Справа № 160/3012/21
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2021-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2021 року Справа № 160/3012/21
01 березня 2021 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРЮОФОПГФ 21910427) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до загального трудового стажу періоди її роботи з 01.06.1977 по 14.08.1979 роки у Донецькому електрометалургійному технікумі на посаді лаборанта та період навчання з 01.09.1976 по 24.04.1981 року у Донецькому будівельному технікумі з моменту призначення пенсії за віком, а саме з 19.08.2020 року;
- стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКІІІІ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРЮОФОПГФ 21910427) сплачені Позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового бору, у розмірі 908,00 грн.
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/3012/21 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 р. вказану позовну заяву було залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви.
31 березня 2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, зокрема до якої було додано позовну заяву з уточненим змістом заявлених позовних вимог у кількості копій відповідно до учасників справи.
В уточненій позовній заяві позивач ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРЮОФОПГФ 21910427) у не зарахуванні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до загального трудового стажу періоди її роботи з 01.06.1977 по 14.08.1979 поки у Донецькому електрометалургійному технікумі на посаді лаборанта та період навчання з 01.09.1979 по 24.04.1981 року у Донецькому будівельному технікумі з моменту призначення пенсії за віком, а саме з 19.08.2020 року;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРЮОФОПГФ 21910427) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до загального трудового стажу періоди її роботи з 01.06.1977 по 14.08.1979 роки у Донецькому електрометалургійному технікумі на посаді лаборанта та період навчання з 01.09.1976 по 24.04.1981 року у Донецькому будівельному технікумі з моменту призначення пенсії за віком, а саме з 19.08.2020 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 19 серпня 2020 року позивачу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за її заявою від 16.11.2020 було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви про призначення пенсії була надана трудова книжка НОМЕР_2 від 06.08.1978 на ім`я ОСОБА_1 . Розмір пенсії було обчислено, виходячи із загального стажу роботи, який склав 28 років 1 місяць 13 днів. З відповіді пенсійного фонду України від 22.12.2020 позивач дізналася, що пенсія була призначена без урахування періоду роботи з 01.06.1977 по 14.08.1979, оскільки в зазначеному періоді роботи відсутнє посилання на ст. КзпП при звільнені, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємстві, в установах і організаціях № 162 від 20.06.1974. Також, було не зараховано період навчання з 01.09.1976 по 24.04.1981, оскільки у дипломі НОМЕР_3 печатка установи не читається. Позивач вважає, що їй не правомірно було відмовлено у частковому не зарахуванні стажу до пенсії за віком, що була призначена. Позивач в обґрунтування своєї правової позиції посилається ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Крім того, у відповідності до розділів ІІІ, ІV Порядку № 22-1, ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. Аналогічна позиція була висловлена Верховним судом у постанові від 25 квітня 2019 року у справі № 593/283/17 та інші. В тому числі, представником позивача направлено запит до Департаменту освіти та науки Дніпропетровської області відносно підтвердження запису у трудовій книжці у Донецькому електрометалургійному технікумі на посаді лаборанта та отримано відповідь від 08.02.2021 року, зі змісту якої вбачається, що департамент не має можливості підтвердити чи спростувати запитувану інформацію, з причин недоступності до архіву. Державний архів Донецької області повідомив, що документи зберігаються в учбовому закладі на окупованій території, при цьому знаходження підприємства на окупованій території, не можуть порушувати прав позивача на отримання пенсії. Таким чином, відповідачем порушено її гарантовані Конституцією України соціальні права на пенсійне забезпечення, а тому, з метою захисту своїх прав та законних інтересів, звернулася до суду із цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/3012/21. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
06 травня 2021 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій пенсійний орган заперечує проти задоволення позову у повному обсязі. Як на підставу для відзиву представник відповідача зіслався на те, що з 19.08.2020 року позивачу було призначено пенсію за віком, згідно поданої нею заяви від 16.11.2020 року про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Загальний стаж роботи позивача склав 28 років 1 місяць 13 днів. Пенсія була призначена без урахування періоду роботи з 01.06.1977 по 14.08.1979 у Донецькому електрометалургійному технікумі, оскільки запис в трудовій книжці за даний період роботи оформлений не належним чином, що не відповідає вимогам Інструкції № 162 від 20.06.1974 року, а також не зараховано період навчання з 01.09.1976 по 24.04.1981 у Донецькому будівельному технікумі, оскільки печатка установи у дипломі НОМЕР_3 не читається. Будь-яких документів, підтверджуючих періоди роботи, окрім трудової книжки, позивач не надала. Оскільки державні органи, особи уповноважені на виконання функцій держави, наділені дискреційними повноваженнями, то пенсійний орган прийняв на власний розсуд відповідне управлінське рішення, виходячи з правових наслідків.
Відповідно до положень статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
16 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.
Разом з тим, в листі повідомлено, що пенсія призначена без урахування періоду роботи з 01.06.1977 по 14.08.1979, оскільки в зазначеному періоді роботи відсутнє посилання на ст. КзпП при звільненні, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях № 162 від 20.06.1974 року. Для зарахування зазначеного періоду роботи необхідно надати уточнюючу довідку з підприємства про стаж роботи.
Також, з матеріалів справи та відзиву встановлено, що відповідачем не зараховано період навчання з 01.09.1976 по 24.04.1981 у Донецькому будівельному технікумі, оскільки печатка установи у дипломі НОМЕР_3 не читається.
Не погоджуючись із рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"№ 1058-IV.
Статтею 1 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж-період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфіковано обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків передбачених цим Законом.
Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до зазначених норм Кабінетом Міністрів України 12.08.1993 року прийнято Постанову № 637, якою затверджено Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. ( далі Порядок 637).
Пунктом 1 Порядку 637 визначено, що основним документом який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Як зазначено у пункті 3 Порядку, в редакції Постанови КМУ № 1028 від 09.12.2015 року, в разі відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.
Згідно пункту 1.1. цієї Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (п.п.2.2 Інструкції).
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4. Інструкції).
Пунктом 2.4 Інструкції передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу або звільнення виконуються акуратно. У разі виявлення неправильного або неточного запису виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис, про що окремо зазначається у трудовій книжці.
Аналогічні вимоги містила Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162.
Підставою для не зарахування до трудового стажу позивача періодів її роботи з 01.06.1977 по 14.08.1979 в «Донецький електрометалургійний технікум» слугувало те, що запис в трудовій книжці за даний період роботи оформлений не належним чином, а саме відсутнє посилання на статтю КзпП при звільнені; не зараховано період навчання з 01.09.1976 по 24.04.1981 у Донецькому будівельному технікумі Мінважбуду СРСР, оскільки печатка установи у дипломі НОМЕР_3 не читається.
Разом з цим, як слідує із трудової книжки позивача ОСОБА_1 у період з 01.06.1977 по 14.08.1979 працювала лаборантом «Донецький електрометалургійний технікум», із зазначенням реквізитів наказів про зачислення на посаду, прийняття на посаду лаборанта та звільнення за власним бажанням.
Таким чином, судом встановлено, що запис про роботу у трудовій книжці позивача №№ 1, 2, 3 містить чітку дату прийому на роботу, дату наказів, посаду на якій працював позивач, відбиток штампу із назвою підприємства та підстав звільнення.
Із наданої суду копії трудової книжки позивача не вбачається суттєвих недоліків щодо зазначення спірного періоду роботи позивача.
Суд вказує, що на особу не може перекладатись обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність статті КЗпП, на підставі якої запис про роботу внесено до трудової книжки, за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаного періоду роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.
Крім цього відповідачу слід врахувати, що у випадку якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Така позиція суду узгоджується також із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Також, пунктом 8 Порядку № 637 визначено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
Позивачем на підтвердження спірних періодів навчання надано диплом серії НОМЕР_3 виданий 30.04.1981 року, дані в якому не містять неточностей та виправлень.
Так, в дипломі наявна інформація з визначенням часу навчання та навчального закладу, а тому відповідачем протиправно відмовлено у не зарахуванні до загального трудового стажу періоду роботи з 01.06.1977 по 14.08.1979 в «Донецький електрометалургійний технікум» та період навчання з 01.09.1976 по 24.04.1981 у Донецькому будівельному технікумі Мінважбуду СРСР.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують, як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
У відповідності до частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини 1 Європейської Соціальної хартії, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Враховуючи встановлені обставини та надану їм правову оцінку, суд доходить висновку, що періоди роботи з 01.06.1977 по 14.08.1979 в «Донецький електрометалургійний технікум» та період навчання з 01.09.1976 по 24.04.1981 у Донецькому будівельному технікумі Мінважбуду СРСР слід зарахувати до загального трудового стажу позивача.
Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці чи дипломі щодо вказаного періоду роботи позивача відповідачем суду не надано.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Згідно ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тобто, судові витрати у розмірі 908,00 грн., сплачені згідно квитанції № 4088 від 24.02.2021 року, підлягають стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 .
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРЮОФОПГФ 21910427) у не зарахуванні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до загального трудового стажу періоди її роботи з 01.06.1977 по 14.08.1979 роки у Донецькому електрометалургійному технікумі на посаді лаборанта та період навчання з 01.09.1979 по 24.04.1981 року у Донецькому будівельному технікумі з моменту призначення пенсії за віком, а саме з 19.08.2020 року.
Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРЮОФОПГФ 21910427) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до загального трудового стажу періоди її роботи з 01.06.1977 по 14.08.1979 роки у Донецькому електрометалургійному технікумі на посаді лаборанта та період навчання з 01.09.1976 по 24.04.1981 року у Донецькому будівельному технікумі з моменту призначення пенсії за віком, а саме з 19.08.2020 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко