Справа № 420/6902/21
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2021-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6902/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) до Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (, місцезнаходження: 65059, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 7) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До суду 26 квітня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) до Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (, місцезнаходження: 65059, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 7), в який позивач просив визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення у період з 09.02.2016 року по 01.12.2016 року, з 01.01.2017 року по 28.02.2018 року із врахуванням базового місяця березень 2008 року та за період з 01.03.2018 року по 01.12.2018 року із врахуванням базового місяця березень 2018 року та зобов`язати нарахувати і вплатити індексацію грошового забезпечення період з 09.02.2016 року по 01.12.2016 року, з 01.01.2017 року по 28.02.2018 року із врахуванням базового місяця березень 2008 року та за період з 01.03.2018 року по 01.12.2018 року із врахуванням базового місяця березень 2018 року.

Ухвалою суду від 29 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач проходив військову службу за контрактом окремого загону спеціального призначення Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України та наказом від 15.08.2019 року позивача 28.08.2019 року звільнено у запас Збройних Сил України.

Але під час військової служби позивачу не виплачена індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 09.02.2018 року.

Позивач зазначив, що він звернувся із заявою про проведення розрахунку та виплати індексації грошового забезпечення та у відповіді відповідач повідомив про нараховане грошове забезпечення з 09.02.2016 року по 28.08.2019 року та періоди невиплати індексації грошового забезпечення.

Позивач вважав, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив індексацію за вказаний період, а саме: з 09.02.2016 року по 01.12.2016 року, з 01.01.2017 року по 28.02.2018 року із врахуванням базового місяця березень 2008 року та за період з 01.03.2018 року по 01.12.2018 року із врахуванням базового місяця березень 2018 року.

Щодо визначення базового місяця індексації позивач зазначив, що до грудня 2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення проводилося з місяця прийняття військовослужбовця на службу, а з грудня 2015 року від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

01 січня 2008 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка втратила чинність 01 березня 2018 року з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704, та згідно з вказаною постановою відбулося наступне підвищення посадових окладів військовослужбовців.

Таким чином, на думку позивача, нарахування індексації грошового забезпечення позивача повинно проводитися відповідачем за період з 09.02.2016 року по 01.12.2016 року, з 01.01.2017 року по 28.02.2018 року із врахуванням базового місяця березень 2008 року, оскільки у цей період оклади військовослужбовців були незмінними та з 01 березня 2018 року, новий базовий місяць.

Позивач вважає, що не визначення базового місяця у судовому рішенні призведе, що відповідачем буде здійснено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення не з того базового місяця, що змусить позивача повторно звертатися до суду з позовом.

На думку позивача, такі вимоги не є передчасними, оскільки він звертався із заявою про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, та відмовляючи у такому нарахуванні, відповідач не висловлювався щодо цих аспектів, оскільки вважав, що він не має права на нарахування такої індексації взагалі.

До суду 01 червня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що згідно внесених змін до ПКМУ № 1078 з 09.12.2015 року, у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. На виконання постанови КМУ № 1013 з 01 січня 2016 року відповідачем було збільшено розмір грошового забезпечення шляхом збільшення розміру обов`язкової щомісячної премії з визначенням січня 2016 року базовим місяцем.

Також відповідач зазначив, що у зв`язку з обмеженим фінансовим ресурсом, який виділявся на виплату грошового забезпечення, індексація грошового забезпечення у 2016, 2017 та протягом двох місяців 2018 року не здійснювалася. З 01 березня 2018 року набрала чинності постанова КМУ № 704, якою відбулося наступне підвищення посадових окладів, тому березень 2018 року стає базовим місяцем для нарахування індексації.

Також у відзиві на позовну заяву відповідачем приведений розрахунок індексації грошового забезпечення за 2016-2019 роки, що разом становить 4475, 54 грн.

Позивач не надав суду відповідь на відзив.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, судом встановлено таке.

У позовній заяві позивач зазначив, що він проходив військову службу Південного територіального управління Національної гвардії України за контрактом з 09 лютого 2016 року по 28 серпня 2019 року, що не заперечувалось відповідачем.

Суд встановив, що відповідно до витягу з наказу начальника Південного територіального управління Національної гвардії України від 28.08.2019 року № 192, припинено контракт про проходження військової служби та виключено зі списків особового складу старшину ОСОБА_1 , звільненого з військової служби у запис, з 28 серпня 2019 року.

Також суд встановив, що позивач звернувся до начальника Південного Одеського Територіального управління Національної гвардії України із заявою від 19.03.2020 року з проханням, зокрема, надати довідку про розмір грошового забезпечення та виплаченого грошового забезпечення згідно відомості на виплату грошового забезпечення за 2016-2019 рр., здійснити розрахунок індексації грошового забезпечення з 09.02.2016 року по 28.08.2019 року, зазначивши підстави визначення базового місяця: надати копію наказів про підвищення окладу в період з 09.02.2016 року по 28.08.2019 року та виплатити індексацію грошового забезпечення за 2016-2019 рр.

Суд встановив, що відповідачем надано позивачу довідку від 09.04.2020 року № 165 про нараховане грошове забезпечення за період з 09.02.2016 року по 28.08.2019 року із зазначенням періоду виплати індексації грошового забезпечення, а саме: індексація грошового забезпечення була виплачена за грудень 2016 року, грудень 2018 року та лютий серпень 2019 року.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково, з огляду на таке.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За правилами частини першої ст. 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статей 1 та 2 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин другої-третьої ст. 9 Закону №2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - Закон № 1282-ХІІ).

Статтею 2 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статей 4, 6 Закону № 1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій, яка є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Зазначений порядок індексації, заробітної плати передбачений п. 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003, з наступними змінами та доповненнями, яким передбачено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до п. 2 цього Порядку, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, в тому числі: грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно з п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) Індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету; 6) індексація стипендій особам, які навчаються, провадиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (пункт 6 доповнено абзацом згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013, яка застосовується з 01.12.2015).

До 01.12.2015 року рішення про затвердження особливого порядку індексації не було прийнято.

Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме: Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Ця норма безпосередньо не скасовує виплату індексації заробітної плати та не пов`язує індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. В Законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів усіх рівнів. В свою чергу, відповідач не надав доказів того, що у нього гроші на індексацію заробітної плати відсутні.

Тобто, сума індексації грошового забезпечення відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року по справі №825/1987/17.

Відсутність бюджетного фінансування індексації, на яку, посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, на обов`язок відповідача її нараховувати та виплачувати не впливає.

При цьому нормами Закону № 1282-ХІІ та Порядку № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації.

Пунктом 6 Порядку № 1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації.

Тому, суд відхиляє посилання відповідача на підставу у невиплаті індексації грошового забезпечення у зв`язку з обмеженим фінансовим ресурсом.

З наданої до суду довідки про виплату грошового забезпечення від 09.04.2020 року № 165 про нараховане грошове забезпечення за період з 09.02.2016 року по 28.08.2019 року із зазначенням періоду виплати індексації грошового забезпечення, вбачається, що індексація грошового забезпечення була виплачена за грудень 2016 року, грудень 2018 року та лютий серпень 2019 року, решт місяців індексація не нараховувалась та не виплачувалось, що підтверджено поясненнями та розрахунками відповідача, наведеними у відзиві на позовну заяву.

Враховуючи вищевикладені та встановлені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення у період з 09.02.2016 року по 01.12.2016 року, з 01.01.2017 року по 28.02.2018 року є правомірними та належать задоволенню.

У зв`язку з тим, що судом встановлена протиправна бездіяльність відповідача, суд доходить висновку, що правомірні позовні вимоги позивача щодо зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення з 09.02.2016 року по 01.12.2016 року, з 01.01.2017 року по 28.02.2018 року в повному обсязі.

Однак, суд доходить висновку, що слід відмовити у задоволенні позовної вимоги у встановленні базового місяця березень 2008 року за цей період, оскільки визначення цих обставин належить до виключної компетенції відповідача і суд не має повноважень визначати базовий місяць та суму індексації грошового забезпечення. Суд наділений лише повноваженнями перевірити правильність такого розрахунку у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини. У даній справі таке нарахування відповідачем здійснено ще не було. Отже, нарахування індексації грошового забезпечення, визначення базового місяця та суми такого нарахування належить до повноважень відповідача, які є дискреційними. Так, враховуючи положення Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 та Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", встановлення місяця підвищення (базового місяця) належить до повноважень відповідача.

З таким правовим висновком погодився Верховний Суд, виклавши свою правову позицію у постанові по справі № 240/11882/19 від 15 жовтня 2020 року.

Так, у пп. 37, 38 постанови по справі № 240/11882/19 від 15 жовтня 2020 року Верховний Суд зазначив що у даній правовій ситуації індексація не була нарахована та виплачена позивачеві. Тобто, питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації є передчасним, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені.

Суд вважає, що наведені висновки є релевантні до спірних правовідносин, оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивач не звертався до відповідача із заявою з проханням виплатити індексацію грошового забезпечення за вказаний період із зазначенням відповідного базового місяця.

Тому суд доходить висновку, що порушене питання не було предметом розгляду відповідачем до подачі позову, а отже відсутні правові підстави вважати, що відповідне право позивача було порушено.

Стосовно періоду з 01 березня 2018 року по 01.12.2018 року, суд зазначає таке.

З 15 грудня 2015 року пункт 5 Прядку викладений в новій редакції, а саме: у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку. У разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції під час визначення розміру підвищення грошових доходів у зв`язку з індексацією враховується рівень такого підвищення. Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить розмір підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом.

Матеріалами справи підтверджено, зокрема довідкою про виплату індексації грошового забезпечення та не заперечується відповідачем, що у період з грудня 2018 року по серпень 2019 року відповідачем нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення («базового місяця») - березень 2018 року,.

Щодо періоду з 01 березня 2018 року по 01 грудня 2018 року, суд зазначає, що у задоволенні цих вимог слід відмовити, оскільки відповідно до п.1-1 Порядку № 1078, індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. З огляду на те, що індекс споживчих цін у цей період не перевищив вищезазначений поріг індексації, відповідачем правомірно не нараховано індексації грошового забезпечення, а отже відсутні ознаки протиправної бездіяльності відповідача.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, та відсутні витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, жодні судові витрати не компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) до Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (, місцезнаходження: 65059, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 7) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_3 ) (м. Одеса) (, місцезнаходження: 65059, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 7) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) індексації грошового забезпечення за період з 09.02.2016 року по 01.12.2016 року, з 01.01.2017 року по 28.02.2018 року в повному обсязі.

Зобов`язати Південне Одеське територіальне управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_3 ) (м. Одеса) (, місцезнаходження: 65059, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 7) нарахувати і вплатити ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 09.02.2016 року по 01.12.2016 року, з 01.01.2017 року по 28.02.2018 року в повному обсязі.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 ч.1 Перехідних положень КАС України, з урахування п. 3 Розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко