Справа № 640/11995/21
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

18 червня 2021 року м. Київ № 640/11995/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Погрібніченко І.М. розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову у справі

за позовом1. Товариства з обмеженою відповідальністю "з іноземними інвестиціями "Торговий дім "Маз-Україна", 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРІТ АВТО»
до1. Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі, 2. Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України
про визнання протиправними дій та нечинним рішення,
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "з іноземними інвестиціями "Торговий дім "Маз-Україна" (далі - Товариство, позивач 1) з адміністративним позовом до Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі (далі - Комісія, відповідач 1), Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (далі - Міністерство, відповідач 2), в якому просить:

визнати протиправним та нечинним з моменту прийняття рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі №486/2021/4411-03 "Про встановлення фактів дискримінаційних та недружніх дій з боку Республіки Білорусь щодо законних прав та інтересів суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України - підприємств автомобілебудування та застосування адекватних заходів у відповідь";

визнати протиправними дії Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України з порушення, проведення розслідування та подання Міжвідомчій комісії з міжнародної торгівлі матеріалів щодо встановлення фактів дискримінаційних та недружніх дій з боку Республіки Білорусь щодо законних прав та інтересів суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України - підприємств автомобілебудування та застосування адекватних заходів у відповідь.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.05.2021 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику сторін) та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.06.2021 року об`єднано в одне провадження адміністративну справу № 640/11995/21 з адміністративною справою № 640/13326/21 за позовом ТОВ "СТРІТ АВТО" (далі - ТОВ «СТРІТ АВТО», позивач 2) до Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі та Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про визнання протиправним та нечинним з моменту прийняття рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі №486/2021/4411-03 "Про встановлення фактів дискримінаційних та недружніх дій з боку Республіки Білорусь щодо законних прав та інтересів суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України - підприємств автомобілебудування та застосування адекватних заходів у відповідь"; визнання протиправними дії Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України з порушення, проведення розслідування та подання Міжвідомчій комісії з міжнародної торгівлі матеріалів щодо встановлення фактів дискримінаційних та недружніх дій з боку Республіки Білорусь щодо законних прав та інтересів суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України - підприємств автомобілебудування та застосування адекватних заходів у відповідь. Об`єднаним справам присвоєно загальний № 640/11995/21.

17 червня 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «СТРІТ АВТО» було подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій останній просив вжити заходи забезпечення позову, шляхом: зупинення дії рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі №486/2021/4411 -03 «Про встановлення фактів дискримінаційних та недружніх дій з боку Республіки Білорусь щодо законних прав та інтересів суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України - підприємств автомобілебудування та застосування адекватних заходів у відповідь» в частині запровадження спеціального мита щодо імпорту в Україну товару походженням із Республіки Білорусь, які імпортуються Товариством з обмеженою відповідальністю «СТРІТ АВТО», що має наступний опис:

- моторні транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, включаючи водія, нові, що класифікуються за кодами 8702 10 11 10, 8702 10 11 ЗО, 8702 40 00 10, 8702 40 00 90, 8702 90 11 00, 8702 90 31 00, 8702 90 90 00 згідно з УКТЗЕД;

- моторні транспортні засоби для перевезення вантажів з поршневим двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем) з повною масою транспортного засобу понад 5 т, але не більш як 20 т та з повною масою транспортного засобу понад 20 т, нові (за виключенням автомобільних шасі з кабіною), що класифікуються за кодами 8704 22 91 00 та 8704 23 91 00 згідно з УКТЗЕД;

- окремі моторні транспортні засоби спеціального призначення, а саме: автомобілі вантажні для аварійного ремонту, автокрани, автомобілі прибиральні для доріг, автомобілі поливомийні, автомобілі-майстерні, автогідропідйомники, нові, що класифікуються за кодами 8705 10 00 00 та 8705 90 80 90 згідно з УКТЗЕД.

В обґрунтування поданої заяви, позивач 2 зазначає, що 22.04.2021 року у газеті «Урядовий кур`єр» надруковано повідомлення, за змістом якого Міжвідомчою комісією з міжнародної торгівлі прийнято рішення №486/2021/4411-03 «Про встановлення фактів дискримінаційних та недружніх дій з боку Республіки Білорусь щодо законних прав та інтересів суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України - підприємств автомобілебудування та застосування адекватних заходів у відповідь» відповідно до якого вирішила як адекватний захід у відповідь запровадити спеціальне мито щодо імпорту в Україну товару походженням із Республіки Білорусь, що має наступний опис:

моторні транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, включаючи водія, нові, що класифікуються за кодами 8702 10 11 10, 8702 10 11 30, 8702 10 91 00, 8702 20 10 10, 8702 20 10 90, 8702 20 90 00, 8702 30 10 00, 8702 30 90 00, 8702 40 00 10, 8702 40 00 90, 8702 90 11 00, 8702 90 31 00, 8702 90 90 00 згідно з УКТЗЕД;

моторні транспортні засоби для перевезення вантажів з поршневим двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем) з повною масою транспортного засобу понад 5 т, але не більш як 20 т та з повною масою транспортного засобу понад 20 т, нові (за виключенням автомобільних шасі з кабіною), що класифікуються за кодами 8704 22 91 00 та 8704 23 91 00 згідно з УКТЗЕД;

окремі моторні транспортні засоби спеціального призначення, а саме: автомобілі вантажні для аварійного ремонту, автокрани, автомобілі прибиральні для доріг, автомобілі поливомийні, автомобілі-майстерні, автогідропідйомники, нові, що класифікуються за кодами 8705 10 00 00 та 8705 90 80 90 згідно з УКТЗЕД.

Також вказаним рішенням Комісія встановила розмір ставки спеціального мита щодо імпорту в Україну Товару на рівні 35 % від митної вартості.

Вказане рішення позивач 2 вважає таким, що має ознаки протиправності, оскільки під час його прийняття Комісією було проігноровано Договір про ЗВТ, який визначає інший порядок вирішення розбіжностей між Україною та Республікою Білорусь, ніж передбачений статтею 29 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" на яку послалась Комісія, як на підставу прийняття спірного Рішення.

Також, на думку позивача 2, рішення №486/2021/4411-03 було прийнято з порушенням норм Митного кодексу України та Закону України "Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну".

Так, позивач 2 вважає, що прийняття та виконання Рішення Комісії №486/2021/4411-03 з ігноруванням вимог статті 2, 8, 19 Договору про ЗВТ, статті XIX ГАТТ 1994, статті 3 Угоди СОТ про захисні заходи, пункту 2 частини 3 статті 275 Митного кодексу України, Закону України "Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну" призводить не тільки до порушень названих вище нормативно-правових актів, але й до грубого порушення прав позивача 2, який є імпортером Товару з Республіки Білорусь, а отже Заявник, фактично, буде вимушений сплачувати незаконно встановлене мито та нести додаткове фінансове навантаження за протиправним Рішенням Комісії у випадку не вжиття судом заходів забезпечення позову.

При цьому, позивач 2 звертає увагу, що оскільки 22.04.2021 року на офіційному веб-сайті видання "Урядовий Кур`єр" було опубліковано Повідомлення Комісії "Про встановлення фактів дискримінаційних та недружніх дій з боку Республіки Білорусь щодо законних прав та інтересів суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України - підприємств автомобілебудування та застосування адекватних заходів у відповідь" (надалі - "Повідомлення") за змістом якого спеціальне мито в розмірі 35% від митної вартості, встановленого Рішенням Комісії №486/2021/4411-03 застосовується з моменту набрання чинності Рішенням Комісії і до встановлення факту припинення Республікою Білорусь дискримінаційних та недружніх дій щодо України. Рішення Комісії набирає чинності через 10 днів з дня опублікування цього повідомлення.

А отже, оскаржуване рішення набрало чинності 02.05.2021 року і Товариство зобов`язане сплачувати 35 % митної вартості за весь товар, який підпадає під дію рішення і вартість якого вже зафіксована в договорах поставки, укладених з українськими підприємствами.

Поряд з цим, позивач 2 зазначає, що, ним 29 березня 2021 року укладено договір поставки з ТОВ «РУСАВТОПРОМ» (Білорусь) №15-1/КОРП/291 згідно з яким ТОВ «Стріт Авто», як покупець, придбав автобуси марки ПАЗ - 4234-РАП на загальну суму 300 000 000,00 (триста мільйонів) російських рублів, за переліком наведеним в додатку №1 до договору та які підпадають під перелік товарів, до яких має застосовуватись спірне Рішення Комісії.

Імпорт в Україну придбаних ТОВ «СТРІТ АВТО» автобусів підпадає під перелік товарів по відношенню до яких протиправним Рішенням Комісії запроваджено спеціальне мито в розмірі 35 % від митної вартості товару.

А тому, як зазначає позивач 2, у зв`язку з прийняттям Комісією спірного рішення лише за укладеними договорами ТОВ «СТРІТ АВТО» буде завдано збитків щонайменше у розмірі 20 573 959,47 гри., що відповідає 35 % незаконно встановленого Комісією мита.

При цьому, позивач 2 зазначає, що враховуючи відсутність прозорого механізму повернення коштів з державного бюджету, у випадку задоволення судом позову та визнання протиправним Рішення Комісії №486/2021/4411-03 з моменту його прийняття, ТОВ «СТРІТ АВТО» доведеться вжити чимало зусиль для стягнення коштів, сплачених до бюджету в якості спеціального мита за протиправним Рішенням Комісії, та нести додаткові витрати, в тому числі на правову допомогу. Контрагенти ТОВ «СТРІТ АВТО» не зацікавлені збільшувати вартість товару на 35%, що призведе до розірвання договорів поставок та стане наслідком фінансової нестабільності ТОВ «СТРІТ АВТО».

Таким чином, приймаючи оскаржуване рішення, Комісія, фактично в обхід міжнародних зобов`язань, витісняє з ринку України Товари конкурентів українських виробників і, тим самим, ставить українських виробників у привілейоване становище, що може призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції.

Враховуючи зазначене, зважаючи на очевидні ознаки протиправності Рішення №486/2021/4411-03 та наведені порушення прав, свобод або інтересів позивача 2, єдиною можливістю ефективно захистити порушені права та інтереси позивача 2, за захистом яких він звернувся до суду, є зупинення дії Рішення №486/2021/4411-03 "Про встановлення фактів дискримінаційних та недружніх дій з боку Республіки Білорусь щодо законних прав та інтересів суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України - підприємств автомобілебудування та застосування адекватних заходів у відповідь" в частині запровадження спеціального мита щодо імпорту в Україну товарів походженням із Республіки Білорусь, які імпортуються ТОВ «СТРІТ АВТО».

Розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 154 цього Кодексу).

Згідно ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) виключено;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову, які передбачені ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України можливі лише за наявності обставин, що визначені ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених КАС України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Необхідно зазначити, що при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

За своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Із вищенаведеного випливає, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Як було зазначено, позивач 2, у поданій до суду заяві про забезпечення позову просить зупинити дію рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі №486/2021/4411-03 "Про встановлення фактів дискримінаційних та недружніх дій з боку Республіки Білорусь щодо законних прав та інтересів суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України - підприємств автомобілебудування та застосування адекватних заходів у відповідь" в частині запровадження спеціального мита щодо імпорту в Україну товару походженням із Республіки Білорусь, що має наступний опис:

- моторні транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, включаючи водія, нові, що класифікуються за кодами 8702 10 11 10, 8702 10 11 30, 8702 40 00 10, 8702 40 00 90, 8702 90 11 00, 8702 90 31 00, 8702 90 90 00 згідно з УКТЗЕД;

- моторні транспортні засоби для перевезення вантажів з поршневим двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем) з повною масою транспортного засобу понад 5 т, але не більш як 20 т та з повною масою транспортного засобу понад 20 т, нові (за виключенням автомобільних шасі з кабіною), що класифікуються за кодами 8704 22 91 00 та 8704 23 91 00 згідно з УКТЗЕД;

- окремі моторні транспортні засоби спеціального призначення, а саме: автомобілі вантажні для аварійного ремонту, автокрани, автомобілі прибиральні для доріг, автомобілі поливомийні, автомобілі-майстерні, автогідропідйомники, нові, що класифікуються за кодами 8705 10 00 00 та 8705 90 80 90 згідно з УКТЗЕД.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовано існуванням очевидних ознак протиправності оскаржуваних дій та існуванням очевидної небезпеки заподіяння до ухвалення рішення в даній справі шкоди правам та інтересам позивача 2, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача 2, за захистом яких він звернувся до суду.

Судом встановлено, що ТОВ «Стріт Авто» здійснює господарську діяльність з реалізації колісних транспортних засобів, в тому числі тих, які він імпортує з Республіки Білорусь.

У той же час, як вбачається з повідомлення Комісії про встановлення фактів дискримінаційних та недружніх дій з боку Республіки Білорусь щодо законних прав та інтересів суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України - підприємств автомобілебудування та застосування адекватних заходів у відповідь, судом встановлено, що останні запроваджено за результатами поданих Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України матеріалів, згідно яких Урядом Республіки Білорусь створені штучні бар`єри відносно імпортованих з України колісних транспортних засобів у вигляді утилізаційного збору та нерівних умов участі у державних закупівлях, у результаті чого ускладнюється доступ продукції українських підприємств на ринок Республіки Білорусь.

Також у даному повідомленні зазначено, що дії Республіки Білорусь суперечать статтям 5 та 6 Договору про зону вільної торгівлі від 18.10.2011 (СНД), статті 2 Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про вільну торгівлю від 17.12.1992 і вважаються дискримінаційними та недружніми діями у розумінні положень Закону і Порядку.

Вирішуючи подану позивачем 2 заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої - третьої статті 29 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" у разі якщо інші держави, митні союзи або економічні угруповання обмежують реалізацію законних прав та інтересів суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України, у відповідь на такі дії можуть застосовуватися адекватні заходи.

У разі якщо такі дії завдають шкоди або створюють загрозу її заподіяння державі та/або суб`єктам зовнішньоекономічної діяльності, зазначені заходи можуть передбачати її відшкодування.

Заходи у відповідь на дискримінаційні та/або недружні дії інших держав, митних союзів або економічних угруповань здійснюються відповідно до законів України, міжнародних договорів України, загальноприйнятих правил, стандартів та норм міжнародного права.

Такими заходами є: застосування повної заборони (повного ембарго) на торгівлю; застосування часткової заборони (часткового ембарго) на торгівлю; позбавлення режиму найбільшого сприяння або пільгового спеціального режиму; запровадження спеціального мита; запровадження режиму ліцензування зовнішньоекономічних операцій; встановлення квот; інші заходи, передбачені законами та міжнародними договорами України.

У той же час, суд звертає увагу, що статтею 2 Договору про ЗВТ передбачена домовленість України та Республіки Білорусь про не застосування мит та інших платежів, еквівалентних миту, стосовно експорту товару, призначеного для митної території іншої Сторони, та/або імпорту товару, що походить з митної території іншої Сторони.

При цьому, стаття 19 Договору про ЗВТ передбачає порядок дії Сторони, якщо інша Сторона не виконує своїх зобов`язань за цим Договором, а саме, у разі, коли одна із Сторін вважатиме, що інша Сторона не виконує своїх зобов`язань за цим Договором і таке невиконання зобов`язань завдає або загрожує завдати шкоди економічним інтересам першої Сторони, обидві Сторони проводять консультації з метою взаємоприйнятного вирішення розбіжностей, що виникли.

У разі недосягнення згоди спір на вибір її Сторони передається на вирішення Економічного Суду СНД, якщо обидві Сторони є учасницями Угоди про статус Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав від 6 липня 1992 року, або комісії експертів відповідно до процедури вирішення спорів, передбаченої додатком 4 до Договору про ЗВТ, що є його невід`ємною частиною.

Отже вказане свідчить про те, що у разі, якщо Україна в особі Міністерства, Комісії встановила певні факти, що містять ймовірні ознаки не виконання Республікою Білорусь зобов`язань за Договором про ЗВТ, спірні питання повинні були врегульовуватись Україною та Республікою Білорусь шляхом: проведення консультацій з метою взаємоприйнятного вирішення розбіжностей, а у разі недосягнення згоди спір передавати на вирішення комісії експертів відповідно до процедури вирішення спорів, передбаченої додатком 4 до Договору про ЗВТ, що є його невід`ємною частиною.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що відповідно до частини 1 статті 8 Договору про ЗВТ, ніщо в цьому Договорі не обмежує права Сторони (митного союзу) застосовувати спеціальні захисні заходи. Такі заходи щодо промислових і сільськогосподарських товарів повинні застосовуватися тільки відповідно до статті XIX ГАТТ 1994, Угоди СОТ із захисних заходів та цього Договору.

Згідно з частиною 3 статті 8 Договору про ЗВТ у разі наміру однієї із Сторін (митного союзу) застосувати спеціальні захисні заходи ця Сторона (митний союз) не пізніше ніж за 30 днів до завершення розслідування інформує про такий намір інші Сторони, яких може торкнутися застосування заходу. Зацікавлені Сторони проводять консультації з метою знаходження взаємоприйнятного рішення.

З положень статті XIX ГАТТ 1994 вбачається, що до вжиття будь-якою стороною захисних дій вона повинна подати письмове повідомлення сторонам, настільки завчасно, наскільки це можливо, і повинна надати сторонам, а також тим сторонам, які мають значну заінтересованість як експортери відповідного товару, можливість проведення з нею консультацій стосовно запропонованої дії.

Беручи до уваги викладене, суд зазначає, що при прийнятті рішення в порядку ст. 29 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", шляхом застосовування адекватних заходів до інших держав, митних союзів або економічних угруповань, які обмежують реалізацію законних прав та інтересів суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України, таке рішення має бути прийнято з проведенням консультацій із заінтересованими сторонами та з обов`язковим повідомленням Республіки Білорусь (в даному випадку) про намір застосування спеціального захист не пізніше ніж за 30 днів, невчинення чого може свідчити про грубе порушенням вимог ч. 3 ст. 8 Договору про ЗВТ.

Також суд звертає увагу, що відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 275 Митного кодексу України спеціальне мито, як заходи у відповідь на дискримінаційні та/або недружні дії інших держав, митних союзів та економічних угруповань, які обмежують реалізацію законних прав та інтересів суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України, встановлюється відповідно до Закону України "Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну" (надалі - "Закон про спеціальні заходи").

Згідно положень пункту 3 частини 1 статті 16 Закону про спеціальні заходи, Комісія може прийняти рішення про застосування спеціального заходу у вигляді установлення спеціального мита щодо імпорту в Україну, який є об`єктом спеціального розслідування ЛИШЕ, якщо зростання обсягу імпорту в Україну відбувається у таких розмірах та (або) у такі строки або на таких умовах, що заподіюється або існує загроза заподіяння значної шкоди, з метою захисту національних інтересів.

Тобто, лише встановлення факту зростання обсягу імпорту в Україну у таких розмірах та (або) у такі строки або на таких умовах, що заподіюється або існує загроза заподіяння значної шкоди в рамках проведення спеціального розслідування може бути застосовано спеціальне мито.

Спеціальне розслідування має проводитись відповідно до вимог Закону про спеціальні заходи, а рішення прийматись після оцінки всіх інтересів, включаючи інтереси національного товаровиробника та споживачів, вплив імпорту, що є об`єктом спеціального розслідування, на зайнятість населення, інвестиції національного товаровиробника та споживачів, а також на міжнародні економічні інтереси України.

Згідно частини 2 статті 17 Закону про спеціальні заходи заявники, імпортери, їх об`єднання (асоціації), споживачі та їх організації можуть у строки, визначені у повідомленні про порушення спеціального розслідування, повідомити свою точку зору та подати Міністерству інформацію щодо відповідності застосування спеціальних заходів національним інтересам для врахування її при прийнятті Комісією відповідного рішення. Така інформація або її відповідне резюме може передаватися Міністерством іншим зазначеним у цій статті сторонам, які можуть подавати відповідні коментарі.

Заінтересовані сторони можуть вимагати від Міністерства проведення слухань. Такі вимоги задовольняються, якщо вони подаються Міністерству в письмовій формі у строки, визначені у повідомленні про порушення спеціального розслідування, та якщо в них зазначаються особливі з точки зору національних інтересів причини для проведення таких слухань у Міністерстві (ч. 3 ст. 17 Закону про спеціальні заходи).

Міністерство розглядає інформацію, подану стороною відповідно до частини другої цієї статті, та визначає, якою мірою ця інформація є показовою. Результати цього розгляду та висновок про обґрунтованість цієї інформації подаються Комісії. Резюме висновків членів Комісії, які розглядалися на засіданні Комісії, враховуються Міністерством у пропозиціях, що подаються ним Комісії відповідно до цього Закону (ч. 4 ст. 17 Закону про спеціальні заходи).

Міністерство публікує в газеті відомості про виявлені ним факти та висновки з усіх фактичних та правових аспектів з питань, зазначених у цій статті (ч. 5 ст. 17 Закону про спеціальні заходи).

Згідно зі ст. 23 Закону про спеціальні заходи Міністерство закордонних справ України нотифікує уряд країни експорту про порушення, проведення або закінчення спеціального розслідування та (або) застосування заходів, передбачених цим Законом.

