Справа № 580/1899/21
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року справа № 580/1899/21
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Руденко А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Дубихвіст В.В.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Траченко І.В. (за ордером),

представника відповідача -1 Ярусевича Д.Ю., (за довіреністю),

представника відповідача -2 Костинського Я.О. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Командування Сил логістики Збройних сил України, військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення в запас, наказу про виключення зі списків особового складу частини, поновлення на військовій службі, зобов`язання нарахувати середній заробіток за час вимушеного прогулу, зарахування періоду вимушеного прогулу до вислуги років та строку, встановленого для присвоєння чергового військового звання, продовження контракту про проходження військової служби, стягнення моральної шкоди,-

встановив:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Командування Сил логістики Збройних Сил України (відповідач-1) та військової частини НОМЕР_1 (відповідач-2), як правонаступника військової частини НОМЕР_2 , в якій просить:

- визнати протиправним пункт 16 наказу Командування Сил логістики Збройних Сил України (по особовому складу) від 19.10.2020 за №131 про звільнення позивача з військової служби у запас за підпунктом «д» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та пункту 6 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.11.2020 №244 про виключення із списків особового складу частини та усіх видів забезпечення;

- скасувати пункт 16 наказу Командування Сил логістики Збройних Сил України (по особовому складу) від 19.10.2020 за №131 про звільнення позивача та пункт 6 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.11.2020 №244 про виключення із списків особового складу частини та усіх видів забезпечення;

- поновити позивача на військовій службі на посаді, яка не пов`язана із доступом до державної таємниці;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити позивачу матеріальне і грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, які позивач недоотримав внаслідок незаконного звільнення;

- зарахувати позивачу період вимушеного прогулу до вислуги років (як у календарному, так і у пільговому обчисленні) та до строку, встановленого для присвоєння чергового військового звання;

- продовжити контракт про проходження позивачем військової служби у Збройних Силах України на посаді офіцерського складу від 29.04.2016 на строк вимушеного прогулу;

- стягнути з Командування Сил логістики Збройних Сил України та військової частини НОМЕР_3 солідарно на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Обгрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначив, що перебував на військовій службі у Збройних Силах України з 24.05.1996. 22.06.2020 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №148 йому було припинено доступ до матеріальних носіїв секретної інформації та 27.07.2020 згідно з наказом №148 було увільнено від займаної посади начальника служби пального та мастильних матеріалів тилу 1647 окремого автомобільного батальйону Сил логістики Збройних Сил України і зараховано у розпорядження Командувача Сил логістики Збройних Сил України.

У подальшому позивач був звільнений з військової служби в запас за підпунктом «д» частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» через службову невідповідність.

Позивач вважає звільнення незаконним, оскільки згідно пункту 4.27 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра Оборони України від 10.04.2009 №170, він підлягав призначенню на рівнозначну або нижчу посаду, за якими не передбачено допуск до державної таємниці.

Відповідач-1 надав відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив. З посиланням на пункт 228 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 10.12.2008 №1153/2008 вказав, що посада, яка не передбачає допуску до державної таємниці, була відсутня, тому позивач правомірно був звільнений з військової служби з дотриманням процедури звільнення.

Відповідач-2 відзив на позов не надав. Представник відповідача-2 у судовому засіданні зазначив, що у військовій частині НОМЕР_2 були відсутні посади, які не передбачали допуску до державної таємниці.

18.05.2021 представник позивача подала відповідь на відзив, у якому вказала, що відповідач обгрунтовує дотримання процедури звільнення позивача лише посиланнями на норми чинного законодавства, проте не зазначає та не надає належним чином затверджену документацію чи витяги з неї щодо організаційної структури та штату Командування Сил логістики Збройних Сил України на підтвердження відсутності рівнозначних або нижчих посад, які не вимагають доступу до державної таємниці.

Також не наведено обгрунтувань і не надано доказів на підтвердження неможливості звільнення позивача за іншими підставами, передбаченими законодавством, зокрема, але не обмежуючись п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Звільнення позивача через службову невідповідність є неприйнятним для позивача з огляду на те, що він позбавлений можливості отримати пенсію за вислугу років за недостатністю п`яти місяців служби та права на отримання одноразової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний календарний строк служби.

Зазначає, що позивач неправомірно звільнений за п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через службову невідповідність під час особливого періоду.

Крім цього, від дати звільнення позивача з посади 27.11.2020 до дати його виключення зі списків особового складу військової частини 27.11.2020 минуло більш ніж 4 місяці і вказаний строк перевищує строк 2 місяці, передбачений п. 117 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 10.12.2008 №1153/2008.

Обгрунтовуючи спричинену моральну шкоду зазначає, що діагноз, що став перешкодою для доступу до державної таємниці, набутий під час проходження військової служби, втрата можливості продовження військової служби за кілька місяців до набуття права на пенсію за вислугу років викликала у нього відчуття нехтування державою його життєвого вибору захищати Вітчизну та територіальну цілісність України. Позивач втратив впевненість у своїх можливостях забезпечити достатній рівень безпеки та можливість належного забезпечення життя своєї родини. Пригнічений психологічний стан призвів до зниження активності його соціальних зв`язків, зайвої стурбованості, порушення сну.

Ухвалою від 12.04.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 11.05.2021 о 14.00 год.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача-1 проти позову заперечив. Крім того, зазначив, що позивач пропустив місячний строк звернення до суду, тому позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Представник відповідача-2 проти позову заперечив. У позові просив відмовити.

Заслухавши учасників справи, дослідивши надані письмові докази, суд встановив наступне.

Згідно контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 29 квітня 2016 року ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді начальника служби пального і мастильних матеріалів тилу 1647 окремого автомобільного батальйону Сил логістики Збройних Сил України. Контракт укладено строком на п`ять років.

Згідно з розпорядженням Управління СБУ України в Черкаській області від 15.06.2020 за №80д начальнику служби пального і мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 було скасовано допуск до державної таємниці за формою 3.

На підставі подання командира військової частини НОМЕР_2 від 13.07.2020 наказом Командувача Сил логістики Збройних Сил України від 27.07.2020 № 93 позивач був увільнений від займаної посади начальника служби пального і мастильних матеріалів тилу 1647 окремого автомобільного батальйону (військова частина НОМЕР_2 ) Сил логістики Збройних Сил України і зарахований у розпорядження Командувача Сил логістики Збройних Сил України

Наказом Командування Сил логістики Збройних Сил України (по особовому складу) від 19.10.2020 за №131 (пункт 16) позивач був звільнений з військової служби у запас за підпунктом «д» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через службову невідповідність).

На підставі вказаного наказу наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.11.2020 №244 (пункт 6) позивач був виключений із списків особового складу частини НОМЕР_2 та усіх видів забезпечення. Згідно вказаному наказу загальна вислуга років позивача у Збройних Силах України становить 24 роки 9 місяців 9 днів.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 23 Закону України «Про державну таємницю» від 21.01.1994 №3855-Х11 громадянина, якому відмовлено у допуску до державної таємниці, якщо виконання трудових чи службових обов`язків вимагає доступу до державної таємниці, а переміщення на інше робоче місце чи іншу посаду неможливе, може бути в передбаченому законодавством порядку переведено на іншу роботу або службу, не пов`язану з державною таємницею.

Згідно підпункту «д» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-Х11 контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) через службову невідповідність.

Згідно ч. 7 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-Х11 звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджено Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі Положення №1153/2008).

Згідно п. 108 Положення №1153/2008 військовослужбовець, якому скасовано допуск до державної таємниці або відмовлено у вищій формі допуску до державної таємниці, призначається на посаду, що не передбачає доступу до державної таємниці за визначеною формою допуску. У разі неможливості призначення на таку посаду військовослужбовець звільняється із займаної посади та зараховується у розпорядження посадової особи для звільнення з військової служби відповідно до законодавства та з урахуванням положень абзацу третього пункту 228 цього Положення.

Пункт 228 Положення №1153/2008 передбачає, що звільнення військовослужбовців з військової служби через службову невідповідність здійснюється в разі:

застосування відповідного дисциплінарного стягнення, передбаченого Дисциплінарним статутом Збройних Сил України;

неможливості призначення військовослужбовця, якому відмовлено (якому скасовано) у відповідній формі допуску до відомостей, що становлять державну таємницю, на посаду, яка не передбачає такого допуску, та неможливості звільнення з військової служби на інших підставах, передбачених законодавством.

Звільнення з військової служби через службову невідповідність не проводиться з моменту оголошення мобілізації протягом строку її проведення та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації. Протягом строку проведення мобілізації або дії воєнного стану військовослужбовець, якому скасовано допуск до відомостей, що становлять державну таємницю, підлягає призначенню на посаду, яка не передбачає такого допуску, або зараховується в розпорядження посадової особи, яка має право призначення на посади, на підставі, визначеній підпунктом 8 пункту 116 цього Положення.

В свою чергу згідно з підпунктом 8 пункту 116 Положення №1153/2008 зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо подальшого їх службового використання допускається в разі скасування допуску до державної таємниці - до вирішення питання дальшого проходження військової служби;

Згідно з пунктом 117 Положення №1153/2008 призначення на посади військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні відповідних командирів (начальників), проводиться в якомога коротший строк, але не пізніше ніж через два місяці з дня звільнення з попередньої посади, за винятком випадків, передбачених підпунктами 12 - 16 пункту 116 цього Положення.

П. 4.27 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджену наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за №438/16454, передбачає, що на військовослужбовця, який займає посаду, що передбачає допуск до державної таємниці, і якому скасовано такий допуск чи відмовлено в його наданні, якщо виконання службових обов`язків цього вимагає, складається службова характеристика. За її результатами з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей військовослужбовець підлягає призначенню на рівнозначну або нижчу посади, за якими не передбачено допуск до державної таємниці. У разі неможливості призначення на такі посади військовослужбовці підлягають звільненню в порядку, визначеному пунктом 12.3 розділу XII цієї Інструкції.

П. 12.3 Інструкції визначає, що військовослужбовці, яким відмовлено в наданні допуску до державної таємниці або яким скасовано раніше наданий допуск до державної таємниці та яких неможливо призначити на рівнозначні або нижчі посади, за якими не передбачено допуску до державної таємниці, можуть бути звільнені з військової служби за підставами, передбаченими законодавством. У разі відсутності права на звільнення за цими підставами такі військовослужбовці підлягають звільненню з військової служби через службову невідповідність.

За змістом вказаних норм військовослужбовець, якому відмовлено у наданні допуску до державної таємниці, повинен бути переведений на рівнозначну або нижчу посаду, які не передбачають допуску до таємниці, в залежності від його професійних, ділових і моральних якостей. Звільнення допускається лише у разі відсутності такої посади.

У разі оголошення мобілізації з моменту її оголошення і протягом строку її проведення звільнення військовослужбовця з підстави службової невідповідності не допускається.

Судом встановлено, що згідно контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 29 квітня 2016 року позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді начальника служби пального і мастильних матеріалів тилу 1647 окремого автомобільного батальйону Сил логістики Збройних Сил України. Контракт укладено строком на п`ять років.

Згідно з розпорядженням Управління СБУ України в Черкаській області від 15.06.2020 за №80д начальнику служби пального і мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 було скасовано допуск до державної таємниці за формою 3, у зв`язку з чим позивач був увільнений від займаної посади наказом Командувача Сил логістики Збройних Сил України від 27.07.2020 № 93 та зарахований у розпорядження Командувача Сил логістики Збройних Сил України.

Протягом перебування позивача у розпорядженні відповідач-1 не запропонував позивачу рівнозначну або нижчу посаду, не пов`язану з допуском до державної таємниці, у зв`язку з їх відсутністю та наказом від 19.10.2020 за №131 звільнив позивача з військової служби через службову невідповідність на підставі підпункту «д» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»

Про відсутність рівнозначних або нижчих посад відповідач-1 надав до суду лист від 02.06.2021, згідно з яким станом на 19.10.2020 у Збройних Силах України нижчих або рівнозначних посад, які відповідають рівню військового звання, підготовці офіцера та не передбачають допуску до відомостей, що становлять державну таємницю, не було.

Також відповідач-2 надав довідку від 01.06.2021 №2695, згідно з якою у військовій частині НОМЕР_2 (з 01.12.2020 НОМЕР_1 , як правонаступник) у період з 01.01.2018 по 01.12.2020 року було передбачено 28 офіцерських посад (згідно штату військової частини НОМЕР_4 . До номенклатури посад, перебування на яких потребувало оформлення доступу до державної таємниці, було включено 28 офіцерських посад. Офіцерських посад поза номенклатурою посад у військовій частині НОМЕР_2 не було.

Суд зазначає, що лист від 02.06.2021 не містить посилання на первинні документи, які підтверджують відсутність рівнозначних або нижчих посад, та такі первинні документи до суду не надані, тому лист не є достатнім доказом, який підтверджує відсутність таких посад.

Оскільки позивач перебував у розпорядженні відповідача-1 і саме на відповідача-1 покладено обов`язок запропонувати позивачу рівнозначні або нижчі посади, проте останній такі посади не запропонував і їх відсутність на час звільнення позивача не довів, звільнення позивача з військової служби здійснено без законних підстав, а наказ від 19.10.2020 за №131 (пункт 16) є протиправним і підлягає скасуванню.

Щодо наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 27.11.2020 №244 (пункт 6) про виключення позивача зі списків особового складу частини, то він прийнятий на виконання наказу командувача Сил логістики Збройних Сил України від 19.10.2020 №131, тому також підлягає скасуванню.

Отже позивач підлягає поновленню на військовій службі з 28 листопада 2020 року.

Згідно п. 12.5 Інструкції №170 у разі незаконного звільнення військовослужбовця з військової служби в наказі командира військової частини, в якій поновлюється на військовій службі незаконно звільнений військовослужбовець, зазначається про виплату йому матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, які він недоотримав унаслідок незаконного звільнення. Період вимушеного прогулу зараховується військовослужбовцю до вислуги років, до строку вислуги у військовому званні та строку контракту.

Щодо стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу суд зазначає, що контракт про проходження позивачем військової служби був укладений 29 квітня 2016 року строком на п`ять років, тому суд вважає за необхідне стягнути грошове забезпечення за період з 28.11.2020 по 29.04.2021 за 153 календарних днів.

Згідно довідки про розмір грошового забезпечення від 21.05.2021 №2364 розмір середньоденного грошового забезпечення позивача складає 497,35 грн, отже стягненню підлягає 76094,55 грн. (153 к.д. х 497,35 грн)

Оскільки позивач виключений з особових списків військової частини НОМЕР_2 , правонаступником якої є військова частина НОМЕР_1 , грошове забезпечення за час вимушеного прогулу підлягає стягненню з військової частини НОМЕР_1 .

Щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Ч. 2 ст.1167 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Отже відповідно до положень вказаної статті компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору" (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди").

Судом встановлено, що звільнення позивача з військової служби відбулось внаслідок протиправних дій відповідача-1, який не запропонував позивачу рівнозначні чи нижчі посади, чим грубо порушив вимоги п. 118 Положення №1153/2008.

Згідно довідки Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» від 18.05.2020 №399 захворювання позивача, яке спричинило припинення доступу до державної таємниці, пов`язане з проходженням військової служби, а звільнення з військової служби відбулось за наявності у позивача загальної військової служби 24 роки 9 місяців 9 днів та календарної військової служби 24 роки 4 місяці 23 дні, в той час як згідно ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особи офіцерського складу мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку за наявності 25 календарних років військової служби.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.04.2019 №82 дружина позивача ОСОБА_2 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що внаслідок незаконного звільнення позивачу спричинена моральна шкода, яка виражається у душевних стражданнях через втрату можливості продовження військової служби за кілька місяців до набуття права на пенсію за вислугу років, відчуття нехтування державою його життєвого вибору захищати Вітчизну, втрату впевненості у своїх можливостях забезпечити належне забезпечення життя своєї родини.

Враховуючи, що незаконні дії щодо звільнення спричинені відповідачем-1, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача-1 моральної шкоди у сумі 2 000 гривень.

Оскільки позивач був виключений з особових списків військової частини НОМЕР_2 на підставі наказу відповідача-1, суд не вбачає вини відповідача-2 у спричиненні моральної шкоди, тому позовна вимога про стягнення моральної шкоди з відповідача-2 задоволенню не підлягає.

Щодо зарахування періоду вимушеного прогулу до вислуги років до строку, встановленого для присвоєння чергового військового звання, то згідно п. 12.5 Інструкції №170 таке зарахування здійснюється після винесення наказу командувачем Сил логістики Збройних Сил України про поновлення позивача на військовій службі. Отже вказана позовна вимога є передчасною і задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги продовжити контракт про проходження військової служби на посаді офіцерського складу від 29.04.2016 на строк вимушеного прогулу, то умови продовження строку контракту визначені ч. 4 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: строк проходження військової служби може бути продовжено за новим контрактом до досягнення граничного віку перебування на військовій службі для осіб офіцерського складу - на строк від 5 до 10 років. Однак повноваження щодо продовження строку контракту не відносяться до компетенції суду. Отже вказана позовна вимога задоволенню не підлягає.

Щодо посилання відповідача-1 на пропуск позивачем строку звернення до суду з позовом, то ухвалою про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі від 12.04.2021 позивачу поновлено строк звернення до суду.

Згідно ч. 1. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищезазначене суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору як учасник бойових дій, тому розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 14, 139, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 16 наказу Командування Сил логістики Збройних Сил України (вул. Дегтярівська, 28а, м. Київ, 04119) (по особовому складу) від 19.10.2020 за №131 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас за підпунктом «д» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Визнати протиправним та скасувати пункт 6 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.11.2020 №244 про виключення ОСОБА_1 із списків особового складу частини та усіх видів забезпечення.

Поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на військовій службі та у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 з 28 листопада 2020 року.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 28 листопада 2020 року по 29 квітня 2021 року у сумі 76 094 (сімдесят шість тисяч дев`яносто чотири) гривні 55 копійок.

Стягнути з Командування Сил логістики Збройних Сил України (вул. Дегтярівська, 28а, м. Київ, 04119) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) моральну шкоду у сумі 2000 (дві тисячі) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на військовій службі та у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 з 20 жовтня 2020 року.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах грошового забезпечення за один календарний місяць у сумі 15 169 (п`ятнадцять тисяч сто шістдесят дев`ять ) гривень 14 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 16 червня 2021 року.

Головуючий А.В. Руденко