Справа № 540/2160/21
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 р. м. ХерсонСправа № 540/2160/21

Херсонський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа: Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі - відповідач), в якій, з урахуванням заяви про усунення недоліків позовної заяви від 03.06.2021 р., просить визначити бездіяльність Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) незаконною в частині не внесення відомостей про зняття арешту з усього майна ОСОБА_1 ; зобов`язати Новокаховський міський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) скасувати арешт на все нерухоме майно з ОСОБА_1 ; у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно скасувати номер запису про державну реєстрацію обтяжень: 5167276 (спеціальний номер) від 31 травня 2014 року, індексний номер обтяження: 12038957 від 31 травня 2014 року; вилучити усю інформацію стосовно арешту всього нерухомого майна на ім`я - ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає про протиправну бездіяльність відповідача щодо не зняття арешту з усього його майна, оскільки матеріали виконавчого провадження знищено, а при закінченні виконавчого провадження арешт з нерухомого майна повинен бути знятий в силу приписів ст.40 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою від 18.05.2021 р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків.

У встановлений суддею строк позивач усунув недоліки позовної заяви і ухвалою від 07.06.2021 р. відкрито спрощене провадження у справі, залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра", призначено судове засідання на 16.06.2021 р. на 14:00 год.

16.06.2021 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що за даними автоматизованої системи виконавчого провадження при примусовому виконанні виконавчого листа від 20.11.2013 р. № 667/2549/13-ц, виданого Комсомольським районним судом м.Херсона про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Надра" заборгованості у розмірі 35812,51 доларів США, що в еквіваленті складає 286249,30 грн., в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором № 09/1/Мк/2008-840 від 03.03.2008 р. та Додаткової угоди № 1 від 28.01.2010 р., яка виникла станом на 27.02.2013 р., перебувало виконавче провадження № 41943809. Арешт за реєстраційним номером 5167276 накладений при виконанні виконавчого листа від 20.11.2013 р. № 667/2549/13-ц. Боржником у даному виконавчому провадженні значився ОСОБА_1 . 06.02.2014 р. в ході примусового виконання державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження. 08.05.2014 р. державним виконавцем здійснено опис майна боржника ОСОБА_1 , а саме: нежитлового приміщення загальною площею 42,3 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . 25.06.2014 р., керуючись п.9 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" (стара редакція), державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" № 1304-18 від 03.06.2014 р. У зв`язку із закінченням 3-річного терміну зберігання виконавче провадження знищено. Боржником не надано документального підтвердження повного погашення боргів чи інших підстав, встановлених ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" для звільнення належного йому майна з-під арешту, тому дії ДВС щодо не зняття арешту є правомірними.

Ухвалами від 16.06.2021 р. відмовлено в задоволенні клопотань відповідача про залучення до участі у розгляді справи в якості зацікавленої особи ОСОБА_3 , про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

16.06.2021 р. від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач та третя особа явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Частиною 3 статті 268 КАС України визначено, що неприбуття в судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

За таких обставин суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 124 Конституції України встановлено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях вказував на те, що фраза "суд, встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "суд, встановлений законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, порядок здійснення судочинства в адміністративних судах встановлено КАС України.

Згідно з п.п.1, 2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Частиною 1 статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Визначення поняття суб`єкта владних повноважень наведено у п.7 ч.1 ст.4 КАС України, згідно з якою під таким розуміється орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Суд враховує, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Окрім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені ст.287 КАС України.

Так, відповідно до ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця можуть бути оскаржені до адміністративного суду лише в разі відсутності іншого судового порядку оскарження. Якщо ж законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності зазначених осіб, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 р. у справі № 826/12964/17.

Водночас, нормативно-правовим актом, який врегульовує особливості здійснення виконавчого провадження, є Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Частиною 1 статті 74 Закону № 1404-VIII передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Разом із тим, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (ч.2 ст.74 Закону № 1404-VIII).

Отже, розгляд справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є за своєю правовою суттю формою судового контролю за виконанням постановленого судового акту, а відтак має здійснюватися саме тим судом, який постановив рішення у справі та видав виконавчий лист, за винятком випадків, встановлених ч.2 ст.74 Закону № 1404-VIII.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14.05.2020 р. у справі № 814/1727/16 суд касаційної інстанції дійшов висновку, що критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні. Спірні питання які виникають з певними учасниками виконавчого провадження, відносно рішень, дій чи бездіяльності держвиконавця, які ним вчиняються (не вчиняються) на виконання судового рішення, може бути оскаржено такими особами лише до того суду, який видав такий виконавчий документ. Така юрисдикційна визначеність суду стосовно розгляду спору пов`язаного з таким виконавчим провадженням, є безумовною та виключною підсудністю.

Отже, за загальним правилом сторони виконавчого провадження, їхні представники та прокурор можуть оскаржити рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення до суду відповідної юрисдикції, яким видано виконавчий лист. Разом з цим інші учасники виконавчого провадження можуть оскаржити рішення, дії чи бездіяльність посадової особи органу державної виконавчої служби до адміністративного суду.

Аналогічний правовий висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.08.2019 р. у справі № 808/8368/15.

Судом з`ясовано, що в провадженні Відділу державної виконавчої служби Новокаховського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження № 41943809 з примусового виконання виконавчого листа № 667/2549/13-ц, виданого 20.11.2013 р. Комсомольським районним судом м.Херсона, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Надра" заборгованості у розмірі 35812,51 доларів США, що в еквіваленті складає 286249,30 грн., в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором № 09/1/Мк/2008-840 від 03.03.2008 р. та Додаткової угоди № 1 від 28.01.2010 р., яка виникла станом на 27.02.2013 р.

В межах виконавчого провадження № .02.2014 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження.

25.06.2014 р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" (стара редакція).

Позивач вважає, що закриваючи виконавче провадження, відповідач мав зняти арешт з усього його майна, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Тобто, позивачем оскаржується бездіяльність Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), що допущена в межах виконавчого провадження, яке здійснювалося з примусового виконання виконавчого листа, що виданий Комсомольським районним судом м.Херсона за результатами розгляду цивільної справи.

Таким чином, суд вважає, що дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки позивачем оскаржується бездіяльність органів державної виконавчої служби, що допущена при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого Комсомольським районним судом м.Херсона за результатами розгляду цивільної справи.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14.05.2020 р. у справі № 814/1727/16 зазначено, що обставини звернення до суду сторони виконавчого провадження з метою оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, навіть після завершення виконавчого провадження, не наділяє таку особу статусом іншого учасника виконавчого провадження та не змінює статусу цього учасника у вказаному виконавчому провадженні.

Суд зауважує, що ОСОБА_1 визначений боржником у виконавчому документі, тобто є стороною виконавчого провадження.

Згідно п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відтак, провадження у справі належить закрити.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (ч.1 ст.239 КАС України).

Цивільним процесуальним кодексом України визначено порядок оскарження рішень державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до положень цього Кодексу.

Так, за приписами ч.1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.1 ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Таким чином, правила ст.ст.447, 448 ЦПК України встановлюють інший порядок судового оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого судом за результатами розгляду цивільної справи.

Враховуючи, що позивачем оскаржується бездіяльність Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), що допущена при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого Комсомольським районним судом м.Херсона за результатами розгляду цивільної справи, суд вважає, що така справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст.238, 243, 248 КАС України, суд -

ухвалив:

Закрити провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа: Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення з такою самою позовною заявою не допускається.

Роз`яснити позивачу, що розгляд цієї справи слід здійснювати в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, при цьому відповідно до пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.І. Бездрабко

кат. 115000000