Справа № 640/32906/20
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2021-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2021 року м. Київ № 640/32906/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання незаконними дій

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач), у якому позивач просить суд визнати незаконним дії Директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за зміненим тлумаченням змісту статті 195 Сімейного кодексу України, що повідомлено у листі № 12017/Н-31732/20.4.2 від 03.12.2020 року, відповідно чого надається незаконне право державному виконавцю переобрання на себе повноважень суду по встановленню розміру сплати аліментів.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дії Директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України, покривають незаконні дії державного виконавця, якими змінено тлумачення змісту частини 2 статті 195 Сімейного кодексу України, і надають право державному виконавцю виконувати повноваження суду визначати розмір сплати аліментів, а не основних повноважень завершальної стадії судового провадження по організації виконання судового рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.02.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідач проти позову заперечив, надав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позивач звертався до Міністерства юстиції України зі зверненням 06.11.2020, по результатам розгляду якого було надано відповідь 08.12.2020. Крім того, відповідач зазначає, що позивачем було пропущений 10 денний строк на оскарження дій державного виконавця, визначеного ст. 287 КАС України.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи не звертались.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

06.11.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив: «відреагувати належним чином пояснивши одночасно скільки ще років буде відправлятись розгляд проблеми порушення моїх прав, шляхом офіційного визнання мене злочинцем відділом державної виконавчої служби без рішення суду про вчинення цих дій на основі сфальсифікованих матеріалів виконавчого провадження та без реагування на це Міністерством юстиції України, так як ця проблема продовжується ще із 2018 року.

Однією із складових реагування прошу провести позапланову перевірку діяльності Бершадського районного відділу державної виконавчої служби за моєю участю для підтвердження аргументації повідомленої інформації, та відповідно перевірку діяльності Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області, що покривають злочини Бершадського відділу».

Листом-відповіддю № 12017/Н-31732/20.4.2 від 03.12.2020 відповідач повідомив, що при перевірці автоматизованої системи виконавчого провадження та згідно з інформацією Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) встановлено, що у Бершадському районному відділі державної виконавчої служби знаходиться що Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) з 01.11.2007 перебуває виконавче провадження №2386133 по виконанню виконавчого листа Бершадського районного суду Вінницької області від 29.10.2007 №201586 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 27.09.2007р. до досягнення дитиною повноліття.

Оскільки рішення суду про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 , у встановленому порядку скасовано не було, та на даний час є чинним, державний виконавець зобов`язаний вживати заходи примусового виконання, визначені Законом. Так, у зв`язку з тим, що боржник був не працевлаштований, керуючись частинною другою статті 195 Сімейного кодексу України, нарахування аліментів державним виконавцем проводилось виходячи із середньої заробітної плати працівника даної місцевості по м. Бершадь Вінницької області.

Згідно із розрахунку державного виконавця, з урахуванням фактично сплачених коштів заборгованість по аліментам на користь ОСОБА_2 станом на 01.12.2020 становило 78 252,90 грн. 15.08.2018р. Державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та внесено відповідні дані до державних реєстрів. 16.08.2018р. Державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортними засобами, у праві користування зброєю та полювання, визначені пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, відповідачем було повідомлено позивача, Законом України «Про виконавче провадження» визначено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб державної виконавчої служби, в тому числі боржником.

Не погоджуючись з такими діям відповідача позивач і звернувся з даним позовом.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закон України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР (далі - Закон №393/96-ВР) регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до статті 1 Закону № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом статті 3 Закону України №393/96-ВР, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань (частина 1 статті 5 Закону №393/96-ВР).

Частиною 1 статті 7 Закону №393/96-ВР передбачено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

При цьому, забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення (частина 2 статті 7 Закону №393/96-ВР).

Приписами статті 18 Закону №393/96-ВР передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, на одержання письмової відповіді про результати розгляду заяви чи скарги, що кореспондує встановленому у статті 19 даного Закону обов`язку державного органу письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Статтею 20 Закону №393/96-ВР встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що кожен з громадян має гарантоване право звернутись до уповноваженого органу із проханням сприяти реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів, а орган, до якого він звернувся зобов`язаний об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити доводи скарги, невідкладно вжити заходів щодо відновлення порушених прав, виявити та усунути причини та умови, які сприяли порушенням, надати мотивовану відповідь у строки встановленні статтею 20 Закону №393/96-ВР та повідомити особу про наслідки розгляду.

Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі К/9901/55029/18.

Судом встановлено, що подана позивачем 06.11.2020 заява є зверненням, яке було Міністерством юстиції України розглянуто з додержанням вимог та строків встановлених Законом №393/96-ВР, та надано відповідну відповідь у листі № 12017/Н-31732/20.4.2 від 03.12.2020.

Одночасно позивачу було повідомлено, що у випадку незгоди з рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця, позивач має право звернутися з відповідною скаргу в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, під час судового розгляду справи позовні вимоги позивача про те, що директор Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України покривають незаконні дії державного виконавця, не знайшли свого нормативного та документального підтвердження.

Суд вважає безпідставним посилання відповідача у відзиві на пропуск позивачем 10 денного строку на оскарження дій державного виконавця, визначеного ст. 287 КАС України, оскільки предметом позову у даній справі є розгляд звернення позивача, а не правомірність дій державного виконавця у виконавчому провадженні.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованими і задоволенню не підлягає.

Беручи до уваги висновок суду про відмову у задоволенні позову, понесені позивачем витрати, пов`язані з розглядом справи, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2-5, 9, 19, 72-77, 90, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання незаконними дій.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя Т.П. Балась