Як було встановлено вище, оскаржуване рішення, прийнято за результатами поданих Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України матеріалів, згідно яких встановлено, що Урядом Республіки Білорусь створені штучні бар`єри відносно імпортованих з України колісних транспортних засобів у вигляді утилізаційного збору та нерівних умов участі у державних закупівлях, у результаті чого ускладнюється доступ продукції українських підприємств на ринок Республіки Білорусь.

Беручи до уваги викладене, суд зазначає, що матеріали справи не місять доказів вчинення відповідачами, станом на час прийняття оскаржуваного рішення, дій, передбачених статтею 2, 8, 19 Договору про ЗВТ, статті XIX ГАТТ 1994, статтею 3 Угоди СОТ про захисні заходи, пунктом 2 частини 3 статті 275 Митного кодексу України, та Закону України "Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну".

При цьому, в поданій заяві про забезпечення адміністративного позову та самому позові позивач 2 також заперечує існування вказаних обставин.

Тобто, беручи до уваги викладене, суд зазначає, що оскаржуване рішення прийнято без врахування положень статті 2, 8, 19 Договору про ЗВТ, статті XIX ГАТТ 1994, статті 3 Угоди СОТ про захисні заходи, пункту 2 частини 3 статті 275 Митного кодексу України, Закону України "Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну", що в свою чергу свідчить про очевидну протиправність рішення відповідача 1 та порушення при цьому прав та інтересів позивача 2, тобто про наявність підстав, визначених п. 2 ч. 2 ст. 150 КАС України.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що оскільки рішення Комісії №486/2021/4411-03 набрало чинності 02.05.2021 року, позивач 2 зобов`язаний сплачувати 35 % митної вартості за весь товар, який підпадає під дію рішення і вартість якого вже зафіксована в договорах поставки, укладених з українськими підприємствами.

Отже, у зв`язку з прийняттям оскаржуваного рішення щодо позивача 2, який здійснює імпорт Товару з Республіки Білорусь, фактично, буде вимушений сплачувати незаконно встановлене мито та нести додаткове фінансове навантаження за протиправним Рішенням Комісії у випадку не вжиття судом заходів забезпечення позову.

Судом досліджено надані до заяви про забезпечення адміністративного позову копії договорів постачання № 13/КОРП-ПАЗ/291 від 17.03.2021 року, № 15-1/КОРП/291 від 29.03.2021 року, від №СТ/03-01 від 22.03.2021 року, № СТ/03-02 від 25.03.2021 року та додатки до них.

Суд з урахуванням наданих доказів, при вирішення заяви про забезпечення позову, бере до уваги той факт, що станом на дату подання даної заяви про забезпечення позову ТОВ «СТРІТ АВТО» укладено договорів поставки Товару на загальну суму більше 20 000 000, 00 гривень за ціною, яка не враховувала спеціальне мито, встановлене оскаржуваним рішенням, а відтак, на думку суду існує очевидний ризик того, що до розгляду даної справи по суті контрагенти ТОВ «СТРІТ АВТО» вчинятимуть дії по розірванню договорів поставок, що в свою чергу призведе до фінансової нестабільності останнього.

Отже, суд вважає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову, до ухвалення рішення в даній адміністративній справі, істотно ускладнить ефективний захист порушених прав та інтересів позивача 2, за захистом яких він звернувся до суду, тобто існування підстав, визначених п. 1 ч. 2 ст. 150 КАС України.

Поряд з цим, суд зазначає, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Таким чином, суд зазначає, що оскільки факт судового оскарження рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі №486/2021/4411-03 "Про встановлення фактів дискримінаційних та недружніх дій з боку Республіки Білорусь щодо законних прав та інтересів суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України - підприємств автомобілебудування та застосування адекватних заходів у відповідь" не зупиняє його дію, суд приходить до переконання про наявність підстав для вжиття судом заходів забезпечення адміністративного позову у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

У той же час, при вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд в контексті приписів ч.2 ст.151 КАС України оцінив співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, вжиті заходи забезпечення позову у спірних правовідносинах, на думку суду, за вказаних вище обставин та доводів заявника, є співмірними із можливими негативними наслідками суспільним інтересам та правам позивача 2та інших осіб, що можуть бути завдані у випадку їх незастосування.

У той же час, суд приймає до уваги ту обставину, що заходи забезпечення позову, що вживаються, стосуються виключно частини оскаржуваного рішення, яка застосовується до товару, що імпортується позивачем 2.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що у рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, вказані вище обставини та доводи, наведені заявником в заяві про забезпечення позову, свідчать про наявність очевидних ознак протиправності рішення відповідача 1, а також про те, що у разі невжиття заходів забезпечення позову, до ухвалення рішення в даній адміністративній справі, буде істотно ускладнений ефективний захист порушених прав та інтересів позивача 2, за захистом яких він звернувся до суду, тобто про наявність підстав, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України та доведення відповідних обставин позивачем 2.

Таким чином, суд приходить до переконання про необхідність задоволення заяви позивача 2 про забезпечення адміністративного позову, шляхом зупинення дії рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі №486/2021/4411-03 "Про встановлення фактів дискримінаційних та недружніх дій з боку Республіки Білорусь щодо законних прав та інтересів суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України - підприємств автомобілебудування та застосування адекватних заходів у відповідь" в частині запровадження спеціального мита щодо імпорту в Україну товару походженням із Республіки Білорусь, які імпортуються Товариством з обмеженою відповідальністю «СТРІТ АВТО», що має наступний опис:

- моторні транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, включаючи водія, нові, що класифікуються за кодами 8702 10 11 10, 8702 10 11 ЗО, 8702 40 00 10, 8702 40 00 90, 8702 90 11 00, 8702 90 31 00, 8702 90 90 00 згідно з УКТЗЕД;

- моторні транспортні засоби для перевезення вантажів з поршневим двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем) з повною масою транспортного засобу понад 5 т, але не більш як 20 т та з повною масою транспортного засобу понад 20 т, нові (за виключенням автомобільних шасі з кабіною), що класифікуються за кодами 8704 22 91 00 та 8704 23 91 00 згідно з УКТЗЕД;

- окремі моторні транспортні засоби спеціального призначення, а саме: автомобілі вантажні для аварійного ремонту, автокрани, автомобілі прибиральні для доріг, автомобілі поливомийні, автомобілі-майстерні, автогідропідйомники, нові, що класифікуються за кодами 8705 10 00 00 та 8705 90 80 90 згідно з УКТЗЕД.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 150-154, 156, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

1. Заяву про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРІТ АВТО» задовольнити.

2. Зупинити дію рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі №486/2021/4411-03 "Про встановлення фактів дискримінаційних та недружніх дій з боку Республіки Білорусь щодо законних прав та інтересів суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України - підприємств автомобілебудування та застосування адекватних заходів у відповідь" в частині запровадження спеціального мита щодо імпорту в Україну товару походженням із Республіки Білорусь, які імпортуються Товариством з обмеженою відповідальністю «СТРІТ АВТО», що має наступний опис:

- моторні транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, включаючи водія, нові, що класифікуються за кодами 8702 10 11 10, 8702 10 11 30, 8702 40 00 10, 8702 40 00 90, 8702 90 11 00, 8702 90 31 00, 8702 90 90 00 згідно з УКТЗЕД;

- моторні транспортні засоби для перевезення вантажів з поршневим двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем) з повною масою транспортного засобу понад 5 т, але не більш як 20 т та з повною масою транспортного засобу понад 20 т, нові (за виключенням автомобільних шасі з кабіною), що класифікуються за кодами 8704 22 91 00 та 8704 23 91 00 згідно з УКТЗЕД;

- окремі моторні транспортні засоби спеціального призначення, а саме: автомобілі вантажні для аварійного ремонту, автокрани, автомобілі прибиральні для доріг, автомобілі поливомийні, автомобілі-майстерні, автогідропідйомники, нові, що класифікуються за кодами 8705 10 00 00 та 8705 90 80 90 згідно з УКТЗЕД.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СТРІТ АВТО» (, 04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 21)

Боржник: Міжвідомча комісія з міжнародної торгівлі (код ЄДРПОУ відсутній, 01008, м. Київ, вул. М. Грушевського, 12/2).

Ухвала набирає чинності з 18.06.2021 року і підлягає негайному виконанню на підставі ч. 1 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України

Ухвала може бути пред`явлена до виконання до 18.06.2024 року.

Відповідно до частини статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя І.М. Погрібніченко