Справа № 520/15469/20
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 р.Справа № 520/15469/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , П`янової Я.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства "Гутянське лісове господарство" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 24.02.21 року по справі № 520/15469/20

за позовом Державного підприємства "Гутянське лісове господарство"

до Державної екологічної інспекції у Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державне підприємство "Гутянське лісове господарство", звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Державної екологічної інспекції у Харківській області під час проведення перевірки щодо додержання державним підприємством «Гутянське лісове господарство» вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, проведеної на підставі доручення Прем`єр-міністр України від 29.01.2020 № 2777/1/1-20. що оформлені актом перевірки від 17.07.2020 №601/11 -02/06-06.

- визнати протиправним і скасувати припис Державної екологічної інспекції у Харківській області від 23 липня 2020 року № 23/06-06.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.21 року в задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

Позивач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. Вказує, що з боку Інспекції порушено вимоги Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а саме: не було ознайомлено позивача з підставою перевірки, у направленні на проведення перевірки не зазначено переліку питань щодо проведення позапланового заходу державного нагляду, в акті перевірки не зазначено суб`єкта господарювання, тим самим порушено строк проведення перевірки. Вважає дії перевіряючи такими, що суперечать чинному законодавству.

Представник відповідача надіслав на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачає.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Представник позивача подав клопотання про відкладення розгляду справу на іншу дату.

Колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення вищезазначеного клопотання, оскільки доказів неможливості прибути в судове засідання по цій справі через зайнятість представника відповідача адвоката Ігнатенко З.В. в іншій справі скаржником не надано, як і не надано доказів неможливості залучення інших осіб для представництва інтересів позивача в суді.

Разом з тим необхідно враховувати, що тривалий розгляд в апеляційному порядку апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції породжує небезпеку порушення розумного строку апеляційного перегляду.

Так, згідно ч. 1 ст. 309 КАС України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Водночас, відповідачем не було вжито будь-яких заходів для участі в розгляді справи, зокрема, не заявлено клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції тощо.

Також відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Разом з тим, судовою колегією враховується, що обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи не визнавалася.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивача (його представників). Водночас, будь-яких нових доказів або обставин по справі останнім не наведено, клопотань про їх витребування/долучення тощо останнім не заявлено.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Інспекцією на підставі ст. 202 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища», Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», доручення Прем`єр-міністра України від 29.01.2020 року № 2777/1/1-20, видано наказ від 03 липня 2020 року № 601/11-02 та винесено направлення на здійснення позапланової перевірки в термін з 06 по 17 липня 2020 року на предмет дотримання вимог природоохоронного законодавства у діяльності ДП «Гутянське лісове господарство».

У перший день здійснення державного нагляду (контролю) державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Харківської області пред`явлено службове посвідчення та вручено копію направлення на здійснення зазначеної вище перевірки керівнику підприємства, що підтверджується його особистим підписом (а.с. 50-51).

За наслідками перевірки ДП «Гутянське лісове господарство» Інспекцією 17.07.2020 складено акт проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів № 601/11-02/06-06 (а.с. 52-62).

Зазначений акт отримано керівником підприємства в останній день здійснення державного нагляду (контролю), що підтверджується його особистим підписом.

Актом перевірки зафіксовано ряд порушень з боку лісгоспа та з метою усунення вказаних порушень, Інспекцією винесено припис від 23.07.2020 за № 23/06-06, який був направлений на адресу підприємства рекомендованим листом з повідомленням.

Вважаючи неправомірними дії відповідача щодо призначення та проведення позапланової перевірки та вважаючи протиправним припис, ДП «Гутянське лісове господарство» звернулось до суду із вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості, а також того, що оскаржувані дії відповідача вчинені на підставі, у порядку та у спосіб, що визначені законом, а тому є правомірними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади діяльності Державної екологічної інспекції України (далі - Держекоінспекції України) встановленні Положенням про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 №454/2011 (далі - Положення).

Згідно з пп. 2 п. 1 Положення Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Пунктом 3 Положення передбачено, що основним завданням Державної екологічної інспекції України (далі - Держекоінспекції України) є реалізація державної політики зі здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів; додержанням режиму територій та об`єктів природно-заповідного фонду; за екологічною та радіаційною безпекою (у тому числі у пунктах пропуску через державний кордон і в зоні діяльності митниць призначення та відправлення) під час імпорту, експорту та транзиту вантажів і транспортних засобів; біологічною і генетичною безпекою щодо біологічних об`єктів природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів (ГМО) у відкритій системі; поводженням з відходами (крім поводження з радіоактивними відходами) і небезпечними хімічними речовинами, пестицидами та агрохімікатами.

Відповідно до пункту 6 Положення Держекоінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право проводити перевірки з питань, що належать до її компетенції, видавати за їх результатами обов`язкові для виконання приписи, розпорядження; вживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах.

Відповідно до ч.6 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).

У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.

Як вбачається з матеріалів справи, позаплановою перевіркою дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища в діяльності Державного підприємства «Гутянське лісове господарство» проведеної у період з 06 липня по 17 липня 2020 року, за результатами якої складено акт перевірки № 601/11-02/06-06 від 17.07.2020, було встановлено ряд порушень вимог чинного законодавства, про що детально зазначено у розділі VІ Акту.

Зазначений акт отримано керівником підприємства в останній день здійснення державного нагляду (контролю), що підтверджується його особистим підписом, проте позивачем не було зазначено жодних зауважень щодо встановлених порушень під час проведення перевірки.

Відповідно до статті 202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та Положення про Державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 11.08.2017 № 312 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.09.2017 за №1080/30946, з метою усунення порушень, виявлених під час вказаної перевірки, було видано припис від 23.07.2020 № 23/06-06.

Відповідно до статті 7 Закону «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства.

Згідно зі статтею 8 Закону «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право надавати (надсилати) суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків, а обов`язком суб`єкта господарювання, відповідно до статті 11 Закону «Про основні засади», є виконання вимоги органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства.

Матеріалами справи встановлено, що позивач в обґрунтування незаконності припису лише зазначав, що встановленні порушення не відповідають дійсності, проте до суду не було надано жодних належних та допустимих доказів на спростування порушень, зазначених в приписі від 23.07.2020 № 23/06-06.

Крім того з матеріалів справи слідує, що Інспекцією в порядку ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» здійснено в період з 21 по 22 січня 2021 року позапланову перевірку стану виконання ДП «Гутянське лісове господарство» припису від 23 липня 2020 року № 23/06-06.

За наслідками перевірки ДП «Гутянське лісове господарство», Інспекцією складено акт проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів № 64/12-02/06-14 від 22.01.2021 року.

Зазначеним актом встановлено, що пункти 1 та 3 припису від 23 липня 2020 року № 23/06-06 станом на 22.01.2021 року не підлягають виконанню, у зв`язку з чим знято з контролю, а пункт 4 виконано повністю.

Тобто, на даний час залишилося одне порушення в частині не вжиття позивачем заходів з ліквідації захаращеності місць рубок у Володимирівському лісництві:кварталі 10 виділ 10 ВСР -2019, кварталі 152 виділ ВСР 2019.

Враховуючи те, що позивачем не надано жодних доказів усунення цього порушення, судова колегія вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним і скасувати припис Державної екологічної інспекції у Харківській області від 23 липня 2020 року № 23/06-06.

Таким чином, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги щодо визнання незаконними дій Держекоінспекції щодо зобов`язання позивача до 23.06.2018 отримати висновок з оцінки впливу на довкілля та скасування п.1 Припису є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про визнання протиправними дії Державної екологічної інспекції у Харківській області під час проведення перевірки щодо додержання державним підприємством «Гутянське лісове господарство» вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, проведеної на підставі доручення Прем`єр-міністр України від 29.01.2020 № 2777/1/1-20, що оформлені актом перевірки від 17.07.2020 №601/11 -02/06-06, судова колегія зазначає, що така вимога не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, позивач зазначає, що не був ознайомлений з підставою проведення перевірки, про те з матеріалів справи встановлено, що в направлені від 03.07.2020 №601/11-02/06-06 на здійснення перевірки, яке було отримано керівником підприємства, що підтверджується його особистим підписом, зазначено підставу, а саме доручення Прем`єр - Міністра України від 29.01.2020 року №2777/1/1-20, а тому такі твердження позивача є необґрунтованими (а.с. 50-51).

Крім того, відповідно до ст. 10 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону.

Тобто, в разі недотримання контролюючим органом встановленого законом порядку проведення перевірки, законодавством передбачена можливість не допуску посадових осіб контролюючого органу до здійснення перевірки суб`єктом господарювання, стосовно якого перевірка призначена.

З огляду на це, суд зауважує, що позови суб`єктів господарювання, спрямовані на оскарження рішень, дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту ухвалення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав позивача, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.

Однак, як встановлено судовим розглядом справи лісгоспом було отримано наказ і направлення на перевірку, що свідчить про допущення перевіряючих до проведення перевірки.

Таким чином, відповідач у спірних правовідносинах діяв правомірно, з урахуванням приписів чинного законодавства України.

Крім того суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Обов`язковою ознакою рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, як предмета адміністративного спору, є прямий (безпосередній) вплив рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на правовий статус фізичної чи юридичної особи, тобто обмеження її прав, свобод, покладення на неї обов`язків.

У свою чергу висновки акту перевірки та безпосередньо акт перевірки не є рішенням органу владних повноважень, оскільки акт перевірки є службовим документом, що підтверджує факт проведення перевірки і є носієм доказової інформації про виявлені порушення, а відтак не породжує для осіб, які перевірялись, настання будь - яких юридичних наслідків та не впливає на його права, обов`язки та законні інтереси у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дії суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо відповідні дії не повинні вчинятися таким суб`єктом стосовно цієї особи, виходячи з наданої йому компетенції.

Бездіяльність суб`єкта владних повноважень є такою, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо певні дії повинні, але не вчинюються суб`єктом владних повноважень на реалізацію покладеної на нього компетенції.

При цьому оскаржувані дії або бездіяльність повинні бути юридично значимими, тобто мати безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом або позбавлення можливості повністю чи в частині реалізувати належне цій особі право, або шляхом безпідставного покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Таким чином, в порядку адміністративного судочинства можуть розглядатися спори щодо будь-яких дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень без обмежень, але відповідні вимоги особи можуть бути задоволені за умови, що такі дії (бездіяльність) є юридично значимими для позивача, тобто порушують права та інтереси останнього шляхом обмежень у реалізації його прав чи покладення на нього необґрунтованих обов`язків.

Виходячи з наведеного, не порушують права чи інтереси ті дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, які не впливають на суб`єктивні права та обов`язки особи, зокрема ті, вчинення яких особа не вправі вимагати від суб`єкта владних повноважень. Тобто, особа не вправі вимагати визнання протиправними тих дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які не є юридично значимими для позивача.

Такими діями, зокрема, є дії державних органів із забезпечення внутрішньої взаємодії між підрозділами та посадовими особами державного чи самоврядного органу, дії, що мають процедурний характер із здійснення внутрішнього документообігу державних та самоврядних органів, фактичні дії з фіксації певних обставин (акти перевірки, акти обстеження тощо) та інші дії, які не впливають на реалізацію особою належних їй суб`єктивних прав та не призводять до покладення на таку особу певних обов`язків.

Крім того, дії та/або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не мають самостійного правового значення в тому разі, якщо вони не являють собою остаточне волевиявлення владного суб`єкта у певних правовідносинах, зокрема, в тому разі, коли в подальшому з урахуванням вчинених дій має бути прийнято рішення суб`єкта владних повноважень стосовно прав та/або обов`язків певної особи.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відображення в акті перевірки встановлених під час перевірки порушень є суб`єктивним висвітленням цих фактів особою, яка проводила перевірку.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" № 877-V (в подальшому Закон № 877-V) на підставі акту, який складено за результатами здійснення позапланового заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, протягом п`яти робочих днів з дня завершення заходу складається припис, розпорядження або інший розпорядчий документ про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Отже, акт перевірки є виключно носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення особою, діяльність якої перевіряли, вимог законодавства, обов`язковим документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Викладені у ньому контролюючим органом факти та висновки не можна розглядати як рішення суб`єкта владних повноважень, що породжує для суб`єкта господарювання певні правові наслідки, регулює ті чи інші відносини і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Контролюючий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень щодо усунення порушень, виявлених під час перевірки, що приймаються на підставі такого акту, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених суб`єктом господарювання порушень.

Оцінка акту перевірки, в тому числі і оцінка дій посадових осіб контролюючого органу щодо викладення у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається уповноваженими законом органами влади при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту.

Відповідні висновки суд апеляційної інстанції наводить у відповідності до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постановах від 04.09.2018 по справі № п/808/261/14 та від 11.04.2018 по справі № 816/1155/16.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для визнання неправомірними дій відповідача під час проведення перевірки, що оформлені актом перевірки від 17.07.2020 №601/11-02/06-06, а також вважає, що відповідач, виносячи припис №23/06-06 від 23.07.2020р. діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, з дотриманням вимог ч.2 ст.2 КАС України, отже, відсутні підстави для їх скасування.

Таким чином, колегія суддів вказує на необґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гутянське лісове господарство" - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 року по справі № 520/15469/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич Я.В. П`янова

Повний текст постанови складено 18.06.2021 року