Справа № 520/3715/21
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

17 червня 2021 р. № 520/3715/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Полях Н.А., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держпраці у Харківській області (, вул. Алчевських, буд. 40, м. Харків, 61002) про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- скасувати постанову про накладення штрафу № 001 від 17.02.2021 року.

В обґрунтування позову зазначив, що під час проведення перевірки характеристик продукції фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 відповідач встановив порушення встановлених вимог, які вважаються формальною невідповідністю, отже до позивача не можливо застосувати адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", оскільки п. 2 ч. 2 ст. 44 цього Закону містить виключення щодо застосування адміністративно-господарських санкцій у вигляді штрафу у випадках, передбачених ч. 3 ст. 29 Закону України "Про держаний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції". На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що на час перевірки з 28.01.2021 року по 02.02.2021 року на продукцію Окуляри захисні жовті торговельної марки REIS, не надано декларацію про відповідність засобу індивідуального захисту Регламенту №761, яку повинен скласти виробник або його уповноважена особа чи постачальник. На час перевірки з 28.01.2021 року по 02.02.2021 року на продукцію Окуляри захисні жовті торговельної марки REIS не надано документ із оцінки відповідності вимогам Регламенту №761, яку повинен провести виробник або його уповноважена особа чи постачальник шляхом застосування процедур (модулів оцінки відповідності) визначених постановою Кабінету Міністрів України від 13 січня 2016 року №95. Окрім того, на зазначений товар відсутнє маркування засобу індивідуального захисту знаком відповідності технічним регламентам, який повинен наноситись на продукцію або на пакування та супровідні документи. На час перевірки з 28.01.2021 року по 02.02.2021 року на продукцію Окуляри захисні жовті торговельної марки REIS не надано, на вимогу органів ринкового нагляду, документи, які дають змогу ідентифікувати суб`єкта господарювання, який поставив їм відповідну продукцію та якому вони поставили продукцію. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

У відповіді на відзив позивач наголосив, що без відбору та експертизи (випробування) зразків продукції неможливо встановити, що продукція не відповідає встановленим вимогам. Відповідач вважає, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 розповсюджував продукцію окуляри захисні жовті торгівельної марки REIS, однак жодного доказу, які б підтверджували, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 розповсюджував окуляри захисні жовті торгівельної марки REIS у кількості 1 шт. не надав. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

У заперечення на адміністративний позові відповідач наголосив на наявності порушень чинного законодавства у позивача. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

У письмових поясненнях позивач наголосив на тому, що він не є особою, яка вважається такою, що вводить продукцію а обіг, оскільки позивач не здійснює продаж продаж продукції у приміщенні, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а на веб-сайті інтернет-магазину відсутній товар окуляри захисні жовті торгівельної марки REIS. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Керуючись приписами ст.ст. 171, 257, 258 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до приписів ч. ст. 259 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем. Основним видом його діяльності є роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах.

ОСОБА_1 здійснює продаж робочого одягу та засобів індивідуального захисту.

У період з 28 січня 2021 року по 02 лютого 2021 року на підставі наказу Головного Управління Держпраці у Харківській області від 27.01.2021 № 103 та направлення на проведення перевірки від 27.01.2021 № 05/03-137 посадовими особами Головного Управління Держпраці у Харківській області проведено планову перевірку характеристик продукції ФОП ОСОБА_1 .

Згідно з направленням на проведення перевірки від 27.01.2021 № 05/03-137 предмет перевірки засоби індивідуального захисту - засоби захисту від ураження електричним струмом (захисні рукавички, які захищають від ураження електричним струмом, килими діелектричні, боти гумові формові діелектричні); засоби захисту рук (захисні рукавчики, які захищають від механічних ушкоджень, хімічних речовин, теплових випромінювань); засоби захисту очей та обличчя (захисний щиток, екрани для обличчя, окуляри, маски та щитки для зварювання, які тримаються руками, або такі, що кріпляться до голови): засоби захисту від падіння з висоти (оснащення, призначене для попередження падання), що знаходиться в розповсюджувача/виробника за адресою: АДРЕСА_2 , магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 " та в інтернет магазині за посиланням https: ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Підставою для проведення перевірки був секторальний план державного ринкового нагляду на 2021 рік.

За результатами проведення перевірки складено акт перевірки характеристик продукції від 02 лютого 2021 року № 05/03/0037 .

Також, за результатами планової перевірки характеристик продукції прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 03.02.2021 № 05-03/010 та № 05-03/009.

Посадовими особами Головного Управління Держпраці у Харківській області 03 лютого 2021 року складено протокол № 001 про виявлене(і) порушення вимог Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" та Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції".

