Справа № 420/2097/21
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2021-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2097/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ до Одеської митниці Держмитслужби про скасування рішення та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ звернулося до суду з позовом до Одеської митниці Держмитслужби, в якому просить:

- скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500050/2020/000059/2 від 28.11.2020 року;

- скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500050/2020/00272.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що декларантом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ» у відділ митного оформлення № 4 митного поста "Одеса" до митного оформлення було подано електронну митну декларацію UA500050/2020/213103 від 20.11.2020 року на товар, який зазначений у графах 31.

При цьому, митним органом було відмовлено в митному оформленні вищевказаного товару у зв`язку з тим, що відповідач не прийняв визначену Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ» митну вартість товару та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA500050/2020/000059/2 від 28.11.2020 року, за яким позивачу скориговано митну вартість товару у більшу сторону від тієї, яка була задекларована декларантом позивача, та на підставі вищевказаного рішення відповідач прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500050/2020/00272.

Не погоджуючись з рішенням митного органу та керуючись частиною 7 статті 55 Митного кодексу України, декларант позивача з врахуванням митної вартості, встановленої у рішенні, подав до митного органу нову митну декларацію за формою МД-2 №UA500050/2020/213614 від 29.11.2020 року, за результатами митного оформлення якої митним органом було випущено той же товар у вільний обіг під надання гарантій відповідно до розділу X МК України.

Позивач вважає, що вищевказане рішення та картка відмови підлягають скасуванню, оскільки вони є безпідставними, необґрунтованими, упередженими та такими, що суперечать чинному законодавству України.

Позивач зазначив, що декларантом товариства при визначенні митної вартості товару використовувався основний метод, тобто ціна договору (контракту) щодо товару, який імпортується на територію України до місця ввезення на митну територію України. Товар ліцензуванню не підлягає та страхування товару позивачем не здійснювалося.

Митний орган не погодився з вартістю виробника товару та зробив коригування вартості товару, який позначений у графі 32 електронної митної декларації UA500050/2020/213103 від 20.11.2020 року під номером 7 (РИБА МОРСЬКА МОРОЖЕНА: ОКУНЬ МОРСЬКИЙ, ЗНЕГОЛОВЛЕНИЙ, ПАТРАНИЙ, ЛАТИНСЬКА НАЗВA "SEBASTES MARINUS". РОЗМІР: 0,500-КГ. В КАРТОННИХ КОРОБКАХ ПО 19КГ. ДАТА ВИГОТОВЛЕННЯ: 03-09.2020Р. ТЕРМІН ПРИДАТНОСТІ 24МІС. ПРИ ТЕМПЕРАТУРІ ЗБЕРІГАННЯ - 18С. ВИВАНТАЖЕНА З M/V "GREEN BRAZIL".) та під номером 8 (РИБА МОРСЬКА МОРОЖЕНА: ОКУНЬ МОРСЬКИЙ, ЗНЕГОЛОВЛЕНИЙ, ПАТРАНИЙ, ЛАТИНСЬКА НАЗВА "SEBASTES MARINUS". РОЗМІРІ: 0,500+КГ. В КАРТОННИХ КОРОБКАХ ПО 19КГ. ДАТА ВИГОТО ВЛЕННЯ: 03-09.2020Р. ТЕРМІН ПРИДАТНОСТІ 24МІС. ПРИ ТЕМПЕРАТУРІ ЗБЕРІГАННЯ - 18С. ВИВАНТАЖЕНА З M/V "GREEN BRAZIL".) у більшу сторону, навівши у графі 33 оскаржуваного рішення пояснення та обґрунтування, що у свою чергу збільшило загальну митну вартість товару і призвело до збільшення розміру податків і зборів.

Позивач зазначив, що відповідач не вказує, які саме складові митної вартості відсутні, і з відсутністю яких саме складових відповідач не може встановити митну вартість, оскільки згідно ч.10 ст.58 Митного кодексу України існує 7 пунктів різних видів складових митної вартості, які додаються тільки у випадку, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Позивач вказав, що згідно п.2.1. контракту кількість товару зазначається у інвойсах, згідно п.3.2. цього контракту, умови поставки визначаються теж у інвойсі.

