Справа № 280/5998/20
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2021 року м. Дніпросправа № 280/5998/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року (суддя 1-ї інстанції Сіпака А.В.) у справі №280/5998/20 за позовом Приватного акціонерного товариства "Електротехнологія" до Головного управління ДПС у Запорізькій області про зобов"язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

02.09.2020р. Приватне акціонерне товариство "Електротехнологія" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області про зобов`язання відповідача вчинити певні дії - внести зміни до інтегрованої картки платника податків Приватне акціонерне товариство "Електротехнологія" шляхом виключення з неї відомостей про наявність податкового боргу з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) станом на 30 червня 2017 року.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що згідно відомостей які містяться в інтегрованій картці позивача щодо сплати податку на додану вартість, станом на 30.06.2017 року наявна заборгованість в розмірі 418262,07 грн. Однак, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2018 у справі № 808/2696/17 та рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01.11.2018 року у справі № 0840/2785/18 було встановлено, що станом на 30.06.2017 року наявність податкового боргу позивача з податку на додану вартість не підтверджена, а в стягненні цього податкового боргу було відмовлено. Тому позивач вважає, що вилучення такої недостовірної інформації є безумовним обов`язком податкового органу.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року позов задоволено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не враховано наявність у позивача податкового боргу з податку на додану вартість починаючи з 2014 року, наявність судових рішень про відмову у стягненніборгу грунтуються у неоведенні їсаме заявленої суми, а не взагалі такого борргу.

Позивачем подано відзив на апеляційну сукаргу в якому просить відмовити у її задоволенні, оскільки всі суми податкового боргу були погашені.

Сторони повідомлені про день розгляду справи.

В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є платником податку на додану вартість та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Запорізькій області, Вознесенівське управління у м. Запоріжжі, Вознесенівська ДПІ (Дніпровський район м. Запоріжжя).

Відповідно до інформації, що містяться в інтегрованій картці платника щодо сплати податку на додану вартість, станом на 30.06.2017 року у позивача наявна заборгованість в розмірі 418262,07 грн. Вид бюджету 30 (державний бюджет). Код класифікації доходів бюджету 14010100 (податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01.11.2018 по справі № 0840/2785/18 задоволено позов Приватного акціонерного товариства "Електротехнологія" до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькі області № від 30.05.2018. Рішення набрало законної сили 25.03.2019. Обґрунтовуючи власне рішення у справі № 0840/2785/18, судом було зазначено наступне: "Щодо тверджень відповідача (Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області) про те, що відповідно до інтегрованої картки платника податків з податку на додану вартість у позивача (ПРАТ Електротехнологія) станом на 30.06.2017 наявний податковий борг у розмірі 418262,07 грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 04.10.2017 по справі № 808/2696/17 позов Головного управління Державної фіскальної служби в Запорізькій області до Приватного акціонерного товариства Електротехнологія про стягнення податкового боргу за податковими деклараціями за період з січня по червень 2017 - задоволений. Стягнуто з рахунків ПАТ Електротехнологія в банках, а також за рахунок готівки податковий борг з податку на додану вартість в сумі 167459,19 грн. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2018 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Електротехнологія задоволено. Скасовано постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 04.10.2017. В задоволенні позову Головного управління Державної фіскальної служби в Запорізькій області відмовлено. В постанові Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2018 зазначено: Оскільки згідно наданих платіжних доручень за спірний період ПАТ Електротехнологія сплачений податок на додану вартість 426195 грн. та в заяві про зменшення суми стягнення до 167459,19 грн. заявлена сума ніяким чином не обґрунтована, на адресу ГУ ДФС в Запорізькій області направлявся запит про надання детального розрахунку заявленого до стягнення податкового боргу в сумі 167459,19 грн., із зазначенням: виду несплаченого податку, періоду виникнення боргу, підстав виникнення податкового зобов`язання (податкове повідомлення-рішення чи самостійно задекларовано платником податку)." Таким чином судом, було підтверджено, відсутність боргу у позивача з січня по червень 2017. Враховуючи те, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2018 встановлено сплату позивачем задекларованих сум за податковими деклараціями за січень червень 2017 року, то твердження відповідача про те, що у позивача станом на 30.06.2017 наявний податковий борг у розмірі 418262,07 грн. нічим не підтверджений".

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2018 ухвалена у справі № 808/2696/17 (набрала законної сили 26.06.2018), стосувалася узгодженої суми грошового зобов`язання за самостійно поданими:

- декларації з податку на додану вартість № від 17.02.2017 за січень, якою самостійно визначено до сплати 35130гр термін сплати 02.03.2017 (частково сплачено 12150гр36коп);

- декларації з податку на додану вартість № від 19.04.2017 за березень, якою самостійно визначено до сплати 101 007гр, термін сплати 30.04.2017;

- декларації з податку на додану вартість № від 18.05.2017 за квітень, якою самостійно визначено до сплати 94025гр, термін сплати 30.05.2017;

- декларації з податку на додану вартість № від 19.06.2017 за травень, якою самостійно визначено до сплати 59222гр, термін сплати 30.06.2017;

- декларації з податку на додану вартість № від 20.07.2017 за червень, якою самостійно визначено до сплати 136 811гр, термін сплати 30.07.2017.

За несвоєчасну сплату узгодженої суми грошового зобов`язання нарахована пеня в розмірі 9626 грн 82 коп у відповідності до пункту 129.1.1 статті 129 Податкового Кодексу України.