Посадовими особами Головного Управління Держпраці у Харківській області 17 лютого 2021 року винесено постанову про накладення штрафу №001.

Згідно з постановою про накладення штрафу від 17.02.2021 № 001 за результатами розгляду справи акту перевірки характеристик продукції від 02.02.2021 № 05-03/0037, протоколу про виявлені порушення вимог Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" № 001 від 03.02.2021 встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 вводить продукцію в обіг, яка не відповідає встановленим вимогам (Окуляри захисні жовті торгівельної марки REIS); порушив вимоги п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам.

Постановою про накладення штрафу від 17.02.2021 № 001 було накладено штраф на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 у розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 51000 грн. (п`ятдесят одна тисяча гривень).

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не погоджуючись із винесеною постановою, звернувся із зазначеним позовом до Харківського окружного адміністративного суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному аналізі в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд виходить з таких мотивів та норм права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України.

Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до п. 7 даного Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2018 року №84 затверджено Положення про Головне управління Держпраці у Харківській області (далі Управління Держпраці), згідно з пунктом 1 якого, Управління Держпраці є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Законом України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" від 02.12.2010 № 2735 (далі Закон України №2735) визначено, що державний ринковий нагляд (далі - ринковий нагляд) це діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам.

За правилами статті 3 Закону України № 2735 законодавство України про державний ринковий нагляд і контроль продукції складається з цього Закону, Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції", інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини в цій сфері, у тому числі технічних регламентів.

За змістом частини 1 та частини 2 статті 10 Закону України №2735, ринковий нагляд здійснюється органами ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності. Сфери відповідальності органів ринкового нагляду включають види продукції, що є об`єктами технічних регламентів, і можуть включати види продукції, що не є об`єктами технічних регламентів.

Згідно з підпунктом 21 пункту 4 Положення про Управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого: - здійснює державний ринковий нагляд у межах своєї відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі Закон України № 877-V) державний нагляд (контроль) - дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного нагляду, податкового контролю, митного контролю, державного експортного контролю (крім здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами космічної діяльності України приватної форми власності законодавства про космічну діяльність в Україні), контролю за дотриманням бюджетного законодавства, державного нагляду на ринках фінансових послуг, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення, державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг, державного ринкового нагляду та контролю нехарчової продукції, державного нагляду за дотриманням вимог безпеки використання ядерної енергії.

Відповідно до ч.1 статті 11 Закону України № 2735 з метою здійснення ринкового нагляду органи ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності, серед іншого: проводять перевірки характеристик продукції, в тому числі відбирають зразки продукції та забезпечують проведення їх експертизи (випробування); приймають у випадках та порядку, визначених цим Законом, рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, здійснюють контроль стану виконання суб`єктами господарювання цих рішень; вживають у порядку, визначеному цим та іншими законами України, заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні порушень вимог цього Закону та встановлених вимог.

Відповідно до частини 5 статті 23 Закону України № 2735, перевірки характеристик продукції проводяться на підставі наказів органів ринкового нагляду та направлень на проведення перевірки, що видаються та оформлюються відповідно до цього Закону. У разі одержання інформації про надання на ринку продукції, що становить серйозний ризик, відповідні накази та направлення видаються і оформлюються невідкладно.

Відповідно до частини 1, 2 статті 231 Закону України №2735, для здійснення планової або позапланової перевірки характеристик продукції орган ринкового нагляду видає наказ, який має містити предмет перевірки (найменування виду (типу), категорії та/або групи продукції), найменування та адресу об`єкта, де розміщується продукція.

На підставі наказу оформляється направлення на проведення перевірки, яке підписується керівником органу ринкового нагляду або його заступником із зазначенням його прізвища, імені та по батькові і засвідчується печаткою відповідного органу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 24 Закону України №2735, органи ринкового нагляду проводять перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів, планові - згідно із секторальними планами ринкового нагляду.

Судом встановлено, що керуючись вищезазначеними нормами та з метою забезпечення здійснення державного ринкового нагляду нехарчової продукції на відповідність вимогам законодавчих та нормативно-правових актів з державного ринкового нагляду нехарчової продукції, на підставі затвердженого Секторального плану державного ринкового нагляду на 2021 рік (режим доступу за посиланням https://dsp.gov.ua/wp-ontent/uploads/2020/11/30.11.20.pdf), Головним управлінням Держпраці у Харківській області було видано наказ, направлення на проведення перевірки, відповідно до яких доручено начальнику управління експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг та головним державним інспекторам відділу експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг, провести перевірку характеристик продукції.

