Справа № 360/3102/21
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

17 червня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3102/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі №360/3102/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Лисенка Сергія Олексійовича про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

17 червня 2021 року на адресу Луганського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі №360/3102/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Лисенка Сергія Олексійовича (далі відповідач) про визнання протиправними та скасування постанов.

В обґрунтування заяви зазначено, що 09.06.2021 з повідомлення працівників ВБ «ПриватБанк» позивачу стало відомо, що особистий банківський розрахунковий рахунок арештований за постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенко Сергія Олексійовича. Того ж дня позивач звернувся до відкритих даних електронного ресурсу, з яких останньому стало відомо, що приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лисенко Сергій Олексійович 25.05.2021 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом № 1642 від 09.03.2021 приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Григорян Діани Гагіківни про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 96970,13 грн, постанови про арешт майна боржника, відповідно до якої було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 . Крім того, 08.06.2021 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лисенко Сергій Олексійович за ВП № 65560744 виніс постанову про розшук майна боржника, відповідно до якої були оголошені в розшук належні транспортні засоби, а саме: IVECO 35S14, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2009 р.в., білого кольору; MITSUBISHI GRANDIS, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2004 р.в., чорного кольору; GEELY JL7162, державний номерний знак НОМЕР_3 , 2008 р.в, білого кольору. Також, 08.06.2021 відповідач за ВП № 65560744 виніс постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відповідних рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику ОСОБА_1 в межах суми стягнення 107548,14 грн. Зазначені постанови позивач вважає протиправними, оскільки не має боргу перед стягувачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна». Крім того, позивач вказує, що в постановах відповідача міститься адреса в місті Києві, де останній ніколи не перебував та не був зареєстрований. Позивав вказує, що майно - автомобілі арештоване, він не має змоги працювати та утримувати свою родину. Кошти на рахунках також протиправно арештовані, оскільки позивач отримує заробітну плату. З посиланням на статтю 150 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач просив вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії:

-постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенка Сергія Олексійовича від 25.05.2021 у виконавчому провадженні № 65560744 «Про відкриття виконавчого провадження» за виконавчим написом № 1642 від 09.03.2021 приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Григорян Діани Гагіківни про стягнення з ОСОБА_1 на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» боргу в сумі 96970,13 грн;

-постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенка Сергія Олексійовича від 25.05.2021 у виконавчому провадженні № 65560744 «Про арешт майна боржника»;

-постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенка Сергія Олексійовича від 08.06.2021 у ВП № 65560744 «Про розшук майна боржника»;

-постанови Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенка Сергія Олексійовича від 08.06.2021 у ВП № 65560744 «Про арешт коштів боржника».

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову та приєднаними до неї документами, суд при вирішенні питання щодо наявності підстав для забезпечення адміністративного позову виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1)невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2)очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Із системного аналізу вимог наведених норм випливає, що забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Законодавець встановив три підстави для постановлення ухвали про забезпечення позову у справі, зокрема такими є:

-невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

-наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності;

-наявні ознаки очевидного порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду.

За правилами частини першої статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

За змістом приписів частин четвертої - шостої статті 154 КАС України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

При цьому в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Аналіз наведеної правової норми свідчить на користь висновку, що законодавець встановив наступні підстави для постановлення ухвали про забезпечення позову у справі: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності. Забезпечення адміністративного позову можливе виключно за наявності вищевказаних обставин, які підлягають доведенню позивачем та встановленню судом у разі вжиття таких заходів.

Відтак, під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обставини, які б вказували, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких воно звернулося до суду, шляхом подання позовної заяви.

Крім того, сам факт відкриття виконавчого провадження та визначення витрат виконавчого провадження, що можуть підлягати стягненню з боржника, не свідчить про те, що такі кошти будуть у найближчий час стягнуті.

Арешт коштів є заходом забезпечення виконавчого провадження, який також жодним чином не зумовлює примусового стягнення з позивача грошових коштів.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на положення частини четвертої статті 287 КАС України, відповідно до якої адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Тобто, у суду відсутні підстави вважати, що з огляду на скорочені строки розгляду даної категорії адміністративних справ, грошові кошти з позивача можуть бути стягнуті у примусовому порядку, з урахуванням і тієї обставини, що на даний час відсутні докази початку примусового стягнення коштів.

Суд звертає увагу, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав, передбачених частиною другою статті 150 КАС України. Таким чином, заявником не доведено необхідності вжиття заходів забезпечення позову. В той же час, судом також не встановлено будь-яких обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

За таких підстав та враховуючи, що позивачем не доведено існування обставин, вказаних у частині другій статті 150 КАС України, у суду відсутні підстави стверджувати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача, оскільки вирішення вказаного питання у запропонований позивачем спосіб на даній стадії фактично є свідченням розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову, а тому заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову у забезпеченні позову.

Керуючись статтями 150, 151, 156, 243, 248, 256, 294, 295, п.15.5 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі №360/3102/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Лисенка Сергія Олексійовича про визнання протиправними та скасування постанов - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяН.М. Басова