Справа № 9901/217/21
Суддя: Гусак М.Б.
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 червня 2021 року

Київ

справа №9901/217/21

адміністративне провадження №П/9901/217/21

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду:

суддя-доповідач - Гусак М. Б., судді - Васильєва І. А., Пасічник С. С., Юрченко В. П., Хохуляк В. В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправним та скасування Указу Президента України від 21 травня 2021 року № 203/2021 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14 травня 2021 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» у частині застосування санкцій до нього,

УСТАНОВИЛА:

2 червня 2021 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду як суду першої інстанції позов, в якому просить визнати протиправним та нечинним Указ Президента України від 21 травня 2021 року № 203/2021 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14 травня 2021 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» у частині пункту 634 додатку № 1, відповідно до якого до нього застосовано санкції.

Одночасно з пред`явленням позову на підставі вимог статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив суд вжити заходи забезпечення позову, передбачені статтею 151 КАС України, шляхом зупинення на час розгляду справи дії Указу Президента України від 21 травня 2021 року № 203/2021 в частині пункту 13 графи «Вид обмежувального заходу» пункту 634 додатку № 1 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14 травня 2021 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», яким до ОСОБА_1 застосовано «інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим Законом (відмова в оформленні посвідки на тимчасове проживання, скасування посвідки на тимчасове проживання; відмова у наданні дозволу на імміграцію, скасування дозволу на імміграцію, скасування посвідки на постійне проживання; відмова в продовженні строку перебування в Україні; відмова в задоволенні заяви про прийняття до громадянства України; примусове видворення за межі України)».

Верховний Суд ухвалою від 3 червня 2021 року відкрив провадження в адміністративній справі № 9901/217/21 за позовом ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправним та скасування Указу Президента України від 21 травня 2021 року № 203/2021 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14 травня 2021 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» у частині пункту 634 додатку № 1, відповідно до якого до нього застосовано санкції.

Ухвалою від 3 червня 2021 року Верховний Суд відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 9901/217/21.

14 червня 2021 року ОСОБА_2 подав клопотання про забезпечення позову, в якому просить суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони Міністерству внутрішніх справ України, Національній поліції України, Державній міграційній службі України, а також Службі безпеки України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Національному антикорупційному бюро розслідувань та іншим правоохоронним органам України вчиняти наступні дії до набрання законної сили судовим рішенням у справі №9901/217/21: скасовувати дозвіл на імміграцію; скасовувати посвідку на постійне місце проживання; відмовляти в задоволенні заяви про прийняття до громадянства України; примусово видворити за межі України.

Також позивач просить до набрання законної сили судовим рішенням у справі №9901/217/21 зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України обмежити його виїзд за межі України.

Обґрунтовуючи підстави забезпечення позову зазначив зокрема, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання рішення суду у цій справі.

Окрім того, позивач посилається на те, що у разі невжиття заходів забезпечення позову існує ризик того, що він у примусовому порядку буде переданий до Російської Федерації в порядку реадмісії.

З приводу викладеного колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (частина друга статті 150 КАС України).

За змістом клопотання про забезпечення позову позивач у якості правових підстав його забезпечення визначив пункт 1 частини другої статті 150 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Аналіз прохальної частини заяви про вжиття заходів забезпечення позову вказує на те, що позивачем обраний вид (захід) забезпечення позову, зазначений у пункті 4 частини першої статті 151 цього Кодексу - заборона іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Під предметом спору розуміється об`єкт спірних правовідносин.

Об`єктом правовідносин у справі № 9901/217/21 є Указ Президента України від 21 травня 2021 року № 203/2021 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14 травня 2021 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» у частині введення в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14 травня 2021 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», а саме пункту 634 додатку № 1, відповідно до якого застосовано санкції до ОСОБА_1 .

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_2 просить заборонити Міністерству внутрішніх справ України, Національній поліції України, Державній міграційній службі України, а також Службі безпеки України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Національному антикорупційному бюро розслідувань та іншим правоохоронним органам України вчиняти щодо нього дії стосовно забезпечення реалізації персональних спеціальних та інших обмежувальних заходів (санкцій), а також зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України обмежити його виїзд за межі України.

Забезпечення позову шляхом заборони зазначеним державним органам вчиняти дії стосовно забезпечення реалізації персональних спеціальних та інших обмежувальних заходів (санкцій) щодо ОСОБА_1 фактично призведе до зупинення оскаржуваного Указу Президента України в частині.

Частина третя статті 151 КАС України передбачає випадки, коли не допускається забезпечення позову.

Зокрема, пункт 1 цієї статті встановлює, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення актів Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, та встановлення для них заборони або обов`язку вчиняти певні дії.

Встановлена наведеною нормою заборона є імперативною. Будь-яких виключень із встановленого нею правила чинними нормативно-правовими актами не передбачено.

З огляду на те, що прохальна частина заяви про забезпечення позову фактично зводиться до часткового зупинення акта Президента України, що забороняється процесуальним законодавством України, клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 256, 266, 295 КАС України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 9901/217/21 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Головуючий суддя М. Б. Гусак

Судді: І. А. Васильєва

С. С. Пасічник

В. П. Юрченко

В. В. Хохуляк