Предметом перевірки було визначено: засоби індивідуального захисту, що знаходиться в розповсюджувача/виробника за адресою: АДРЕСА_2 , магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 " та в інтернет магазині за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3

Суд наголошує, що матеріалами справи підтверджено, що позивач допустив посадових осіб відповідача до проведення перевірки.

За результатами проведеної перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 вводить продукцію в обіг, яка не відповідає встановленим вимогам (Окуляри захисні жовті торговельної марки REIS), а саме: 1) не надано декларацію про відповідність засобів індивідуального захисту Технічному регламенту засобів індивідуального захисту, яку повинен скласти виробник або його уповноважена особа чи постачальник; 2) не надано документи з оцінки відповідності вимогам Технічного регламенту засобів індивідуального захисту яку повинен провести виробник або його уповноважена особа чи постачальник шляхом застосування процедур (модулів оцінки відповідності) визначених постановою КМУ від 13.01.2016 № 95; 3) відсутнє маркування засобу індивідуального захисту знаком відповідності технічним регламентам, який повинен наноситись на продукцію або на пакування та супровідні документи; 4) не надано на вимогу органів ринкового нагляду документи, які дають змогу ідентифікувати суб`єкта господарювання, який поставив їм відповідну продукцію та якому вони поставили відповідну продукцію; 5) оригінал інструкції з експлуатації, збереження, очищення, обслуговування та дезінфекції засобу захисту не українською мовою.

Згідно з приписами п. 2 ч. 2 статті 44 Закону України №2735, до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в разі: введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 та частиною третьою статті 29 цього Закону), - у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом періоду від одного року до трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відносно тверджень позивача, що він не є особою, яка вводить продукцію в обіг та не є особою, яка вважається такою, що вводить продукцію в обіг, суд зазначає наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач здійснює роздрібну торгівлю товарами в спеціалізованих магазинах.

Частиною 2 статті 1 Закону України №2735 визначено, що термін "введення в обіг", "розповсюдження", "розповсюджувач" вживаються у значеннях, наведених у Законі України "Про технічні регламенти та оцінку відповідності".

Так, частиною 1 статті 1 Закону України "Про технічні регламенти та оцінку відповідності" від 15 січня 2015 року №124-VIII передбачено, що введення в обіг - надання продукції на ринку України в перший раз; розповсюдження - надання продукції на ринку після введення її в обіг; розповсюджувач - будь-яка інша, ніж виробник або імпортер, фізична чи юридична особа в ланцюгу постачання продукції, яка надає продукцію на ринку.

Відповідно до частин п`ятої - сьомої статті 8 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" суб`єкти господарювання зобов`язані надавати на вимогу органів ринкового нагляду документацію, що дає змогу ідентифікувати: 1) будь-який суб`єкт господарювання, який поставив їм відповідну продукцію; 2) будь-який суб`єкт господарювання, якому вони поставили відповідну продукцію.

Суб`єкти господарювання зобов`язані зберігати документацію, визначену в частині п`ятій цієї статті, протягом строку, встановленого відповідним технічним регламентом, а якщо такий строк технічним регламентом не встановлено: 1) виробник - протягом десяти років з дня введення ним відповідної продукції в обіг; 2) уповноважений представник, імпортер або розповсюджувач - протягом десяти років з дня одержання ним відповідної продукції.

У разі якщо виробник продукції не може бути ідентифікований органом ринкового нагляду, для цілей цього Закону особою, що ввела таку продукцію в обіг, вважається кожен суб`єкт господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції, який протягом узгодженого з органом ринкового нагляду строку (терміну) не надав документацію, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила суб`єкту господарювання цю продукцію.

Отже, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що суб`єкти господарювання зобов`язані протягом узгодженого строку (терміну) надавати на вимогу органів ринкового нагляду документацію, що дає змогу ідентифікувати ланцюг постачання відповідної продукції та документи, зазначені у частині 7 статті 23 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції".

ФОП ОСОБА_1 , як суб`єкт господарювання-розповсюджувач, не надав позивачу документацію, що дає змогу ідентифікувати ланцюг постачання відповідної продукції, що унеможливило встановлення виробника або особи, яка поставила суб`єкту господарювання цю продукцію. Тобто, такий суб`єкт господарювання-розповсюджувач вважається особою, що ввела таку продукцію в обіг.

На момент проведення перевірки, продукція Окуляри захисні жовті торгівельної марки REIS, які є засобом індивідуального захисту, знаходилися у приміщенні магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", який є місцем реалізації товару. Відповідно, вбачається можливість придбання даного товару у закладі роздрібної торгівлі.

