Справа № 460/3972/21
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

31 травня 2021 року м. Рівне №460/3972/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Головатчик А.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у день виключення зі списків особового складу військової частини у зв`язку із закінченням строку контракту та щодо невиплати компенсації вартості за не отримане речове майно в сумі 29342,91 грн. у день звільнення з військової служби в запас 25.03.2021; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити мені одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, встановленої ч. 2 ст. 15 Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України виплатити грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно в розмірі 29342,91 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувана бездіяльність відповідача є протиправною і такою, що суперечить нормам чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини. Вказав, що його загальна вислуга років становить 10 років 00 місяців 20 днів, що є підставою для виплати при звільненні зі служби одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Крім того, зазначає, що при звільненні з військової служби йому не було виплачено грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно. З таких підстав, просив позов задовольнити повністю.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позов. На обґрунтування заперечення зазначає, що вислуга років на пільгових умовах зараховується лише для призначення пенсій, а не для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні. Вважає, що оскільки вислуга позивача станом на день звільнення в календарному обчисленні становила менше 10 років, як передбачено ч.2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, то позивач не набув права на отримання при звільненні одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби. Відтак, відповідач, не нараховуючи одноразову грошову допомогу при звільненні позивача, діяв правомірно. Також зазначає, що військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини, втім Позивач наказ № 68 від 25.03.2021 про виключення його зі списків особового складу військової частини станом на день звільнення не оскаржував, з рапортом (заявою) про не виключення його зі списків особового складу військової частини не звертався. З наказом був ознайомлений та не заперечував проти того, що виплата грошової компенсації вартості за неотримане речове майно в розмірі 29342,91 грн буде здійснена після звільнення при надходженні фінансування. Виходячи з вищевикладеного військова частина НОМЕР_1 вважає позовні вимоги позивача про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії такими, що не відповідають фактичному стану справ, а позов таким, що підлягає відмові в задоволенні.

Ухвалою суду від 28.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №460/3972/21; розгляд справи ухвалено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши заяви по суті справи, з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Наказом командувача Національної гвардії України (по особовому складу) від 25.02.2021 №32 капітана ОСОБА_1 заступника командира патрульної роти м.Сарни по роботі з особовим складом звільнено з військової служби у запас відповідно до підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову служб» (по закінченню строку контракт).

Наказом Командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) 25.03.2021 №68 ОСОБА_1 з 25.03.2021 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Станом на момент звільнення позивачу не нараховано та не виплачено суму одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, встановленої ч. 2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей № 211-ХІІ від 20.12.1991 та не виплачено грошову компенсація вартості за належні до видачі предмети речового майна.

Позивач вважає таку бездіяльність протиправною, в зв`язку з чим звернувся із цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керувався і виходив з такого.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу №2232-ХІІ від 25.03.1992 (далі - Закон №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей №2011-ХІІ від 20.12.1991 (далі - Закон №2011-ХІІ), військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей №393 від 17.07.1992 (далі - Порядок №393) установлено, що строкова військова служба зараховується до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, у календарному обчисленні, а в разі її проходження в умовах, визначених у пункті 3 цієї постанови, у віддалених і високогірних місцевостях або в інших умовах, які згідно із законодавством колишнього СРСР були підставою для зарахування до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, - у відповідному пільговому обчисленні.

Згідно з положеннями пункту 1 глави 9 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №558 від 25.06.2018 (далі Інструкція №558), військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу жінкою-військовослужбовцем, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше (у цьому та інших пунктах цієї глави мається на увазі наявність календарної вислуги років).

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що поняття календарна вислуга років застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 Закону №2011-ХІІ є наявність вислуги 10 років і більше.

Таким чином, у частині другій статті 15 Закону №2011-ХІІ відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги.

Наведена позиція повністю узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними, зокрема, у постанові від 24.11.2020 по справі №822/3008/17 та постанові від 11.04.2018 по справі №806/2104/17.

В силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, які викладені в постановах Верховного Суду.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, загальна військова вислуга років позивача на час його звільнення становила 10 років 00 місяців 21 день, з них в календарному обчисленні: 09 років 06 місяці 25 дні; в пільговому обчисленні: 00 років 5 місяців 26 днів (а.с.10), тобто умова про наявність 10 і більше років вислуги дотримана.

Отже, оскільки інші підстави невиплати, крім недостатності років вислуги для призначення грошової допомоги відсутні, то позивач має право на таку виплату.

За наведених обставин, суд вважає, що відповідач, не нарахувавши та не виплативши позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні з розрахунку 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, допустив протиправну бездіяльність у спірних правовідносинах, чим порушив гарантоване право позивача на належне грошове забезпечення.

З огляду на встановлене, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу на день виключення зі списків особового складу військової частини одноразової грошової допомоги у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, встановленої частиною другою статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби відповідно до частини другої статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати компенсації вартості за не отримане речове майно в сумі 29342,91 грн. у день звільнення з військової служби в запас 25.03.2021 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України виплатити грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно в розмірі 29342,91 грн, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону №2011-ХІІ, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до статті 9-1 Закону №2011-ХІІ, продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної норми 16.03.2016 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №178, якою затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок).

Відповідно до пунктів 3 - 4 цього Порядку грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Відповідно до пункту 5 Порядку довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Додатком до цього Порядку визначена форма довідки про вартість речового майна, що належить до видачі. Згідно вказаною формою довідки передбачені такі графи: «порядковий номер», «найменування речового майна», «одиниця виміру», «рік і місяць виникнення права на отримання предметів речового майна», «кількість предметів», «вартість за одиницю», «сума грошової компенсації», «усього предметів на суму».

При цьому, наведені вище нормативно-правові акти не містять можливості застосування інших умов при нарахуванні такої компенсації, як-от: визначення вартості речового майна пропорційно до часу його використання, врахування вартості одиниці речового майна станом не на 1 січня поточного року тощо.

Отже, у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби, а грошова компенсація підлягає нарахуванню відповідно до виду й кількості неотриманого речового майна та його вартості станом на поточний рік.

Таким чином, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби (пункт 3), за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини (пункт 4) та довідки про вартість речового майна (пункт 5).

Тобто, виданню довідки та такій виплаті має передувати звернення особи із відповідною заявою.

Як встановлено судом, матеріали справи містять довідку-розрахунок №46 від 25.03.2021 про вартість речового майна, що належить до видачі капітану ОСОБА_1 , в якій вказана сума вартості речового майна, яку належить виплатити позивачу, а саме 29342,91 грн (а.с.11).

Як встановлено судом, грошова компенсація вартості за неотримане речове майно станом на момент звернення позивача до суду залишається не виплаченою.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, що полягає у невиплаті позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно і його права в цій частині повинні бути поновлені шляхом зобов`язання відповідача виплатити позивачу грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 29342,91 грн.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов належить задовольнити повністю.

Підстави для застосування судом положень ст.139 КАС України відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", а доказів понесення сторонами інших судових витрат учасниками справи суду не надано.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (Код ) задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, встановленої частиною другою статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до частини другої статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за належні до видачі предмети речового майна в сумі 29342,91 грн.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна в сумі 29342,91 грн (двадцять дев`ять тисяч триста сорок дві гривні 91 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 31 травня 2021 року

Суддя Н.В. Друзенко