Пунктом 4.2. контракту передбачено, що вартість Товару включає вартість упаковки, наклеювання етикеток, оформлення товаросупровідної документації, податки та збори у країні Постачальника.

Пунктом 5.4. контракту передбачено, що усі витрати та збори сплачуються кожною Стороною на своїй території.

Згідно п.7.2. контракту, товар упакований у короба. Тара не є зворотною, вартість тари включено до вартості Товару.

Пунктом 3.2. контракту передбачено, що умови щодо поставки за цим Контрактом обумовлюються Сторонами для кожної окремої партії Товару та фіксуються в Інвойсах та/або Специфікаціях, відповідно до міжнародних правил Інкотермс 2010, і згідно умов поставки CIF Одеса, які вказано у Інвойсі №90279739, а це означає, що Продавець зобов`язаний оплатити усі витрати та фрахт, необхідні для доставки товару у порт призначення.

Отже, митний орган не врахував, що витрати на транспортування включені у вартість товару. Згідно умов поставки CIF від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям, тобто страхування є обов`язком продавця, а у покупця (позивача) за цими умовами поставки обов`язок страхування відсутній і згідно ч.1 ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, для того, щоб така складова митної вартості враховувалась треба наявність факту оплати страхування або зобов`язання оплати страхування з боку покупця (позивача).

Відповідно до рахунку-фактури (інвойс) (Commercial invoice) від 12.10.2020 №90279739, у верхньому лівому куті вказано «terms of payment 90 days credit terms», що у перекладі з англійської мови означає «умови сплати 90 денний кредит», тобто у позивача не було обов`язку оплати на момент митного оформлення.

Стосовно складових митної вартості у рахунку-фактурі (інвойс) (Commercial invoice) від 12.10.2020 №90279739, позивач зауважив, що вони вказані у інвойсі, а саме: вказані опис товару (графа «description»), вага (графа «weight») та ціна товару за одиницю (графа «price/unit»), а також загальна вартість товару (графа «price»).

Так згідно інвойсу спірний товар коштує:

- ОКУНЬ МОРСЬКИЙ, ЗНЕГОЛОВЛЕНИЙ, ПАТРАНИЙ, ЛАТИНСЬКА НАЗВА "SEBASTES MARINUS". РОЗМІР: 0,500-КГ 3,05 USD за кг;

- ОКУНЬ МОРСЬКИЙ, ЗНЕГОЛОВЛЕНИЙ, ПАТРАНИЙ, ЛАТИНСЬКА НАЗВА "SEBASTES MARINUS". РОЗМІР: 0,500+КГ 3,10 USD за кг.

Прайс-листом виробника товару 90279739 теж підтверджується вищевказана ціна товару за кілограм.

Вага партії спірного товару зазначена у інвойсі від 12.10.2020 №90279739 співпадає з вагою відображеною у наступних документах: коносаменті (Bill of lading) 001 від 10.10.2020 p.; експортній декларації країни відправлення від 23.10.2020 №53513 (38 графа); Генеральному акті від 27.10.2020; пакувальному листі 2020 (01) від 12.10.2020 р.; міжнародному сертифікаті для ввезення (пересилання) на митну територію України рибних продуктів, призначених для споживання «ORIGINAL».

Вищевказане свідчить про те, що ані кількісних, ані вартісних розбіжностей щодо ціни спірного товару не було, всі складові митної вартості товару позивач надав у вищевказаних документах.

Тобто митний орган здійснив помилку при твердженні, що неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів.

На думку позивача, у митного органу не було права застосовувати ч.10 ст.58 Митного кодексу України у цій ситуації з приводу запиту додаткових документів, так як контрактом було передбачено включення до вартості товару таких витрат.

Стосовно доводів відповідача, що при перевірці заявленої митної вартості, та у зв`язку з тим, що у наданих документах містяться розбіжності, підпис в контракті відрізняється від підпису в наданому інвойсі та пакувальному листі, та страховому полісі, позивач зазначив, що митним органом не надано жодних доказів на те, щоб вважати, що ці документи є недійсними, і припущення теж не вважаються доказами.

