Справа № 240/20517/20
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про відстрочення чи розстрочення виконання рішення суду,

зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення)

17 червня 2021 року м. Житомир справа № 240/20517/20

категорія 112030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лавренчук О.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправними дій, зобов"язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати неправомірними дії Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо не нарахування та невиплати разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій за 2020 рік в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити в повному обсязі разову грошову допомогу, як особі учаснику бойових дій за 2020 рік в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням вже проведеної виплат.

Рішенням суду від 11 березня 2021 року ухвалено: позов задовольнити. Визнати протиправною бездіяльність Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Зобов`язати Житомирський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій, недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплачених сум. Рішення набрало законної сили 13.04.2021.

До суду 14.06.2021 надійшла заява ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення у справі №240/20517/20 у якій просить суд змінити спосіб і порядок виконання вказаного рішення, із "зобов`язати нарахувати та виплатити" на "стягнути кошти з боржника".

Судове засідання для розгляду заяви про заміну способу виконання судового рішення призначене на 17.06.2021.

Відділом документального забезпечення суду 15.06.2021 зареєстровано заяву позивача про розгляд заяви без його участі.

До суду 16.06.2021 надійшло клопотання представника Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у якому відповідач просить задовольнити заяву позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Зважаючи на викладене та неявку учасників справи в судове засідання, керуючись приписами ч.9 ст.205, ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути заяву в порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши подану позивачем заяву, зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відтак, поняття спосіб і порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке стосується виконавчого провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій виконавцем відповідно до Закону України Про виконавче провадження. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту.

У свою чергу, пунктом 10 ч. 3 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VIII) виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону №1404-VIII за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Так, в обґрунтування поданої заяви позивач вказав, виплатити зазначені кошти Центр не має можливості, оскільки у 2021 році асигнування на виконання судових рішень та на здійснення доплати недоотриманої разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року Центру не передбачені, проведення видатків не у відповідності до паспорту бюджетної програми та кошторису згідно із положеннями статей 23, 48, 116 Бюджетного кодексу України є вчиненням бюджетного правопорушення. Центр звернувся до Мністерства соціальної політики України з проханням виділити асигнування на виконання судових рішень та здійснення доплати разової грошової допомоги за 2020 рік, питання залишається не вирішеним.

Відповідно до Закону Держава гарантує виконання рішень суду боржником за яким є Центр, однак лише за рішеннями щодо стягнення коштів з боржника. Позивач має право звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення із зобов`язанням виплатити кошти на стягнути кошти з боржника, також, керуючись Законом України «Про виконавче провадження» із такою заявою до суду може звернутись державний виконавець. У разі зміни судом способу виконання рішення із зобов`язання виплатити кошти на стягнути кошти з боржника, рішення виконується у спосіб встановлений статтею 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Окрім того, листом відповідач повідомив позивача про те, що відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішень суду боржником за якими є Центр, однак лише за рішеннями щодо стягнення коштів з боржника. Запропоновано звернутись до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення із зобов`язання виплатити кошти на стягнути кошти

Суд, проаналізувавши наявні матеріали справи, обґрунтування поданої заяви, та позицію боржника з приводу заяви про заміну способу виконання рішення, дійшов наступних висновків.

Слід відмітити, що на час розгляду вказаної заяви боржником не виконано рішення суду, оскільки у 2021 році асигнування на здійснення доплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 не передбачені.

При цьому, боржник не заперечує стосовно задоволення заяви державного виконавця, а також відмічає, що зміна способу виконання судового рішення, дозволяє гарантовано виконати судове рішення, а стягувачу отримати кошти.

У взаємозв`язку з наведеним, суд звертає увагу, що відповідно до положень ч. 3 ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі "Ковач проти України", пункт 59 рішення у справі "Мельниченко проти України", пункт 50 рішення у справі Чуйкіна проти України, тощо).

З наданих матеріалів справи, судом встановлено, що сума недоотриманої допомоги становить 6800,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також у спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Аналіз вищевикладеного, дає підстави для висновку, що завдання завданням адміністративного судочинства, є зокрема своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, виконання судового рішення є завершальною стадією судового процесу, в якій остаточно реалізується завдання адміністративного судочинства - ефективний захист та поновлення порушених прав.

У даному випадку, як вже зазначалося, рішення суду про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити недоотриману разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік не виконується, а тому подальше існування такого стану речей та невжиття ефективних заходів щодо виконання рішення суду може свідчити про відсутність в Україні ефективних механізмів правового захисту та порушення принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права.

Враховуючи вищевикладене та наведені вище обставини, які істотно ускладнюють виконання рішення суду по суті у визначений початково спосіб, суд дійшов висновку про зміну способу і порядку виконання рішення суду у даній справі на стягнення з відповідача визнаної ним же суми заборгованості перед позивачем.

Застосування такого способу виконання є найбільш ефективним за наявності відомостей про суму боргу та відсутності доказів відсутності коштів на рахунку відповідача.

При цьому, судом враховується, що зміна способу і порядку виконання не змінює та не зачіпає суті самого судового рішення, сутністю якого є поновлення прав позивача на отримання законної разової допомоги до 5 травня за 2020 рік, у розмірі передбаченому Законом.

Керуючись статтями 243, 248, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення по справі, - задовольнити.

Змінити спосіб і порядок виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року у справі №240/20517/20 в частині "Зобов`язати Житомирський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій, недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплачених сум", встановивши новий спосіб і порядок виконання рішення суду - стягнути з Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік, в сумі 6800 грн (шість тисяч вісімсот) гривень 00 коп (розмір п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням проведеної виплати за 2020 рік).

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Лавренчук