Справа № 400/6080/20
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 р. № 400/6080/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, вул. Фалєєвська, 14, м.Миколаїв,54001,

про:стягнення недоплаченого середнього заробітку в розмірі 22 517,06 грн.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на його користь недоплаченої середньої заробітної плати в сумі 22517,06 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що працює на посаді судді Ленінського районного суду м. Миколаєва. За період з лютого 2020 року по вересень 2020 року перебував у відпустках та залучався до виконання військового обов`язку, проте до його суддівської винагороди відповідачем недоплачено 22517,06 грн. Позивач вважає, що виплата середньої заробітної плати в неповному обсязі є порушенням його на оплату праці.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначив, що позов ОСОБА_1 є необґрунтованим, тому задоволенню не підлягає. Також вказав, що суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік. При нарахуванні та виплаті позивачу суддівської винагороди, відповідач діяв в межах та в спосіб передбачений Конституцією України та законами України, та жодним чином не порушувало прав позивача. ТУ ДСА в Миколаївській області як розпорядник коштів нижчого рівня нараховував кошти відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. 9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 працює на посаді судді Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Як вказав позивач в позові, він у період з лютого по вересень 2020 року перебував у відпустках та залучався до виконання військових обов`язків всього 52 календарні дні, за які нараховано середній заробіток.

Рішеннями Миколаївського окружного адміністративного суду у справах 400/3754/19, 400/2279/20, 400/3215/20, 400/2642/20, 400/2551/20, 400/3742/20 з територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області на користь позивача стягнуто недоплачену суддівську винагороду за період з вересня 2019 року по серпень 2020 року на загальну суму 153722,27 грн.,

Позивач вважає, що відповідач недоплатив йому заробітну плату за час перебування у відпустках в розмірі 22517,06грн., тому звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого.

Статтею 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Частиною 1 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон 1402) визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 135 Закону № 1402 суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно з ч. 3 ст. 135 Закону № 1402 базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Частиною 4 ст. 135 вказаного Закону визначено, що до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти:

1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб;

2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб;

3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

Відповідно до наказу Ленінського районного суду м. Миколаєва №02в/г/2020 позивачу надано частину щорічної відпустки тривалістю 2 календарні дні.

Відповідно до наказу Ленінського районного суду м. Миколаєва №23в/г/2020 позивачу надано частину щорічної відпустки тривалістю 4 календарні дні.

Відповідно до наказу Ленінського районного суду м. Миколаєва №10в/г/2020 позивачу надано частину щорічної відпустки тривалістю 15 календарних днів.

Відповідно до наказу Ленінського районного суду м. Миколаєва №43в/г/2020 позивачу надано частину щорічної відпустки тривалістю 15 календарних днів.

Відповідно до наказу Ленінського районного суду м. Миколаєва №38в/г/2020 позивачу надано частину щорічної відпустки тривалістю 15 календарних днів.

Відповідно до наказу Ленінського районного суду м. Миколаєва №42в/г/2020 позивача відкликано з відпустки на 1 календарний день.

Відповідно до наказу Ленінського районного суду м. Миколаєва №43в/г/2020 позивача відкликано з відпустки на 1 календарний день.

Відповідно до наказу Ленінського районного суду м. Миколаєва №45в/г/2020 позивача відкликано з відпустки на 1 календарний день.

Відповідно до наказу Ленінського районного суду м. Миколаєва №46в/г/2020 позивача увільнено від виконання обов`язків на час проходження військових зборів із збереженням заробітної плати ст.119 КЗпП України та ст.29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до наказу Ленінського районного суду м. Миколаєва №47в/г/2020 позивачу надано додаткову відпустку у зв`язку із навчанням ст.12 Закону України «Про відпустки» та ст.216 КЗпП України.

Відповідно до наказу Ленінського районного суду м. Миколаєва №02в/г/2020 позивачу надано залишок щорічної відпустки тривалістю 9 календарних днів та частину щорічної відпустки тривалістю 1 календарний день.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що відповідачем виплачено позивачу суддівську винагороду за час перебування в відпустках за період з лютого 2020 року по вересень 2020 року тривалістю 52 днів.

Статтею 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу. Суддям, які мають стаж роботи більше 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.

Згаданою нормою, передбачено особливий порядок оплати щорічної відпустки суддів, відповідно до якого судді при виході у щорічну відпустку нараховуються: суддівська винагорода за дні, у які суддя перебуватиме у відпустці; допомога на оздоровлення в розмірі посадового окладу.

Зважаючи на викладене, при нарахуванні суддям коштів за час перебування у щорічній відпустці не підлягають застосуванню положення частини 2 статті 21 Закону України "Про відпустки" та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" в редакції закону № 553-XI передбачено, що у зазначеному максимальному розмірі не враховуються суми допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та оплата щорічної відпустки.

Таким чином, за час перебування судді у щорічній відпустці протягом 2020 року йому здійснюється виплата суддівської винагороди за дні, у які суддя перебуватиме у відпустці, та допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу у повному обсязі та без будь-яких обмежень, передбачених законом № 553-XI.

З огляду на викладене, посилання Позивача на те, що відповідачем середня заробітна плата за вищевказані 52 календарні дні була обчислена виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців, протягом яких було недоплачено суддівську винагороду на суму 153722,27 грн., тому з відповідача підлягає стягненню 22517,06 грн. з розрахунку 153722,27 грн./355 днів х 52 дні є необґрунтованою, оскільки при нарахуванні суддівської винагороди на період відпустки Відповідач не виходить з суми виплат за останні 12 місяців, а керується нормами ст. 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та визначає суму нарахувань виходячи з кількості днів відпустки та розміру суддівської винагороди, а не середнього розміру заробітної плати за останні 12 місяців.

З огляду на викладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судові витрати в справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (вул. Фалєєвська, 14, м. Миколаїв, 54001, ) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Мельник