Відповідно до пп. 7 п. 6 ст. 23 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", під час перевірки характеристик продукції у випадках, передбачених цим Законом, перевірці підлягають такі документи (їх копії) та інформація: 6) документи, що дають змогу відстежити походження відповідної продукції та її подальший обіг (товарно-супровідна документація або договори). Орган ринкового нагляду має право вимагати надання таких документів лише в обсязі, що необхідний для встановлення ланцюга постачання продукції.

Тобто, позивачем, відповідно до вимог чинного законодавства, мають бути надані документи, які містять необхідну та достатню інформацію для ідентифікації товару, його виробників, постачальників та замовників.

Однак, ФОП ОСОБА_1 не надав належних та допустимих документів, які включають відповідні дані, зокрема, дані про придбання вказаного товару безпосередньо у виробника.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно ідентифіковано позивача, як особу, яка вводить продукцію в обіг.

Відносно тверджень позивача, що всі встановлені актом перевірки порушення є формальною невідповідністю, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" визначено перелік порушень, які вважаються формальною невідповідністю:

- знак відповідності технічним регламентам було нанесено з порушенням вимог, визначених у відповідному технічному регламенті;

- не було нанесено знак відповідності технічним регламентам, якщо його нанесення передбачено відповідним технічним регламентом;

- не було складено декларацію про відповідність або декларація про відповідність (її копія чи спрощена декларація про відповідність) не супроводжує продукцію, якщо це передбачено відповідним технічним регламентом;

- декларацію про відповідність було складено з порушенням вимог;

- органу ринкового нагляду не надано доступу до технічної документації або вона є неповною;

- вчинено інші порушення встановлених вимог, визначені у відповідному технічному регламенті як формальна невідповідність.

Суд зазначає, що відповідачем визнано факт наявності серед шести виявлених порушень, зафіксованих в протоколі, двох порушень, визначених як формальна невідповідність, а саме: не надано декларацію про відповідність засобу індивідуального захисту та відсутнє маркування засобу індивідуального захисту знаком відповідності технічним регламентам.

Крім того, факт наявності формальних невідповідностей у порушеннях суб`єкта господарювання, відповідачем не заперечувався, про що свідчить складення Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів.

Таким чином, в ході проведення перевірки було виявлені порушення, які вважаються формальною невідповідністю, та порушення, які не відповідають встановленому переліку ч.3 ст. 29 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", що спростовую твердження позивача.

При цьому, оскаржувана постанова була прийнята з підстав введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам, а не за фактом невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів. Що спростовує твердження позивача про те, що відповідач виніс постанову про накладення штрафу № 001, тобто до закінчення встановленого терміну виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів .

Суд наголошує, що штрафна санкція була застосована до позивача на підставі п. 2 ч. 2 статті 44 Закону України №2735 саме за фактом того, що ФОП ОСОБА_1 ввів в обіг продукцію, яка не відповідає встановленим вимогам, а не за фактом невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів.

Щодо тверджень позивача, що без відбору та експертизи (випробування) зразків продукції неможливо встановити, що продукція не відповідає встановленим вимогам, суд зазначає наступне.

Згідно з приписами п.п. а,б п.2 ч. 2 ст. 24 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукці" законодавець встановлює, що на наступних етапах перевірки можуть бути проведені: а) обстеження зразків відповідної продукції та ідентифікація виробника продукції; б) відбір та експертиза (випробування) зразків продукції (у разі якщо є підстави вважати, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам).

Системний аналіз ст. 24 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", наведеної позивачем, дає підстави дійти до висновку про те, що планова перевірка характеристик продукції може здійснюватися, як у спосіб перевірки інформації, що міститься на супровідних документах до продукції, так і шляхом відбору зразків продукції на експертизу.

З огляду на відсутність необхідних документів, які мають додаватися до відповідної продукції, посадові особи Управління Держпраці встановили невідповідність даного виробу вимогам пунктів 51, 49, 19, 50 Регламенту № 761 та п.п. "а" п. 1 ч. 2 ст. 24 , ч. 5 ст. 8 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", без відбору зразків продукції для проведення експертизи.

Таким чином, підставою для прийняття оскаржуваної постанови №001 від 17.02.2021 року, є саме введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції".

Твердження позивача, що до нього не може бути застосовано адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", у випадках виявлення під час перевірки характеристик продукції порушень встановлених вимог, які вважаються формальною невідповідністю, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки із 6 виявлених порушень тільки 2 є формальною невідповідністю.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Також суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Відносно клопотання представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч.2 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

З огляду на те, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову, підстави для відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу - відсутні.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257, 258, 262,278, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держпраці у Харківській області (, вул. Алчевських, буд. 40, м. Харків, 61002) про скасування постанови відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17 червня 2021 року.

Суддя Н.А. Полях