Справа № 280/3395/21
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

17 червня 2021 року Справа № 280/3395/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (надалі відповідач) у якому просить суд:

-визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо перерахунку пенсії за віком з 15.10.2018 без урахуванням вимог ст.40 Закону з моменту призначення їй пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки та неврахування стажу роботи ОСОБА_1 у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»

-здійснити перерахунок та виплатити пенсію за віком ОСОБА_1 з урахуванням вимог ст.40 Закону з моменту призначення їй пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 з урахуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати за період з 01.01.2007 по 31.12.2018, з урахуванням коефіцієнта страхового стажу роботи у подвійному розмірі за період роботи з 01.08.2002 по 31.10.2020 з урахуванням проведених виплат з 15.10.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що позивачу 15.10.2018 вперше призначено пенсію за віком, але Відповідачем не вірно розраховано пенсійну виплату. Позивач має стаж роботи з 15.08.1991 у по 31.07.2002 в одинарному розмірі, з 01.08.2002 по 17.04.2004 року у подвійному розмірі, з 17.05.2004 по 21.06.2004 у подвійному розмірі; з 22.06.2004 по 31.12.2004 року в одинарному розмірі; з 01.01.2005 по 31.12.2005 у подвійному розмірі; з 01.01.2006 по 02.04.2007 в одинарному розмірі; з 03.04.2007 по 31.10.2020 у подвійному розмірі. Загалом Позивач має 688,5 місяців стажу роботи, а саме 57років 4 місяці. Відповідач здійснив невірно індивідуальний перерахунок стажу роботи Позивача та зазначив в одинарному розмірі перерахунок з 01.01.2004 по 31.10.2020 , що складає 515 місяців стажу роботи, а саме 42 роки 11 місяців 8 днів. Крім того, відповідач неправомірно при призначені пенсії 15.10.2018 Позивачу взяв середню заробітну плату в Україні для призначення пенсії за попередні три роки 2015р., 2016р., 2017р., замість 2016 та 2017 роки, як того вимагає законодавство. Позивач не згоден з такими діями відповідача, вважає їх такими, що вчинені з порушенням норм чинного законодавства. Просить з урахуванням відповіді на відзив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою судді від 30.04.2021 відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Представник відповідача проти адміністративного позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві (вх.25.05.2021 № 29726), відповідно до якого зазначено, що розмір пенсії позивача обчислено з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2016 та 2017 роки, отже відповідачем не порушено право позивача на обчислення розміру її пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2016 та 2017 роки. Крім того, зазначили оскільки Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» набрав чинності 01.01.2004, то в подвійному розмірі на підставі ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підлягають зарахуванню періоди роботи до 01.01.2004, а отже відповідачем під час призначення позивачу пенсії за віком та обчислення її розміру було правомірно враховано стаж після 01.01.2004 в одинарному розмірі. Просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд звертає увагу на наступне.

Позивачу 15.10.2018 вперше призначено пенсію за віком.

17.12.2020 Позивач звернулася з заявою до Відповідача про перерахунок пенсії за віком та врахування стажу роботи у подвійному розмірі з 01.08.2002 у відповідності до вимог ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

04.01.2021 Відповідач надав відповідь, у якій зазначив, що не врахування стажу роботи з періоду після 01.01.2004 в подвійному розмірі є правомірним з огляду на ст. 24 Закону України 1058- IV від 09.07.2003.

09.02.2021 Позивач звернулася з скаргою до Пенсійного Фонду України на неправомірні дії посадових осіб Головного Управління ПФУ в Запорізькій області в якій зазначила підстави врахування її стажу в подвійному розмірі та просила належним чином перерахувати страховий стаж та пенсійну виплату з урахуванням вимог ст.40 Закону з моменту призначення їй пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

25.03.2021 згідно відповіді ПФУ позивачу відмовлено у врахуванні стажу після 01.01.2004 у подвійному розмірі.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд виходить із наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

1 січня 2004 року набрав законної сили Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон 1058).

Згідно преамбули цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Позивач знаходиться на обліку у відповідача, що сторонами по справі не оспорювалось

15.10.2018 ОСОБА_1 призначено пенсію віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058ІV від 09.07.2003 ("далі - Закон № 1058).

Відповідно до ст. 40 Закону № 1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна лата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кзі + Кз2 + КзЗ + ...+ Кзп);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відповідно до пункту 4-4 розділу Прикінцеві положення Закону № 1058 з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Оскільки, позивачу призначено пенсію за віком з 15.10.2018, тому при обчисленні розміру пенсії відповідачем застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016 та 2017 роки - 5377,90 грн. з урахуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати за період з 01.07.2000 по 31.10.2018, що підтверджується матеріалами пенсійної справи позивача (а.с.39-64).

Таким чином, суд приходить до висновку відповідач не порушував право позивача на обчислення розміру її пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2016 та 2017 роки, отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо зарахування у подвійному розмірі періоду роботи з 01.08.2002 по 31.10.2020 в КУ «Обласна туберкульозна лікарня» ЗОР.

Пільговий стаж позивача обчислено у відповідності до записів в трудовій книжці та довідки від 11.09.2018 № 301 виданої КУ «Обласна туберкульозна лікарня» ЗОР. Період роботи позивача з 01.08.2002 по 31.12.2003 обчислено в подвійному розмірі.

Закон №1058-ІV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-КІІ (далі - Закон №1788-ХІІ).

Пунктом 16 розділу Прикінцеві положення Закону № 1058 визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно- правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Відповідно до статті 24 Закон №1058-ІУ страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Так, відповідно до статті 60 Закону №1788-XII робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших Інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Тобто, оскільки Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» набрав чинності 01.01.2004, то в подвійному розмірі на підставі ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підлягають зарахуванню періоди роботи до 01.01.2004.

Робота у туберкульозній лікарні до 1 січня 2004 року зараховується до страхового та пільгового стажу у подвійному розмірі, а період роботи у закладі після 01 січня 2004 року, в одинарному розмірі, бо обчислюється у подвійному розмірі тільки щодо визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 24.01.2019 у справі № 265/4648/14-а, від 11.10.2019 у справі № 329/553/17.

Таким чином, з огляду на викладені положення законодавчих норм, відповідачем під час призначення позивачу пенсії за віком та обчислення її розміру було правомірно враховано стаж після 01.01.2004 в одинарному розмірі.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовної заяви розподіл судових витрат в порядку ст. 139 КАС України судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Стрельнікова