Справа № 240/6393/21
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 червня 2021 року м. Житомир справа № 240/6393/21

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Добровольська Н.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Романчук Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Житомирської обласної прокуратури про стягнення матеріальної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Держави Україна в особі Житомирської обласної прокуратури про стягнення матеріальної шкоди.

Ухвалою суду від 21.04.2021року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі і її призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 18.05.2021року.

Судове засідання у справі, призначене на 18.05.2021року, не відбулося по причині неявки представників сторін та подання відповідних клопотань.

18.05.2021року до суду надійшло клопотання представника Відповідача про розгляд справи за правилами загального провадження, так як Позивачем є службова особа, яка відповідно до положень Закону України "Про запобігання корупції" займає відповідальне та особливо відповідальне становище.

Ухвалою суду від 16.06.2021року без виходу до нарадчої кімнати, але з відображенням в протоколі судового засідання, в задоволенні клопотання відмовлено за необґрунтованістю, так як Позивач не службовою особою, яка відповідно до положень Закону України "Про запобігання корупції" займає відповідальне та особливо відповідальне становище.

28.05.2021року до суду надійшла зава Позивача про зміну (збільшення) позовних вимог.

Ухвалою суду від 16.06.2021року без виходу до нарадчої кімнати, але з відображенням в протоколі судового засідання, вказану заяву повернуто Позивачу без розгляду, так як вона подана з порушенням вимог ч.1 ст.47 КАС України щодо строків її подання. Одночасно Позивачу роз`яснено право на звернення до суду в частині збільшених позовних вимог в загальному порядку.

Одночасно ухвалою суду від 16.06.2021року без виходу до нарадчої кімнати, але з відображенням в протоколі судового засідання, відмовлено в задоволенні клопотання Позивача про витребування від Відповідача доказів щодо розміру недоотриманої заробітної плати за відповідний період, так як Позивачем не зазначено заходів, яких ним вжито для отримання цих доказів самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цих доказів.

В судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі і пояснив, що протягом періоду з 01.07.2015року по 24.09.2019року Житомирська обласна прокуратура нараховувала та виплачувала йому заробітну плату на підставі Закону, який Рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 р. N 6-р/2020 визнано неконституційним. В результаті застосування такої неконституційної норми при нарахуванні та виплаті заробітної плати Позивачу була завдана матеріальна шкода у вигляді недоотриманої заробітної плати в розмірі 767464,47грн.

Позивач вважає, що в силу вимог ст.152 Конституції України та вимог ст.1175 ЦК України така шкода підлягає стягненню з Держави Україна в особі Житомирської обласної прокуратури.

Представник Житомирської обласної прокуратури проти позову заперечила і пояснила, що нарахування та виплата Позивачу заробітної плати за спірний період проводилося у повній відповідності до вимог чинного на той час законодавства, а тому діями чи бездіяльністю обласної прокуратури Позивачу не було завдано жодних збитків. Одночасно представник зазначила, що Рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 р. N 6-р/2020 не визнано протиправності дій чи бездіяльності органів прокуратури при нарахуванні та виплаті Позивачу заробітної плати за спірний період.

Заслухавши пояснення Позивача та представника Відповідача, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд робить висновок про наявність підстав для закриття провадження у справі з огляду на таке.

Судом встановлено та визнається сторонами, що Позивач з 01.02.2006року по 23.03.2021року працював в органах прокуратури на відповідних посадах.

Як зазначено в позові, предметом позову по даній справі є відшкодування шкоди, завданої Позивачеві в результаті того, що Житомирська обласна прокуратура протягом періоду з 01.07.2015року по 24.09.2019року нараховувала та виплачувала йому заробітну плату на підставі Закону, який Рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 р. N 6-р/2020 визнано неконституційним, що призвело до недоотримання заробітної плати на загальну суму 944985,25грн.

На думку Позивача така шкода підлягає відшкодуванню за рішенням суду.

Безспірно, згідно зі статтею 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Тобто, за змістом приписів статті 5 КАС України вимоги про відшкодування шкоди можуть розглядатися за правилами адміністративного судочинства, якщо такі вимоги стосуються шкоди, завданої в результаті:

- визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними;

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, якщо такі заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Аналогічно, за частиною ж п`ятою статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Такий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 р. у справі N 925/1196/18 і відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України підлягає врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин по даній справі.

Суд враховує, що відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою ЄСПЛ.

Так, у справі "Сокуренко і Стригун проти України" ЄСПЛ указав, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом норм, які регулюють його діяльність. У рішенні в справі "Занд проти Австрії" (заява N 7360/76) Європейська комісія з прав людини висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів" ("Sokurenko and Strygun v. Ukraine", заяви N 29458/04 та N 29465/04, § 24).

Таким чином, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Суд погоджується з доводами Позивача, що спірні відносини по даній справі зумовлені проходженням Позивачем публічної служби, в тому числі щодо виплати заробітної плати. Спори, пов`язані з проходженням публічної служби, розглядаються за правилами адміністративного судочинства.

Разом з тим, суд наголошує, що приписами ст.5 та ч.5 ст.21 КАС України прямо зазначено, що за правилами адміністративного судочинства можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Жодних вимог в розумінні положень пунктів 1 - 4 частини першої статті 5 КАС України Позивачем в даному позові не заявлено.

Суд вважає безпідставними доводи Позивача, що наявність Рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 р. N 6-р/2020 (Справа N 1-223/2018(2840/18) свідчить про протиправність дій, якими завдано шкоду.

Загальновідомо, що держава бере участь у справі як Відповідач через відповідні органи державної влади, якими завдано шкоду.

Суд враховує, що Рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 р. N 6-р/2020 (Справа N 1-223/2018(2840/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року N 1697-VII зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Разом з тим, вказаним Рішенням Конституційного Суду України не визнано протиправності дій чи бездіяльності Держави Україна в особі Житомирської обласної прокуратури при нарахуванні та виплаті заробітної плати працівникам органів прокуратури.

Таким чином, заявлена Позивачем вимога лише про відшкодування шкоди без вимог вирішити публічно-правовий спір не може розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Такий спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 238, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ухвалив:

Закрити провадження в адміністративній справі за позов ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Житомирської обласної прокуратури.

Роз`яснити, що вказаний спір підлягає розгляду в прядку цивільного судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

повний текст ухвали складено 17.06.2021року