від 25.09.2019 року, з наступними змінами та доповненнями (далі Закон №113-ІХ) запроваджено реформування системи органів прокуратури.

Відповідно до пункту 6 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

Як передбачено абзацом першим п.7 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX, прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Атестація здійснюється відповідно до Порядку проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором (п.9 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX).

Згідно із п.10 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації.

Згідно із п.11 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX, атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур.

На виконання вимог Закону № 113-IX наказом Генерального прокурора № 221 від 03.10.2019 року затверджено Порядок проходження прокурорами атестації, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 221).

Відповідно до п.1 розділу 1 Порядку № 221, атестація прокурорів - це встановлена розділом II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі - Закон) та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.

У відповідності до п.2 розділу І Порядку №221 атестація прокурорів Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних, місцевих прокуратур та військових прокуратур проводиться відповідними кадровими комісіями.

Згідно з п.5 розділу І Порядку №221 предметом атестації є оцінка: 1) професійної компетентності прокурора (у тому числі загальних здібностей та навичок); 2) професійної етики та доброчесності прокурора.

Відповідно до п.6 розділу І Порядку №221 атестація включає такі етапи: 1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора; 2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки; 3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

Згідно із п.8 розділу І Порядку №221 за результатами атестації прокурора відповідна кадрова комісія ухвалює одне із таких рішень: 1) рішення про успішне проходження прокурором атестації; 2) рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Відповідно до абзацу другого п.17 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX кадрові комісії за результатами атестації подають Генеральному прокурору інформацію щодо прокурорів, які успішно пройшли атестацію, а також щодо прокурорів, які неуспішно пройшли атестацію.

Порядок проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності і виконання практичного завдання для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурора унормовано розділом ІІІ Порядку№221.

Відповідно до п.1 розділу ІІІ Порядку№221 у разі набрання прокурором за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки кількості балів, яка дорівнює або є більшою, ніж прохідний бал, прокурор допускається до співбесіди.

Пунктом 9 розділу ІІІ Порядку№221 передбачено, зокрема, що для проведення співбесіди кадрова комісія вправі отримувати в усіх органах прокуратури, у Раді прокурорів України, секретаріаті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, Національному агентстві з питань запобігання корупції, інших органах державної влади будь-яку необхідну для цілей атестації інформацію про прокурора, в тому числі про дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності: а) відповідність витрат і майна прокурора та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам, у тому числі копії відповідних декларацій, поданих прокурором відповідно до законодавства у сфері запобігання корупції; б) інші дані щодо відповідності прокурора вимогам законодавства у сфері запобігання корупції; в) дані щодо відповідності поведінки прокурора вимогам професійної етики; г) матеріали таємної перевірки доброчесності прокурора.

Згідно із п.15 розділу ІІІ Порядку№221 після завершення обговорення з прокурором матеріалів атестації та виконаного ним практичного завдання члени комісії без присутності прокурора, з яким проводиться співбесіда, обговорюють її результати, висловлюють пропозиції щодо рішення комісії, а також проводять відкрите голосування щодо рішення комісії стосовно прокурора, який проходить атестацію. Результати голосування вказуються у протоколі засідання.

Залежно від результатів голосування комісія ухвалює рішення про успішне проходження прокурором атестації або про неуспішне проходження прокурором атестації (п.16 розділу ІІІ Порядку№221).

Як передбачено пунктом 12 Порядку роботи кадрових комісій, затвердженого наказом Генерального прокурора №233 від 17.10.2019 року, з наступними змінами та доповненнями (далі Порядок №233), рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди повинно бути мотивованим із зазначенням обставин, що вплинули на його прийняття.

Судом встановлено, що позивач 12.01.2021 року проходив співбесіду з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

За наслідками згаданої співбесіди Кадровою комісією №9 у рішенням №5 від 12.01.2021 року позивача визнано таким, що неуспішно пройшов атестацію.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що Комісія виявила дані щодо невідповідності витрат на придбання майна членом сім`ї прокурора задекларованим доходам.

Суд звертає увагу, що у відповідності до п.12 Порядку №233 рішення про неуспішне проходження атестації прокурором повинне бути мотивованим.

Однак, вказане рішення не містить посилань на перелік документів, які підтверджують викладене у ньому.

Окрім того, суд звертає увагу, що моніторинг способу життя суб`єктів декларування здійснюється Національним агентством з питань запобігання корупції на підставі інформації, отриманої від фізичних та юридичних осіб, а також із засобів масової інформації та інших відкритих джерел інформації, яка містить відомості про невідповідність рівня життя суб`єктів декларування задекларованим ними майну і доходам.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №800/433/17, Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі №814/886/17.

Водночас, у матеріалах справи відсутні будь-які рішення, висновки, повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції стосовно позивача в частині задекларованих ним відомостей.

Відтак, суд дійшов висновку, що оцінка декларації, документів та пояснень позивача щодо постановлених питань, є виключно суб`єктивною думкою членів Дев`ятої кадрової комісії. Така оцінка не грунтується на належних доказах.

При цьому, сторонами не заперечується факт успішного складання позивачем перших двох етапів атестації - іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора та іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, у зв`язку з чим його було допущено до наступного етапу атестації - проведення співбесіди.

Таким чином, суд вважає, що оскаржуване рішення Дев`ятої кадрової комісії №5 від 12.01.2021 року є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки в ньому не наведеного належних та допустимих доказів в обґрунтування висновку щодо неуспішного проходження позивачем атестації, що суперечить нормам чинного законодавства.

Щодо позовних вимог з приводу визнання протиправним та скасування наказу Львівської обласної прокуратури №332к від 10.03.2021 року про звільнення позивача із займаної посади.

Відповідно до підп.2 п.19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» за умови наявності рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.

Враховуючи, що згаданий наказ прийнятий на підставі рішення Дев`ятої кадрової комісії №5 від 12.01.2021 року, суд, з урахуванням вищенаведених доводів, дійшов висновку, що такі позовні вимоги є похідними, а тому адміністративний позов у цій частині підлягає задоволенню.

З приводу аргументів позивача про незастосування при його звільненні положень Кодексу законів про працю України варто вказати, що за загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 17.02.2015 року у справі № 21-8а15, від 31.01.2018 року у справі № 803/31/16, від 30.07.2019 року у справі № 804/406/16, від 08.08.2019 року у справі № 813/150/16.

Щодо доводів позивача з приводу незазначення одної з трьох окремих підстав для звільнення прокурора (ліквідація органу прокурати, реорганізація органу прокурати, скорочення кількості прокурорів органу прокуратури), то суд не бере такі до уваги, оскільки звільнення на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону № 1697-VII прямо передбачене підпунктом 2 п.19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX та пов`язане, зокрема, з наявністю рішення Кадрової комісії № 2 про неуспішне проходження атестації прокурором Відтак, ні ліквідація, ні реорганізація прокуратури Львівської області в даних правовідносинах фактично не мали місця.

У цьому випадку, фактом, що зумовлює звільнення позивача на підставі зазначеної норми є не завершення процесу ліквідації органу прокуратури, завершення процесу реорганізації органу прокуратури чи завершення процедури скорочення чисельності прокурорів органу прокуратури, а наявність рішення кадрової комісії про неуспішне проходження ним атестації і саме така підстава для звільнення передбачена чинним законодавством.

Судом не беруться до уваги інші доводи відповідача з огляду на викладені обставини.

У відповідності до положень ч.1 ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно з абзацом другим п.2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за №110, останнім днем роботи вважається день звільнення.

Враховуючи положення абзацу другого п.2.27 вказаної Інструкції, суд дійшов висновку, що позивача належить поновити на посаді, з якої його було звільнено у Львівській обласній прокуратурі з 13.03.2021 року, оскільки відповідно до наказу прокуратури Львівської області №981к від 26.06.2020 року його звільнено з 12.03.2021 року.

Крім того, у відповідності до положень ч.2 ст.235 КЗпП України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

При цьому, у відповідності до підп. з п.1 розділу І, п.5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі Порядок №100), основою для визначення середнього заробітку є середньоденна (годинна) заробітна плата.

Відповідно до абзацу четвертого п.2 розділу ІІ Порядку №100, якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Абзацом восьмим цієї ж норми встановлено, що у разі коли зміна структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівників органів державної влади та органів місцевого самоврядування відбулася у період, протягом якого за працівником зберігається середня заробітна плата, а також коли заробітна плата у розрахунковому періоді не зберігається, обчислення середньої заробітної плати провадиться з урахуванням виплат, передбачених працівникові згідно з умовами оплати праці, що встановлені після підвищення посадових окладів.

В матеріалах справи наявна довідка, видана ОСОБА_1 , №21-809вих.21 від 12.04.2021 року про розрахунок середньомісячної та середньоденної заробітної плати, яка розрахована виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передували звільненню 12.03.2021 року з посади прокурора Львівської місцевої прокуратури №3, зі змісту якої вбачається, що середньоденний розмір заробітної плати позивача становить 1113 грн. 70 коп., а середньомісячна 21717 грн. 15 коп.

Визначаючи кількість днів, за які належить стягнути середній заробіток за вимушений прогул, судом враховано період з 15.03.2021 року по 17.06.2021 року та лист Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 12.08.2020 №3501-06/219 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021 рік». Така кількість днів становить 66.

З врахуванням викладеного, сума, яка підлягає стягненню, дорівнює 73504 (сімдесят три тисячі п`ятсот чотири) грн. 20 коп. (1113 грн. 70 коп. (середньоденний розмір заробітної плати) * 66 (кількість днів вимушеного прогулу) , за виключенням податків та обов`язкових платежів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення Кадрової комісії №9 від 12.01.2021 року №5 та наказ Львівської обласної прокуратури №332к від 10.03.2021 року в частині звільнення позивача з посади прокурора Львівської місцевої прокуратури №3 Львівської області та органів прокуратури на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» з 12.03.2021 року не відповідають критерію правомірності, передбаченому п.3 ч.2 ст.2 КАС України, а тому підлягають скасуванню.

Як наслідок, підлягають задоволенню і вимоги щодо поновлення на посаді з яякого його було звільнено прокурора Львівської місцевої прокуратури №3 Львівської області та органів прокуратури та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 15.03.2021 року по день прийняття рішення.

Крім того, рішення в частині поновлення на посаді та виплати середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць слід допустити до негайного виконання відповідно до п.2 та п.3 ч.1 ст.371 КАС України.

Щодо судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі не належить стягувати зі сторін.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дев`ятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №5 від 12.01.2021 року «Про неуспішне проходження прокурором атестації» прийняте щодо ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати наказ Львівської обласної прокуратури №332к від 10.03.2021 року, яким ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Львівської місцевої прокуратури №3 та органів прокуратури на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» з 12.03.2021 року.

Поновити ОСОБА_1 (адреса: Львівська область, Львівський район, с.Кологори; РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді прокурора Львівської місцевої прокуратури №3 Львівської області з 13.03.2021 року.

Стягнути з Львівської обласної прокуратури (адреса: м.Львів, пр.Шевченка, 17/19, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: Львівська область, Львівський район, с.Кологори; РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 73504 (сімдесят три тисячі п`ятсот чотири) грн. 20 коп., з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 21717 (двадцять одна тисяча сімсот сімнадцять) грн. 15 коп., з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.Я.Мартинюк