Справа № 300/748/21
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" червня 2021 р. справа № 300/748/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
Суддя Остап`юк С.В.,
за участю секретаря Баточенко О.-А.А.,
представника відповідача Максимюк В.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Коломийської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -
02.03.2021 ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Коломийської міської ради Івано-Франківської області (далі відповідач, міська рада) про визнання протиправною бездіяльність у розгляді заяви від 13.08.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зобов`язання надати такий дозвіл.
09.03.2021 суд залишив позовну заяву без руху для усунення її недоліків, які позивач у встановлений судом строк усунула.
Суд, ухвалою від 29.03.2021, відкрив провадження в адміністративній справі за даним позовом, а також ухвалив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
13.04.2021 відповідач подав відзив на позов, а 19.04.2021 позивач відповідь на нього, на який 23.04.2021 відповідач надав свої заперечення.
22.04.2021 за клопотанням позивача, суд ухвалив здійснювати розгляд цієї справи з викликом учасників справи та призначив судове засідання для її розгляду.
Позивач заявлені позовні вимоги щодо предмета спору обґрунтовує тим, що вона, 13.08.2020, звернулася до відповідача з відповідним клопотанням про передачу безоплатно у власність земельної ділянки, приблизною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Перебіг встановленого законом місячного терміну щодо надання дозволу або відмови в цьому закінчився 14.09.2020. Отже, позивач вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, розглядаючи її клопотання.
Щодо повідомлення відповідачем, під час розгляду цієї справи про відмову в наданні такого дозволу позивачу, внаслідок не прийняття за результатами голосування, 20.05.2021, рішення про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою за вказаною заявою, вважає таку відмову необґрунтованою жодною з вичерпного переліку підстав для її прийняття, передбачених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.
Відповідач в заявах по суті справи проти позову заперечив, мотивуючи тим, що за наслідками розгляду клопотання позивача постійною комісією міської ради з питань екології, використання земель, природних ресурсів та регулювання земельних відносин встановлено, що позивач клопотала про передачу безоплатно у власність земельної ділянки приблизною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а бажане розміщення якої накладається своїми межами на іншу земельну ділянку, відведену та передану іншій особі у власність.
В судовому засіданні з розгляду справи позивач заявлені вимоги підтримала, а представник відповідача проти позову заперечила, свої вимоги та заперечення вони обґрунтовували вказаними в заявах по суті спору правовими підставами та обставинами.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши докази, суд робить висновок, що адміністративний позов частково підставний, підлягає до задоволення в такій частині, виходячи з таких встановлених і доведених перед судом обставин та мотивів.
13.08.2020 позивач звернулася до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 .
18.05.2021 постійною комісією відповідача з питань екології, використання земель, природних ресурсів та регулювання земельних відносин на засіданні за наслідками розгляду питання по суті заяви позивача від 13.08.2020, за результатом голосування вирішено рекомендувати не підтримати проект рішення про задоволення заяви позивача та надання їй запитуваного дозволу, що відображено в пункт 28 протоколу засідання цієї комісії від 18.05.2021 (а.с. 89).
20.05.2021 в сесійному засіданні міської ради на розгляд внесене рішення про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 за наслідками голосування не отримав необхідної кількості голосів депутатів місцевої ради, а рішення не було прийнято, про що відповідач повідомив позивача листом від 21.05.2021 (а.с.87).
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень суб`єктів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25 жовтня 2001 року № 2768-III, а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.
Відповідно до пункту б частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
Відповідно до частин першої - третьої статті 116 Земельного кодексу України громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
У статті 121 Земельного кодексу України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.
З огляду на це, позивач, яка є громадянкою України, має право на набуття права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.
Підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР (надалі Закон № 280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України визначено у статті 118 Земельного кодексу України. Відповідно до положень частини 6 цієї статті громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі, якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
У частині сьомій статті 118 Земельного кодексу України зазначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Частинами десятою та одинадцятою статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.
Аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. З іншого боку, подання зацікавленою особою документів, необхідних для розгляду клопотання, не в повному обсязі або виявлення у документах, поданих замовником, недостовірних відомостей об`єктивно перешкоджають розгляду та винесенню законного рішення про надання дозволу/вмотивованої відмови на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
У разі надання особою пакету документів, необхідних для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з недоліками щодо комплектності, форми чи змісту, відповідний орган має право звернутися до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки. Така дія є правомірним способом поведінки органу і має на меті створення громадянам умов для реалізації їх прав на землю. Зазначена пропозиція щодо усунення недоліків не може вважатися «відмовою у наданні дозволу» у розумінні частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України. Проте, звернення з такою пропозицією не звільняє відповідний орган від обов`язку прийняти рішення щодо надання дозволу (або відмову) в межах встановленого законом місячного строку.
Суд, за наслідком дослідження пояснень учасників справи, письмових доказів, графічних матеріалів викопіювання з топографічних, кадастрових планів та карт, ситуаційних схем встановив, що висновок відповідача про накладання меж бажаного місця розташування земельної ділянки з межами земельної ділянки раніше виділеної та переданої у власність іншій особі є помилковим.
Помилковість такого висновку спричинена відображенням на кадастровому плані, доданому до заяви позивача, назви вулиці ( АДРЕСА_2 по цій дорозі відображена з назви згідно з адресами місця розташування навколишніх земельних ділянок вже виділених та переданих у приватну власність. Проте Публічна кадастрова карта України не містить назви вулиці по вказаній дорозі (а.с.9, 36, 45-54, 88).
Одночасно з цим, суд вважає за необхідне вказати на те, що відображення на кадастровому плані вищезазначеної назви вулиці по існуючій дорозі не створює безумовних підстав для помилки у висновках про бажане місце розташування такої земельної ділянки, оскільки відображена назва вулиці по дорозі, що розташована із півночі на південь виключає її ототожнення з АДРЕСА_1 , що пролягає із заходу на схід.
Вказана обставина могла слугувати підставою для звернення відповідачем до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки.
Проте, суд встановив, що при розгляді заяви позивача про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 відповідач, всупереч меті правомірної поведінки для створення громадянам умов для реалізації їх прав на землю, сумнів у місці розташуванні земельної ділянки, спричинену недоліком кадастрового плану не перевірив, а дійшов помилкового висновку про накладення меж бажаної для виділення земельної ділянки з межами раніше виділеної.
Суд звертає увагу, що в протоколі засідання від 18.05.2021 постійної комісії відповідача з питань екології, використання земель, природних ресурсів та регулювання земельних відносин відображено рішення про рекомендацію відповідачу не підтримати рішення про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 (а.с.89).
Одночасно з цим, в протоколі засідання вказаної комісії відображено результат голосування за кожне з відображених рішень, пункт 28 якого містить відомості про те, що рекомендація не підтримати задоволення заяви позивача, прийнята за наслідками голосування, яким всі сім присутніх членів комісії «утримались».
Водночас, суд вказує, що голос «утримався» не може бути розглянутим як такий, що підтримує, або не підтримує те, чи інше питання. Особа, яка голосує «утримався» використовує своє право самоусунутися від вирішення питання, що поставлене на голосування.
Як наслідок, питання надання рекомендації щодо вирішення заяви про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 є таким, що постійною комісією відповідача не вирішено.
20.05.2021 на сесійному засідання відповідача внесено на розгляд рішення про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , за наслідками голосування кількості поданих голосів за його прийняття не було достатньо, а таке рішення не прийнято.
Відповідач вважає, що наслідком такого розгляду проекту рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є відмова у наданні цього дозволу.
Повноваження відповідних органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України, статтями 26, 33, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону №280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Відповідно до статті 59 Закону № 280/97-ВР рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.
Таким чином, відмова Коломийської міської ради в наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, внаслідок не прийняття рішення про надання такого дозволу є такою, що прийнята у непередбаченій законом формі (неналежним чином оформленою).
Оцінюючи підстави відмови в наданні дозволу, які наведені відповідачем, суд не погоджується з доводами відповідача про їх вмотивованість, оскільки невідповідність місця розташування земельної ділянки має бути пояснена вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, тощо.
Розгляд та вирішення заяви позивача від 13.08.2020, здійснений відповідачем в такий порядок та спосіб, що безпідставно та невиправдано змінює порядок передачі земельних ділянок державної або комунальної власності у власність, встановлений статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України, статтями 26, 33, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та унеможливлює встановлення підстав для відмови в задоволенні заяви, спрямованої на реалізацію прав на землю.
Підстави, якими відповідач обґрунтовує відмову в задоволенні заяви позивача від 13.05.2020 стали відомі позивачу, а також встановлені судом тільки із змісту поданих відповідачем заяв по суті даної адміністративної справи.
Як наслідок, відповідач відмовив в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з порушенням норм Земельного кодексу України, та не може вважатися обґрунтованою, добросовісною і законною, оскільки належних мотивів та причин такої відмови органом місцевого самоврядування не наведено, а рішення про таку відмову прийняте в порядку та спосіб, що суперечить встановленому Законом.
Таким чином, за наслідками судового розгляду в судовому засіданні доведені фактичні обставини та підтверджені правові підстави, якими обґрунтовані позовні вимоги, встановлені фактичні та правові підстави для судового захисту прав та інтересів позивача від порушень з боку відповідача, як суб`єкта владних повноважень.
Виконуючи завдання адміністративного судочинства, суд, вирішуючи по суті заявлені позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідача у розгляді заяви від 13.08.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для досягнення мети ефективного захисту порушених прав позивача та на підставі частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України вважає необхідним вийти за межі позовних вимог.
Оскільки, про відмову в задоволені заяви від 13.08.2020 відповідач повідомив позивача листом від 21.05.2021, тобто після відкриття провадження у цій справі та закінчення в ній підготовчого провадження.
У зв`язку з цим, слід визнати протиправною відмову Коломийської міської ради у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,1 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 .
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Коломийську міську раду надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,1 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 , то такі вимоги підлягають до часткового задоволення, у зв`язку з наступним.
Як встановив та зазначив вище суд, розгляд заяви позивача від 13.08.2020 відповідач здійснив не в порядку та спосіб, що визначені Законом, що унеможливлює зобов`язання відповідача прийняти належне та правомірне рішення, яким завершується порядок його розгляду, оскільки такому рішенню не буде передувати належна процедура його розгляду. Суд не наділений повноваженнями органів місцевого самоврядування для розгляду за встановленим порядком заяв про передачу у власність земельних ділянок комунальної власності.
Тому, належним способом судового захисту порушених прав позивача є зобов`язання Коломийську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.08.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,1 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 .
Таким чином, позов слід задовольнити частково, а саме визнати протиправною відмову Коломийської міської ради у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,1 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 , зобов`язати Коломийську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.08.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,1 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 , а в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову Коломийської міської ради у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,1 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 .
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Остап`юк С.В.

Рішення складене в повному обсязі 08 червня 2021 р.