Аналізуючи експортну декларацію країни відправлення відповідач не звернув увагу, що позначена у гр.22 загальна сума у розмірі 2876242,96 дол. США повністю збігається з загальною вартістю всієї партії товару, яка вказана на 2 сторінці рахунку-фактурі (інвойсі) (Commercial invoice) від 12.10.2020 №90279739 у розмірі 2876242,96 дол. США, натомість зазначив, що загальна сума по гр.46 складає 2596019,67 дол. США.

Стосовно посилань відповідача у графі 33 оскаржуваного рішення про зазначення у експортній декларації країни відправлення номеру з зайвими двома нулями (№), який схожий на номер інвойсу (№90279739); зазначення різних маркувань товару SVN А615, Blaenqur А947, та SFA А615 та SFA А947; що дата оформлення 23.10.2020, в той же час відмітка на коносаменті Одеської митниці про прибуття вантажу в ОМТП теж 23.10.2020 (штамп ПМК №0737), позивач зауважив, що саму експортну декларацію країни від правлення від 23.10.2020 №53513, яка була надана декларантом у зв`язку із запитом відповідача згідно ч.3 ст.53 МК України, відповідач не включив до картки відмови, тобто експортну декларацію країни відправлення від 23.10.2020 №53513 відповідач не включив у перелік документів, на підставі яких здійснювалося митне оформлення спірного товару та приймалося спірне рішення. Відповідачем не наведено жодної підстави, яка б давала змогу вважати, що документи є недійсними, або розбіжності якось пов`язані із впливом на зміну митної вартості у контракті, інвойсі, прайс-листі.

Отже Відповідач, у оскаржуваному рішення, не вказав, яким чином вищевказані «розбіжності» у експортній декларації не дали змоги визначити митну вартість товару за іншими поданими документами, адже експортна декларація не є обов`язковим документом згідно ч.2 ст. 53 МК України.

Позивач вважав, що при обранні методу визначенні митної вартості митний орган не обґрунтував неможливість застосування певних другорядних методів, оскільки наводячи цінову інформацію з ЄАІС про оформлення товарів, не навів ознаки (характеристики), які найбільш схожі на ознаки (характеристики) задекларованих товарів, та не пояснив з урахуванням положень статей 59, 60 МК України, чому ця інформація може бути взята за основу для визначення митної вартості.

Позивач вважає, що крім номера та дати митної декларації яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен був також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Також у рішенні про коригування митної вартості товарів митним органом не зроблено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за одним із другорядних методів.

Ухвалою від 22.02.2021 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 24.03.2021 року на 11:00 год.

Підготовче засідання 24.03.2021 року перенесено на 20.04.2021 року на 11:00 год.

Ухвалою від 20.04.2021 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті на 20 травня 2021 року о 14 год. 30 хв.

У судове засідання, призначене на 20 травня 2021 року на 14 год. 30 хв., сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про можливість продовження розгляду справи по суті за відсутності осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання технічними засобами, що передбачено ч.9 ст.205, ч.4 ст.229 КАС України.

22.04.2020 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. У відзиві на позовну заяву позивач зазначив, що для підтвердження митної вартості товарів до Одеської митниці Держмитслужби представником ТОВ «Юніверсал Фіш Компані» було подано митну декларацію типу ІМ 40 на товар «Риба морська морожена», яку прийнято до митного оформлення за №UA500050/2020/213103 від 20.11.2020.

Митна вартість товару заявлена за ціною договору щодо товару, який імпортується (вартість операції) на умовах поставки CFR UA ODESSA.

Відповідач вказав, що під час здійснення Одеською митницею Держмитслужби контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) №UA500050/2020/213103 від 20.11.2020 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: відповідно до пп. в) п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів. При перевірці заявленої митної вартості, та у зв`язку з тим, що у наданих документах містилися розбіжності, підпис в контракті відрізнявся від підпису в наданому інвойсі та пакувальному листі, та страховому полісі. Згідно п.п.6.2 контракту Постачальник зобов`язаний надати наступні документи: експортну декларацію та сертифікат на вилов, а до митного органу дані документи надані не були, що може свідчити про зазначення неправдивої або неповної інформації щодо складових митної вартості заявленого товару.

На підставі ч.3 статті 53 Митного кодексу України, п.2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджена наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, Одеською митницею Держмитслужби повідомлено декларанта про необхідність подання за наявності протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних Із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

7) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

8) експортну декларацію.

Декларантом листом №16 від 27.11.2020 було надано сертифікат вилову від 19.10.2020 №335265, якісне посвідчення від 12.10.2020 № С)90279739, експортну декларацію країни відправлення від 23.10.2020 № 53513 без перекладу, а також повідомлено, що інших додаткових документів надаватися не буде.

Крім того, після здійснення аналізу додатково наданих декларантом документів, під час проведення контролю визначення митної вартості та наданих документів відповідно до ч.9 ст.55 Митного кодексу України, було встановлено, що у експортній декларації країни відправлення зазначено загальна сума складає гр.22 - 2876242,96 дол. США (а загальна сума по гр.46 складає 2596019,67 дол. США). У експортній декларації країни відправлення інвойс зазначено № без дати, а інвойс поданий до митного оформлення має № 90279739 від 12.10.2020. У коносаменті зазначено маркування товару 8/ГК А615, Blaenqur А947, а експортній декларації країни відправлення відповідно 8БА А615 та 8їїА А947, у експортній декларації країни відправлення зазначено, що дата оформлення 23.10.2020, в той же час відмітка на коносаменті Одеської митниці про прибуття вантажу в ОМТП теж 23.10.2020 (Штамп ПМК №0737).

Декларантом надано не весь перелік документів згідно та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ. Таким чином, вказані вище розбіжності усунені не були.

Отже, оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці Держмитслужби разом з митною декларацією (МД) №UА500050/2020/213103 від 20.11.2020 містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані всі витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови органу доходів і зборів у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Відповідач вказав, що у відношенні до товарів, що розмитнювалися можливо було застосувати резервний метод (метод 6).

З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС та встановлено, що рівень митної вартості товару, митне оформлення яких вже здійснено по товару №8 є більшим (ЕМД № UA100430/2020/012824 від 19.11.2020) 3,55 дол. США за 1 кг нетто, ніж заявлено декларантом 3,10 дол. США за 1 кг нетто; товару № 7 є більшим (ЕМД № UА209170/2020/80875 від 28.10.2020) - 3,50 дол. США за 1 кг нетто, ніж заявлено декларантом 3,05 дол. США за 1кг нетто.

У зв`язку з вищевикладеним та у відповідності до ч.2 ст.55 Митного кодексу України Одеською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості № UА500050/2020/000059/2 від 28.11.2020.

У рішенні про коригування митної вартості № UА500050/2020/000059/2 від 28.11.2020 наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також у рішенні про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості.

Враховуючи вищевикладені причини, та положення частини 6 статті 54, ч. 1, 2, 3 статті 256 Митного кодексу України, Одеською митницею Держмитслужби була видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500050/2020/00272 та роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що 15 січня 2015 року між ТОВ ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ, як покупцем, та компанією Ice Fresh Seafood (Ісландія) як постачальником, було укладено контракт №15/01/15, за яким постачальник поставляє, а покупець купує на умовах цього Контракту, протягом усього строку його дії свіжоморожену та охолоджену рибу різних видів, морепродукти та інші продукти харчування, вид, асортимент і кількість якого зазначається у Специфікаціях та/або Інвойсах, які являються невід`ємною частиною даного контракту (а.с. 23-33).

Згідно п.2.1. контракту кількість товару зазначається у інвойсах, згідно п.3.2. цього контракту, умови поставки визначаються теж у інвойсі.

Пунктом 3.2. контракту передбачено, що умови щодо поставки за цим Контрактом обумовлюються Сторонами для кожної окремої партії Товару та фіксуються в Інвойсах та/або Специфікаціях, відповідно до міжнародних правил Інкотермс 2010, і згідно умов поставки CIF Одеса, які вказано у Інвойсі №90279739, а це означає, що Продавець зобов`язаний оплатити усі витрати та фрахт, необхідні для доставки товару у порт призначення.

Пунктом 4.2. контракту передбачено, що вартість Товару включає вартість упаковки, наклеювання етикеток, оформлення товаросупровідної документації, податки та збори у країні Постачальника.

Пунктом 5.4. контракту передбачено, що усі витрати та збори сплачуються кожною Стороною на своїй території.

Згідно п.7.2. контракту, товар упакований у короба. Тара не є зворотною, вартість тари включено до вартості Товару.

20.11.2020 року декларантом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ» була подана електронна митна декларація №UA500050/2020/213103 з метою митного оформлення імпортованого товару за Контрактом (а.с. 13-16).

У графі 32 Митної декларації вказаний опис товару 7: РИБА МОРСЬКА МОРОЖЕНА: ОКУНЬ МОРСЬКИЙ, ЗНЕГОЛОВЛЕНИЙ, ПАТРАНИЙ, ЛАТИНСЬКА НАЗВA "SEBASTES MARINUS". РОЗМІР: 0,500-КГ. В КАРТОННИХ КОРОБКАХ ПО 19КГ. ДАТА ВИГОТОВЛЕННЯ: 03-09.2020Р. ТЕРМІН ПРИДАТНОСТІ 24МІС. ПРИ ТЕМПЕРАТУРІ ЗБЕРІГАННЯ - 18С. ВИВАНТАЖЕНА З M/V "GREEN BRAZIL".

Опис товару 8: РИБА МОРСЬКА МОРОЖЕНА: ОКУНЬ МОРСЬКИЙ, ЗНЕГОЛОВЛЕНИЙ, ПАТРАНИЙ, ЛАТИНСЬКА НАЗВА "SEBASTES MARINUS". РОЗМІРІ: 0,500+КГ. В КАРТОННИХ КОРОБКАХ ПО 19КГ. ДАТА ВИГОТО ВЛЕННЯ: 03-09.2020Р. ТЕРМІН ПРИДАТНОСТІ 24МІС. ПРИ ТЕМПЕРАТУРІ ЗБЕРІГАННЯ - 18С. ВИВАНТАЖЕНА З M/V "GREEN BRAZIL".

Митну вартість товару визначено за основним (першим) методом - ціною договору.

Разом з митною декларацією декларантом було подано наступні документи: контакт 15/01/15 від 15.01.2015 року; додаткову угоду до зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу від 15.01.2015 №15/01/15; рахунок-фактуру (інвойс) від 12.10.2020 №90279739; прейскурант (прайс-лист) виробника товару .10.2020; міжнародний сертифікат для ввезення (пересилання) на митну територію України рибних продуктів, призначених для споживання «ORIGINAL»; генеральний акт від 27.10.2020; пакувальний лист 2020(01) від 12.10.2020; коносамент (Bill of lading) 001 від 10.10.2020 р.; страховий поліс 2382273 10.10.2020 р.; експортну декларацію країни від правлення від 23.10.2020 №53513; інформацію про вартість імпортованої рибної продукції на кордоні України Асоціації "Українських імпортерів риби та морепродуктів" (а.с. 23-35, 39-57).

28 листопада 2020 року Одеською митницею Держмитслужби було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500050/2020/000059/2 за митною декларацією №UA500050/2020/213103 (а.с. 36-37).

У вказаному рішенні про коригування заявленої митної вартості товарів зазначено, що відповідно до пп. в) п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів.

При перевірці заявленої митної вартості, та у зв`язку з тим, що у наданих документах містять розбіжності, підпис в контракті відрізняється від підпису в наданому інвойсі та пакувальному листі, та страховому полісі. Згідно п.п.6.2 контракту Постачальник забов`язаний надати наступні документи: експортна декларація, сертифікат на вилов, до митного органу дані документи надані не були, що може свідчити про зазначення неправдивої або неповної інформації щодо складових митної вартості заявленого товару.

Таким чином, згідно частини 6 статті 54 МКУ, не подані основні документи, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість.

У зв`язку з виявленими розбіжностями, наявними ознаками підробки, відсутністю всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, у відповідності з положеннями частини 3 статті 53 МКУ, митниця зобов`язала позивача протягом 10 календарних днів надати (за наявності) до митного органу Держмитслужби, документи, що підтверджують заявлену митну вартість, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини,7) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 8) експортну декларацію.

Декларантом листом №16 від 27.11.2020 надано сертифікат вилову від 19.10.2020 №335265, якісне посвідчення від 12.10.2020 №Q90279739, експортну декларацію країни відправлення від 23.10.2020 №53513 без перекладу, а також повідомлено, що інших додаткових документів надано не буде.

Крім того, після здійснення аналізу додатково наданих декларантом документів під час проведення контролю визначення митної вартості та наданих документів відповідно до ч.9 ст.55 Митного кодексу України відповідачем було встановлено, що у експортній декларації країни відправлення зазначено загальна сума складає гр.22 - 2876242,96 дол. США (а загальна сума по гр.46 складає 2596019,67 дол. США.). У експортній декларації країни відправлення Інвойс зазначено № без дати, а інвойс поданий до митного оформлення має №90279739 від 12.10.2020. У коносаменті зазначено маркування товару SVN А615, Blaenqur А947, а експортній декларації країни відправлення відповідно SFA A615 та SFA A947, у експортній декларації країни відправлення зазначено, що дата оформлення 23.10.2020, в той же час відмітка на коносаменті Одеської митниці про прибуття вантажу в ОМТП теж 23.10.2020 (Штамп ПМК №0737) декларантом надано не весь перелік документів згідно та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ.

За результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом було обрано метод визначення митної вартості - другорядний, метод визначення митної вартості - резервний метод.

З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС та встановлено, що рівень митної вартості, товару митне оформлення яких вже здійснено по товару №8 є більшим №UA100430/2020/012824 від 19.11.2020 - 3,55 дол. США за 1 кг нето, ніж заявлено декларантом 3,10 дол. США за 1 кг нето; товару №7 є більшим №UA209170/2020/80875 від 28.10.2020 - 3,50 дол. США за 1 кг нето, ніж заявлено декларантом 3,05 дол. США за 1кг нето.

28.11.2020 року Одеською митницею Держмитслужби оформлена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500050/2020/00272 (а.с. 104).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до положень статті 318 МК України, митний контроль передбачає виконання органами доходів та зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі - ГААТ).

Згідно з частиною другою статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами 4, 5 ст. 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати з органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 2 статті 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З аналізу частин 1, 2 ст.53 МК України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів та зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011р. №3018-VI Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Частиною 4 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Частиною п`ятою статті 53 МК України чітко та імперативно визначено, що митним органом забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Враховуючи вищевикладене, аналіз положень ч.3 ст.53, ч.1, 2 та 5 ст. 54, ст. 58 МК України дає підстави для висновку про те, що орган доходів та зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України, адже такі вади не дозволяють органу доходів та зборів законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості, здійсненої декларантом.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 МК України право митного органу на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно частини другої статті 53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

Так, процедура витребування органом доходів та зборів додаткових документів з урахуванням вимог чинного законодавства має визначені умови та послідовність - витребування додаткових документів має місце виключно з підстав існування у контролюючого органу обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. У свою чергу, митниця має вказати, які саме відомості у поданих документах викликають сумнів. Витребування додаткових документів за переліком ч. 3 ст. 53 МК України можливе за умови зазначення митницею того, який саме документ є необхідним та які конкретно відомості такий документ має підтвердити. Тобто витребування всіх документів, передбачених частиною 3 статті 53 МК України, можливе за умови надання митницею пояснень щодо кожного з документів.

Митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Тобто, наведені приписи зобов`язують відповідача зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

У свою чергу, не наведення відповідачем в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Аналогічна позиція висловлена Верховним судом України, зокрема, у постановах від 31.03.2015 року у справі №21-127а15, від 30.06.2015 року у справі № 21 -591 аі5 (814/283/14), Верховним Судом, зокрема, постановах від 20.02.2018 року № 826/997/16, від 20.02.2015 року № 826/8799/16, від 17.04.2018 року № 815/329/17, від 14.09.2018 року №821/1617/17.

Суд бере до уваги доводи позивача, що відповідач не вказує, які саме складові митної вартості відсутні, і через відсутність яких саме складових відповідач не може встановити митну вартість, оскільки ч.10 ст.58 Митного кодексу України містить 7 пунктів різних видів складових митної вартості, які додаються тільки у випадку, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Згідно п.2.1. контракту кількість товару зазначається у інвойсах, згідно п.3.2. цього контракту, умови поставки визначаються теж у інвойсі.

Пунктом 4.2. контракту передбачено, що вартість Товару включає вартість упаковки, наклеювання етикеток, оформлення товаросупровідної документації, податки та збори у країні Постачальника.

Пунктом 5.4. контракту передбачено, що усі витрати та збори сплачуються кожною Стороною на своїй території.

Згідно п.7.2. контракту, товар упакований у короба. Тара не є зворотною, вартість тари включено до вартості Товару.

Таким чином, за умовами контракту вартість упаковки та пакування включені до вартості товару, а тому не мають додаватися до останньої як окрема складова митної вартості.

Пунктом 3.2. контракту передбачено, що умови щодо поставки за цим Контрактом обумовлюються Сторонами для кожної окремої партії Товару та фіксуються в Інвойсах та/або Специфікаціях, відповідно до міжнародних правил Інкотермс 2010, і згідно умов поставки CIF Одеса, які вказано у Інвойсі №90279739, а це означає, що Продавець зобов`язаний оплатити усі витрати та фрахт, необхідні для доставки товару у порт призначення.

Отже, митний орган не врахував, що витрати на транспортування включені у вартість товару. Згідно умов поставки CIF від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям, тобто страхування є обов`язком продавця, а у покупця (позивача) за цими умовами поставки обов`язок страхування відсутній і згідно ч.1 ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, для того, щоб така складова митної вартості враховувалась треба наявність факту оплати страхування або зобов`язання оплати страхування з боку покупця (позивача).

Відповідно до рахунку-фактури (інвойс) (Commercial invoice) від 12.10.2020 №90279739, у верхньому лівому куті вказано «terms of payment 90 days credit terms», що у перекладі з англійської мови означає «умови сплати 90 денний кредит», тобто у позивача не було обов`язку оплати на момент митного оформлення (а.с. 39).

Стосовно складових митної вартості у рахунку-фактурі (інвойс) (Commercial invoice) від 12.10.2020 №90279739, суд бере до уваги доводи позивача, що вони вказані у інвойсі, а саме: вказані опис товару (графа «description»), вага (графа «weight») та ціна товару за одиницю (графа «price/unit»), а також загальна вартість товару (графа «price»).

Так згідно інвойсу спірний товар коштує:

- ОКУНЬ МОРСЬКИЙ, ЗНЕГОЛОВЛЕНИЙ, ПАТРАНИЙ, ЛАТИНСЬКА НАЗВА "SEBASTES MARINUS". РОЗМІР: 0,500-КГ 3,05 USD за кг;

- ОКУНЬ МОРСЬКИЙ, ЗНЕГОЛОВЛЕНИЙ, ПАТРАНИЙ, ЛАТИНСЬКА НАЗВА "SEBASTES MARINUS". РОЗМІР: 0,500+КГ 3,10 USD за кг.

Прайс-листом виробника товару №90279739 теж підтверджується вищевказана ціна товару за кілограм (а.с. 41).

Вага партії спірного товару зазначена у інвойсі від 12.10.2020 №90279739 співпадає з вагою, відображеною у наступних документах: коносаменті (Bill of lading) 001 від 10.10.2020 p.; експортній декларації країни відправлення від 23.10.2020 №53513 (38 графа); Генеральному акті від 27.10.2020; пакувальному листі 2020 (01) від 12.10.2020 р.; міжнародному сертифікаті для ввезення (пересилання) на митну територію України рибних продуктів, призначених для споживання «ORIGINAL».

Вищевказане свідчить про те, що ані кількісних, ані вартісних розбіжностей щодо ціни спірного товару не було, всі складові митної вартості товару позивач надав у вищевказаних документах.

Тобто, митний орган помилково стверджував про неможливість перевірити правильності визначення митної вартості самих товарів.

На думку позивача, у митного органу не було права застосовувати ч.10 ст.58 Митного кодексу України у цій ситуації з приводу запиту додаткових документів, так як контрактом було передбачено включення до вартості товару таких витрат.

Стосовно доводів відповідача, що при перевірці заявленої митної вартості, та у зв`язку з тим, що у наданих документах містяться розбіжності, підпис в контракті відрізняється від підпису в наданому інвойсі та пакувальному листі, та страховому полісі, суд погоджується з позивачем, що митним органом не надано жодних доказів на те, щоб вважати, що ці документи є недійсними, і припущення теж не вважаються доказами.

З експортної декларації країни відправлення вбачається, що позначена у гр.22 загальна сума у розмірі 2876242,96 дол. США повністю збігається з загальною вартістю всієї партії товару, яка вказана на 2 сторінці рахунку-фактурі (інвойсі) (Commercial invoice) від 12.10.2020 №90279739 у розмірі 2876242,96 дол. США. Натомість відповідач зазначив, що загальна сума по гр.46 складає 2596019,67 дол. США.

Стосовно посилань відповідача у графі 33 оскаржуваного рішення про зазначення у експортній декларації країни відправлення номеру з зайвими двома нулями (№), який схожий на номер інвойсу (№90279739); зазначення різних маркувань товару SVN А615, Blaenqur А947, та SFA А615 та SFA А947; що дата оформлення 23.10.2020, в той же час відмітка на коносаменті Одеської митниці про прибуття вантажу в ОМТП теж 23.10.2020 (штамп ПМК №0737), суд бере до уваги, що саму експортну декларацію країни відправлення від 23.10.2020 №53513, яка була надана декларантом у зв`язку із запитом відповідача згідно ч.3 ст.53 МК України, відповідач не включив до картки відмови, тобто експортну декларацію країни відправлення від 23.10.2020 №53513 відповідач не включив у перелік документів, на підставі яких здійснювалося митне оформлення спірного товару та приймалося спірне рішення. Відповідачем не наведено жодної підстави вважати, що подані документи є недійсними, або розбіжності якимось чином впливають на митну вартість товару.

Отже відповідач у оскаржуваному рішенні не вказав, яким чином вищевказані «розбіжності» у експортній декларації не дали змоги визначити митну вартість товару за іншими поданими документами, адже експортна декларація не є обов`язковим документом згідно ч.2 ст.53 МК України.

Також суд погоджується з доводами позивача, що при обранні методу визначення митної вартості митний орган не обґрунтував неможливість застосування певних другорядних методів, оскільки, наводячи цінову інформацію з ЄАІС про оформлення товарів, не навів ознаки (характеристики), які найбільш схожі на ознаки (характеристики) задекларованих товарів, та не пояснив з урахуванням положень статей 59, 60 МК України, чому ця інформація може бути взята за основу для визначення митної вартості.

У рішенні про коригування митної вартості товарів міститься лише посилання на інші митні декларації без визначення товару, якісних характеристик, умов поставки та інших обставин, які суттєво впливають на рівень митної вартості товару.

Враховуючи, що автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.

Суд зазначає, що таку позицію відповідача стосовно коригування митної вартості неможливо вважати правомірною, оскільки формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Згідно з ч. 2 ст. VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Так, встановивши, що подані документи містять розбіжності, орган доходів і зборів повинен вказати, які саме з поданих декларантом документів, та які саме показники цих документів містять розбіжності.

Встановивши, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, орган доходів і зборів повинен вказати, які саме документи, та яких саме відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, не містять подані декларантом документи.

Аналізуючи зазначені норми Верховний Суд України у постанові від 30.06.2015 року (справа 21-591а15) зазначив, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Суд зазначає, що митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів. У поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар.

Отже, митним органом безпідставно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товарів на підставі спірного рішення про коригування митної вартості товарів, оскільки надані декларантом документи підтверджували числове значення митної вартості товарів за ціною договору.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності та необхідність належного захисту порушених прав позивача, суд вважає за можливе, відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, виходячи за межі позовних вимог, визнати протиправними рішення про коригування митної вартості товарів №UA500050/2020/000059/2 від 28.11.2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500050/2020/00272.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Одеської митниці Держмитслужби.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, ч.1 ст.139, ст.ст. 241-246, п.15.5 ч.1 розділу VII КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ (адреса: вул. Чкалова, 199/1, м. Миколаїв, 54055, ) до Одеської митниці Дермитслужби (адреса: вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500050/2020/000059/2 від 28.11.2020 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500050/2020/00272.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Дермитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ судові витрати у розмірі 4633,77 грн. (чотири тисячі шістсот тридцять три гривні сімдесят сім копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд з одночасною подачею копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Андрухів