Справа № 480/4003/21
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 червня 2021 року Справа № 480/4003/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Кравченка Є.Д., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4003/21 за позовом ОСОБА_1 до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про визнання протиправними та скасування постанов,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (далі - відповідач), в якій з урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати протиправними та скасувати постанови головного державного виконавця Ковпаківського ВДВС у м.Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Балаби Л.О.:
- від 29.01.2021 про стягнення з позивача витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у сумі 69,00 грн.;
Постановою цього ж головного державного виконавця від 28.01.2021 на підставі ухвали Зарічного районного суду м.Суми від 23.01.2019 у справі № 591/5726/15ц, яка набрала законної сили, замінено стягувача у ВП 54348082 з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ОСОБА_1 .
Крім того, постановою цього ж головного державного виконавця від 29.01.2021 стягнуто з позивача, як з боржника при примусовому виконанні постанови № 63842685 від 28.01.2021 про стягнення виконавчого збору, витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у сумі 69,00 грн.
Постанови про стягнення виконавчого збору, про відкриття виконавчого провадження та про стягнення та витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, позивач вважає незаконними з наступних підстав.
Позивач зауважує, що державним виконавцем не вживалися заходи для примусового виконання рішення суду.
Виконавчий лист №591/5726/15ц, виданий 23.12.2016 Зарічним районним судом м.Суми про стягнення з позивача боргу у сумі 684119,74 грн. на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» перебував на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. у межах виконавчого провадження № 64457369 від 10.02.2021. Заборгованість по вище вказаному виконавчому листу стягнуто в повному обсязі. Винагороду приватного виконавця та витрати на проведення виконавчих дій сплачено в повному обсязі.
Отже, заходи примусового виконання рішення суду вживалися приватним виконавцем Закорко В.В., завдяки чому воно було реально виконане і заборгованість стягнута з боржника.
Крім того, відповідач створив умови для подвійного стягнення з позивача, як з боржника у виконавчому провадженні, сум виконавчого збору та витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.
ОСОБА_1 уже фактично сплатила винагороду приватного виконавця ОСОБА_2 та витрати на проведення виконавчих дій, пов`язаних з виконання виконавчого листа №591/5726/15ц, виданого 23.12.2016 Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_1 боргу у сумі 684119,74 грн. на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».
Стягуючи з позивача виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, відповідач порушив принцип заборони їхнього подвійного стягнення, що є неприпустимим.
Ухвалою суду від 26.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з урахуванням особливостей, передбачених ст. 287 КАС України.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, зазначивши, що постанова про стягнення з позивача виконавчого збору винесена відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" (надалі - Закону №1404-VIII), в межах відкритого виконавчого провадження та з дотриманням визначених законодавством строків. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених, зокрема, пунктом 1 частини 1 статті 37 Закону №1404-VIII, є підставою для винесення постанови для стягнення виконавчого збору. У разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа, виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання. При цьому, розмір виконавчого збору розраховується не від суми фактично здійсненого стягнення, а від суми яка підлягає стягненню за рішенням суду в даному випадку.
Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій з аргументами, наведеними у відзиві не погодився, наполягав на задоволенні позовних вимог.
У судове засідання позивач, представники сторін не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника.
Згідно із ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Частиною 9 цієї статті встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
На виконання вимог ч. 13 ст. 10 та ч. 1 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).
Таким чином, враховуючи наведені обставини, фіксування судового засідання по справі не здійснювалось, справа розглянута в письмовому провадженні.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Постановою цього ж головного державного виконавця від 28.01.2021 замінено стягувача у виконавчому провадженні № 63842685 з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ОСОБА_1 (а.с. 13).
Постановою цього ж головного державного виконавця від 28.01.2021 ВП 63842685 на підставі письмової заяви стягувача ОСОБА_1 від 07.12.2020 (а.с. 14) виконавчий лист № 591/5726/15ц, виданий 23.12.2016 Зарічним районним судом м.Суми, повернуто стягувачу на підставі п.1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 15).
Крім того, постановою цього ж головного державного виконавця від 29.01.2021 ВП № 64317164 стягнуто з боржника ОСОБА_1 витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у сумі 69,00 грн. (а.с. 5).
10.02.2021 ОСОБА_1 звернулась до приватного виконавця Закорка В.В. із заявою, в якій просила відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 591/5726/15ц, виданого 23.12.2016 Зарічним районним судом м.Суми (зворотній бік а.с. 134).