Судом було встановлено сплату позивачем зазначених задекларованих сум, а твердження відповідача про те, що у позивача станом на 30.06.2017 наявний податковий борг у розмірі 418262,07 грн. визначено не підтвердженим.

Таким чином, вищевказаними рішеннями судів, крім іншого, встановлено також погашення позивачем податкових зобов`язань, що виникли на підставі:

1) податкової декларації з податку на додану вартість № від 17.02.2017 (термін сплати 02.03.2017) в сумі 35 130,00 грн;

2) податкової декларації з податку на додану вартість № від 19.04.2017 (термін сплати 30.04.2017) в сумі 101 007,00 грн;

3) податкової декларації з податку на додану вартість № від 18.05.2017 (термін сплати 30.05.2017) в сумі 94 025,00 грн;

4) податкової декларації з податку на додану вартість № від 19.06.2017 (термін сплати 30.06.2017) в сумі 59 222,00 грн;

У відзиві відповідач послався на несплату позивачем крім вищезазначених податкових зобов`язань, також на наступні:

1) податкова декларація з податку на додану вартість № від 19.01.2017 (термін сплати 30.01.2017) в сумі 122 373,64 грн;

2) уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № від 01.12.2016 в сумі 2220,00 грн;

3) уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № від 17.02.2017 в сумі 67,00 грн.

Проте ця декларація, а також уточнюючі розрахунки були погашені позивачем своєчасно та в повному обсязі, що підтверджується відомостями з електронного кабінету платника податків та інтегрованої картки платника податків.

Так станом на 30.01.2017 у позивача виник обов`язок з погашення податкової декларації з податку на додану вартість № від 19.01.2017 з терміном погашення 30.01.2017 в сумі 234026,00 грн. Відповідно до відомостей, з електронного кабінету платника податків та інтегрованої картки платника податків, сума в розмірі 234026,60 грн сплачена в повному обсязі 25.01.2017 відповідно до платіжного доручення № 9641122 від 25.01.2017 Державного казначейства України. Таким чином, станом на 30.01.2017 задекларована сума була повністю сплачена позивачем. Аналогічно і сума податкового зобов`язання відповідно до уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № від 01.12.2016 в сумі 2220,00 грн. була погашена 22.02.2017 згідно платіжного доручення № 9841317 від 22.02.2017. Сума податкового зобов`язання відповідно до уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № від 17.02.2017 в сумі 67,00 грн. була погашена 17.02.2017 згідно платіжного доручення № 3865 від 17.02.2017.

Позивач досліджуючи інформацію інтегрованої кратки за платежем податку на довону вартість вважає, що така містить неточності, звернувся до суду із зазначеним позвом.

Суд першої інстанції задовольняючи позов з посиланням на Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

З 10 червня 2016 року набув чинності Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 7 квітня 2016 року №422? ? ? ? (далі - Порядок №422).

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку №442, зокрема, встановлено, що ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу. Інформаційна система органів ДФС після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій.

У розділі VII Порядку №442 визначений механізм перенесення до ІКП результатів адміністративного та/або судового оскарження рішень органів ДФС та методи контролю достовірності відповідних показників, положеннями якого передбачено, що інформація, внесена та збережена відповідальним юристом в інформаційній системі, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, щодня автоматично відображається в реєстрі "Апеляційне та судове оскарження" підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи.

Аналіз наведених правових норм свідчить про наявність у платника податків матеріально-правового інтересу в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру податкових вигод та податкових зобов`язань платника податків, та можливості вирішення питання в судовому порядку щодо коригування таких відомостей.

Аналогічний правовий висновок викладено і в постановах Верховного Суду від 13 лютого 2018 року по справі №816/2042/16, від 26 лютого 2019 року по справі №805/4374/15-а.

Проте матеріали справи не містять доказів звернення позвачем до податкового органу щодо неправильності відображення даних в інтегрованій картці з вимогою про їх виправлення, та в чому вони полягають. Також відсутня відмова податкового орагну у вчинені певних дій.

Так суд першої інстанції зобов`язуючи відповідача вчинити певні дії не встановив протиправність дії останнього або бездіяльність.

Дії та бездіяльність відповідача не оскаржена і позивачем.

Невизнаючи дії або бездіяльнісить пордаткового органу протиправними, відсутні правові підстави і зобов`язання вчинити певні дії останнім.

Крім того, позивач стверджує взагалі про відсутність наявності податкового боргу з податку на додану вартість станом на 30.06.2017р., з посиланням на судові рішення у справі № 808/2696/17 та у спправі №0840/2785/18.

Проте у справі № 808/2696/17 відмовлено у стягнення податкового боргу з підстав недоведеності суми стягнення, а у спправі №0840/2785/18 скасовано рішення про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань, що не можу свідчити про відсутність у позивача наявності податкового боргу станом на 30.06.2017р.

Також наявність інтегрованої карти платника податків позивача, що міститься в матеріалах справи не свідчить про безумовну відсутність податкового боргу з податку на додану вартість станом на 30.06.2017р. (а.с 71-81)

Таким чином доводи позивача про наявність підстав про зобов`язання відповідача вчинити дії по внесенню змін до інтегрованої картки платника податків позивача шляхом виключення з неї відомостей про наявність податкового боргу з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) станом на 30 червня 2017 року.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права та невірно надав оцінку обставинам справи та їх доказам, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року у справі №280/5998/20 скасувати та прийняти у справі нове судове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя: А.А. Щербак