Справа № 500/1822/20
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/1822/20 пров. № А/857/6260/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Шевчук С.М., Хобор Р.Б.,

за участі секретаря судового засідання Гром І.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

представники позивача: Наулік А.Г., Чорноткач Н.З.

представник відповідача: не з`явився

представник відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року у справі № 500/1822/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Тернопільська обласна прокуратура про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Мірінович У.А.,

час ухвалення рішення 13 год. 50 хв.,

місце ухвалення рішення - м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення 05.02.2020,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 1276-1254/М-02/8-1900/20 від 26.06.2020 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугою років у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01.04.2020 перерахунок та виплату призначеної пенсії за вислугою років ОСОБА_1 , з розрахунку 60% від суми місячної заробітної плати, яка визначена висновком №7 судової економічної експертизи судового експерта від 22.02.2019 та складає 59003 грн 43 коп., без обмеження її граничного розміру, з урахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Конституційний Суд України 13.12.2017 прийняв рішення №7-р(ІІ)/2019 у справі №3-209/2018 (2413/18, 2807/19), яким визначив порядок та механізм перерахунку пенсії пенсіонерам органів прокуратури, а відтак з метою реалізації свого права, позивачем станом на 12.06.2020 вп`яте подав заяву про проведення перерахунку пенсії на підставі постанови КМУ №657 відповідно до висновку судової економічної експертизи №7 від 22.02.2019, однак відповідач 26.06.2020 листом № 1276-1254/М-02/8-1900/20 у проведенні перерахунку пенсії на підставі висновку експерта відмовив.

Позивач вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про відмову у здійснені йому перерахунку пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657 на підставі довідки прокуратури Тернопільської області та висновку судово-економічної експертизи №7 від 22.02.2019 про розрахункове та документальне підтвердження фактичного розміру заробітної плати ОСОБА_1 , з якого необхідно здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугою років, не відповідають положенням Конституції України та Законам України.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права та невстановлення всіх обставин справи, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу зокрема обґрунтовує тим, суд першої інстанції прийшов до висновку, що до спірних правовідносин підлягає застосування положення постанови Кабінету Міністрів України від 11 груддя 2019 року № 1155 «Про умови оплати праці прокурорів» та вказав на те, що згідно п. 7 вказаної постанови зміна розмірів посадових окладів для працівників прокуратури не є підставою для перерахунку пенсій, що призначені згідно із Законом України «Про прокуратуру».

Апелянт вважає вказані висновки суду помилковими, оскільки постанова № 657 є належним нормативно-правовим актом для визначення заробітної плати працівників прокуратури, а відтак є підставою для перерахунку пенсії з 01 квітня 2020 року (з дня звільнення позивача з органів прокуратури), а дія постанови КМУ № 1155 від 11.12.2019 поширюється виключно на працівників Офісу Генеральної прокуратури, обласних, окружних прокуратур та прирівняних до них, до яких ОСОБА_1 не відноситься.

Зазначає, що твердження суду про те, що для реалізації позивачем права на перерахунок пенсії, визначеного статтею 86 Закону № 1697-VII (у редакції, чинній з 13 грудня 2019 року), обов`язковою умовою є прийняття урядом нової постанови про підвищення заробітної плати працівникам прокуратури, є хибним з огляду на те, що на момент прийняття Конституційним Судом України зазначеного Рішення вже існувала суттєва різниця в оплаті праці чинних працівників прокуратури та розмірі заробітних плат, з яких розраховані пенсії прокурорських пенсіонерів. Вважає, що така нерівність має усуватись ПФУ шляхом беззастережного (відносно дати ухвалення рішення про збільшення заробітку діючих працівників прокуратури) задоволення заяв позивача про перерахунок пенсії, поданих після 13 грудня 2019 року.

Також вважає, що висновок суду І інстанції про те, що позивач не має право на перерахунок пенсії відповідно до статті 86 Закону № 1697-VII з 13 грудня 2019 року на підставі постанови № 657 є помилковим та таким, що суперечить правовим висновкам Верховного Суду постановленим у п. 68 рішення від 14 вересня 2020 року в зразковій справі №560/2120/20.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представників, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 15.06.2015 року відповідачем призначено позивачу пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ в редакції від 01.04.2015.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 з 30.10.2018 продовжував працювати на посаді прокурора, відтак пенсія за вислугу років, яку йому призначено з 15.06.2015 року, виплачувалася в розмірі, визначеному Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

01.04.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою в якій зазначив, що Пенсійним фондом йому проводиться виплата пенсії з обмеженням суми отримання через перебування на роботі, однак наказом прокурора Тернопільської області №207 к від 31.03.2020 ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора та органів прокуратури області за власним бажанням, відтак просив відповідача здійснювати з 01.04.2020 року виплату призначеної пенсії за вислугу років у повному розмірі.

За наслідками розгляду заяви, відповідач листом від 07.05.2020 року №748-739/М-02/8-1900/20 надав відповідь, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, на підставі заяви позивача від 01.04.2020 року та додатково поданих документів, проведено перерахунок пенсії позивача у зв`язку із звільненням та поновлено виплату пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Окрім цього зазначено, що Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» № 654 від 16.07.2008 передбачено, що непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні дітей до 18 років, надбавка до пенсії за вислугу років передбачена Законом України «Про пенсійне забезпечення» і «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виплачується у розмірі 150 гривень на кожну дитину. Оскільки одна із трьох дітей позивача досягла повноліття, то відповідачем встановлено надбавку лише на двох неповнолітніх дітей.

12.06.2020 ОСОБА_1 повторно звернувся до відповідача із заявою у якій зокрема зазначив, що пенсійний орган відновлені пенсійні виплати перерахував не на підставі постанови КМУ №657 від 30.08.2017, у зв`язку із підвищенням розмірів окладів та класного чину прокурора, та відповідно до поданої позивачем заяви та висновку економічної експертизи № 8 від 22.02.2019. Із врахуванням зазначених обставин просив пенсійний орган повторно здійснювати йому з 01 квітня 2020 року перерахунок пенсії як непрацюючому пенсіонеру органів прокуратури та виплату призначеної пенсії за вислугою років з розрахунку 60% від суми місячної заробітної плати, яка визначена висновком судової економічної експертизи №7 від 22.02.2019 та складає 59003,43 грн. без обмеження її граничного розміру, з урахуванням раніше проведених виплат.

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, листом від 26.06.2020 року 31276-1254/М-02/8-1900/20, за результатами розгляду заяви від 12.06.2020 року повідомило про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивача.

Так, зокрема пенсійний орган зазначив про те, що відповідно до листа Офісу генерального прокурора № 21-698-ВИХ-20 від 02.2020, яким врегульовано порядок дій при перерахунку пенсій працівникам прокуратури у зв`язку з прийняттям Другим сенатом Конституційного суду України 13.12.2019 Рішення №7-р (ІІ)/2019, перерахунок пенсій особам, які продовжують працювати на посадах прокурорів, проводиться у зв`язку з індивідуальними змінами, що впливають на збільшення заробітної плати. Перерахунок пенсії проводиться за зверненнями пенсіонерів до Пенсійного фонду України на підставі довідок про заробітну плату.

Відповідач у листі також зазначив про те, що довідка про заробітну плату для призначення (перерахунку пенсії) видається установою, в якій працювала особа, а представлений висновок №7 судово-економічної експерт 22.02.2019, в якому вказана заробітна плата згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657, не може слугувати підставою для проведення перерахунку пенсії.

Не погодившись із таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся із позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку та виплаті пенсії, виходячи з розрахунку 60 % від суми місячної заробітної плати на підставі висновку судового експерта № 07 від 22.02.2019 року, без обмеження граничного розміру з урахуванням раніше проведених виплат є законними. Також суд зазначив про те, що висновок судово-економічної експертизи від 22.02.2019 №07 не є обставиною, що тягне за собою зміну розміру пенсії позивача, та не є документом який може бути достатньою та самостійною підставою для перерахунку пенсій. Отже, факт ненадання позивачем необхідного обсягу документів, який передбачено діючим законодавством, що регулює спірні правовідносини, є достатньою підставою для відмови у задоволенні позову.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України врегульовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Базовим (рамковим) нормативно-правовим актом, який визначає права, принципи, підстави, механізм та умови призначення, перерахунку і виплати пенсії за вислугу років працівникам органів прокуратури був і є Закон України «Про прокуратуру»: до 15 липня 2015 року-Закон № 1789-ХІІ, з цієї дати-Закон України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ (далі- Закон № 1697-VІІ).

Умови пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури до 15 липня 2015 року визначалися статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ.

Так, за ч.1 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Така пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно з ч.13 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ).

В подальшому, з 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі-Закон № 76-VIII), яким, зокрема, ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Отже, після 01 січня 2015 року повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури законодавець делегував Кабінету Міністрів України.

15 липня 2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ, згідно з підпунктом 1 пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, Закон № 1789-ХІІ, крім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1.

Частиною 20 статті 86 Закону № 1697-VІІ передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, на час звернення позивача до органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії, частини 13 та 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які визначали право на перерахунок пенсії працівникам прокуратури, втратили чинність, а визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України.

В той же час, слід зазначити, що впродовж 2015-2019 років Кабінетом Міністрів України не визначалося умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

Рішенням Конституційного Суду України № 7-р(ІІ)/2019 від 13 грудня 2019 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, положення ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яке визнане неконституційним, втратило чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення № 7-р(ІІ)/2019.

При цьому, у вказаному Рішенні установлено такий порядок його виконання:

-частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

-частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

«20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Зазначене рішення Конституційного Суду України стало підставою для звернення пенсіонерів, які отримують пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру», за отриманням актуальних довідок про заробітну плату та згодом до органів Пенсійного фонду України із заявами про перерахунок пенсії на підставі цих довідок.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, позивач не подавав до ГУ ПФУ в Тернопільській області довідки про складові заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходили службу в органах прокуратури на момент виникнення у останнього права на перерахунок, натомість разом з заявою про перерахунок пенсії надав висновок судового експерта № 07 від 22.02.2019, яким здійснено розрахунок розміру заробітної плати ОСОБА_1 для перерахунку пенсії для за вислугою років, які містяться у розрахунку який здійснений позивачем самостійно та двох довідках прокуратури Тернопільської області (№ 117 від 21.06.2016 та № 19-629-18 від 08.02.2018).

Відповідно до частин 2 та 4 Закону України «Про прокуратуру» пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Посадовий оклад, надбавки за вислугу років під час призначення пенсії враховуються в розмірах за останньою займаною посадою прокурора, встановлених на момент виникнення права на перерахунок пенсії за вислугу років.

В той же час, відповідно до статті 49 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Вказаною правовою нормою законодавчо закріплено право особи на отримання інформації про фактичний розмір заробітної плати, саме у роботодавця. А отже, довідка про складові заробітної плати ОСОБА_1 має бути видана за його останнім місцем роботи.

Отже зважаючи на те, що висновок експерта не є документом, за наявності якого виникають підстави для перерахунку пенсії працівника прокуратури, колегія суддів вважає, що органом пенсійного фонду правомірно відмовлено позивачу в перерахунку пенсії, у зв`язку з прийняттям Рішення Конституційного Суду України № 7-р(ІІ)/2019 від 13 грудня 2019 року яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правової оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року у справі № 500/1822/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Р. Б. Хобор
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 17 червня 2021 року