Постановою приватного виконавця Закорка В.В. від 10.02.2021 відкрито виконавче провадження № 64457369 з примусового виконання виконавчого листа № 591/5726/15ц, виданого 23.12.2016 Зарічним районним судом м.Суми (зворотній бік а.с. 132).
Постановою приватного виконавця Закорка В.В. від 10.02.2021 ВП № 64457369 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження визначено боржнику ОСОБА_1 суму мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 300,00 грн. (а.с. 134).
19.02.2021 приватним виконавцем Закорком В.В. на адресу Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) направлено повідомлення № 1896, в якому зазначено, що в провадженні виконавчого округу Сумської області перебуває виконавче провадження 64457369 від 10.02.2021 з примусового виконання виконавчого листа № 591/5726/15ц, виданого 23.12.2016 Зарічним районним судом м. Суми, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 684119,74 грн. Боржником було сплачено в повному обсязі заборгованість по виконавчому провадженню, винагороду приватного виконавця та витрати на проведення виконавчих дій по виконавчому листу 591/5726/15-ц виданому 23.12.2016 Зарічним районним судом м. Суми (зворотній бік а.с. 136).
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» від 02.02.2016 року № 1404-VIII (надалі - Закон №1404-VIII).
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) складає сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, які спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно зі статтею 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
Згідно із частиною 5 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.
Пунктом 1 частини 1 статті 37 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.
Відповідно до частини 3 статті 40 Закону № 1404-VІІІ у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини 1 статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Суд звертає увагу, що Закон №1404-VIII є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція), розробленою відповідно до Законів № 1403-VIII і № 1404-VIII, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню.
Так, приписи частини 3 статті 40 Закону №1404-VIII зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 1 частини 1 статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.
Наведені приписи частини 3 статті 40 Закону №1404-VIII кореспондуються з нормою абзацу четвертого пункту 8 розділу III Інструкції.
Разом з тим, як передбачено частиною 2 статті 27 №1404-VIII, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
При цьому, пункт 21 розділу ІІІ Інструкції встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону №1404-VІІІ, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 вказаного Закону.
Згідно з приписами Інструкції у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору.
Таким чином, законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.
Крім того, суд звертає увагу, що пунктом 20 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону № 1404-VIII. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання. Тобто, при стягненні виконавчого збору без реального стягнення суми боргу з боржника створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.03.2020 по справі № 2540/3203/18, від 22.01.2021 по справі № 400/4023/19.
За своїм змістом виконавчий збір є винагородою виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.
У даній справі встановлено, що виконавчий лист від 23.12.2016 № 591/5726/15-ц відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII повернутий відповідачем стягувачу за його письмовою заявою, що підтверджується постановою від 28.01.2021 (а.с. 15).
При цьому, під час розгляду справи встановлено, що державний виконавець не стягнув у повному обсязі в примусовому порядку суму, зазначену у виконавчому листі, тобто повного фактичного виконання виконавчого документа не відбулось.
Натомість, виконавчий лист від 23.12.2016 № 591/5726/15-ц був пред`явлений стягувачем до примусового виконання приватному виконавцю Закорку В.В.
Пунктом 5 частини п`ятою статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий збір не стягується разі виконання рішення приватним виконавцем.
Відповідно до частини восьмої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження", під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі.
Таким чином, з огляду на те, що виконавче провадження № 63842685, яке перебувало на виконанні у Ковпаківському відділі державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), на підставі якого винесено оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору, та виконавче провадження ВП № 64457369, яке перебувало на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорка В.В., відкривалися на виконання одного і того ж виконавчого листа Зарічного районного суду м. Суми від 23.12.2016 № 591/5726/15-ц, є не можливим подвійне стягнення виконавчого збору по одному виконавчому документу, з одного і того ж боржника - ОСОБА_1 .
Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що постанова про стягнення виконавчого збору від 28.01.2021 в межах виконавчого провадження ВП № 63842685 винесена відповідачем необґрунтовано, з порушенням норм законодавства України, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, як протиправна.
Постанови від 29.01.2021 у ВП № 64317164 про відкриття виконавчого провадження та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження також підлягають скасуванню як протиправні, оскільки прийняті на підставі та на виконання протиправної постанови про стягнення виконавчого збору від 28.01.2021 ВП № 63842685.
Згідно із вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про визнання протиправними та скасування постанов задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати постанови Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 28.01.2021 ВП № 63842685 про стягнення виконавчого збору, від 29.01.2021 про відкриття виконавчого провадження № 64317164, від 29.01.2021 ВП № 64317164 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко