Справа № 520/146/21
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 р.Справа № 520/146/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , П`янової Я.В. ,

за участю: секретаря судового засідання - Севастьянової А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву Полтавської обласної державної адміністрації про роз`яснення постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2021 по справі № 520/146/21

за позовом ОСОБА_1

до Полтавської обласної державної адміністрації

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавської обласної державної адміністрації (далі по тексту відповідач, Полтавська ОДА), в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати наказ Полтавської обласної державної адміністрації Про звільнення ОСОБА_1 від 11.12.2020 № 633-к; поновити ОСОБА_1 (РНОКПП з ДРФОПП НОМЕР_1 ) на посаді головного спеціаліста юридичного відділу апарату Полтавської обласної державної адміністрації; стягнути з Полтавської обласної державної адміністрації () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП з ДРФОПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу станом на момент винесення рішення по суті.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 по справі № 520/146/21 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Полтавської обласної державної адміністрації (вул. Соборності, буд. 45, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 року по справі № 520/146/21 скасовано.

Прийнято постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Полтавської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Полтавської обласної державної адміністрації Про звільнення ОСОБА_1 від 11.12.2020 № 633-к.

Поновлено ОСОБА_1 (РНОКПП з ДРФОПП НОМЕР_1 ) на посаді головного спеціаліста юридичного відділу апарату Полтавської обласної державної адміністрації.

Стягнуто з Полтавської обласної державної адміністрації () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.12.2020 по 18.05.2021 у розмірі 62273 (шістдесят дві тисячі двісті сімдесят три) грн. 80 коп.

До Другого апеляційного адміністративного суду надійшла заява Полтавської обласної державної адміністрації про роз`яснення судового рішення в якій заявник просить суд апеляційної інстанції роз`яснити:

- Щодо виконання рішення суду, а саме за якою статтею КЗпП України необхідно звільнити ОСОБА_2 , щоб поновити ОСОБА_1 , не порушуючи трудове законодавство та конституційне право на працю основного працівника з метою уникнення ще одного позову про поновлення на роботі вже від ОСОБА_2 ;

- Які конкретні норми чинного трудового законодавства (крім статті 119 КЗпП України) порушив відповідач при звільненні ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи вимоги поданої заяви відповідач зазначає, що відповідно до рішення суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді головного спеціаліста юридичного відділу апарату облдержадміністрації, яку займає ОСОБА_2 на підставі безстрокового трудового договору (розпорядження голови облдержадміністрації від 23.03.2015 № 129-л). В період з 13 квітня 2018 року по 15 грудня 2020 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та приступила до виконання обов`язків головного спеціаліста юридичного відділу апарату облдержадміністрації з 16 грудня 2020 року. У разі не звільнення ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строку трудового договору та не надавши основному законному працівнику можливість вийти на роботу на підставі його законного та гарантованого законодавством України права, були б порушені права основного працівника ОСОБА_2 і знехтувані основні принципи Конституції України та КЗпП України щодо гарантованості права на працю. З посиланням на ст. 40 КЗпП України відповідач зазначає, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Застосування пункту 6 зазначеної статті буде не коректним, оскільки не підпадає під конкретний трудовий спір. З посиланням на ст. 36 КЗпП України відповідач вказує, що гарантії, визначені частиною третьої статті 119 Кодексу зберігаються за працівником в разі його звільнення за пунктом 3 статті 36 КЗпП України. В рішенні суду не вказано, які норми чинного трудового законодавства необхідно застосовувати відповідачу при виконанні рішення щодо поновлення на роботі ОСОБА_1 . Також суд не зазначив з яких саме підстав ним не прийнято доводи відповідача про те, що передбачені статтею 119 КЗпП України гарантії стосуються лише випадків, коли трудовий договір з мобілізованим працівником є безстроковим, посилаючись па конкретні норми чинного законодавства, крім статті 119 КЗпП України.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КАС України розгляд заяви здійснюється за відсутності сторін без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, розглянувши заяву відповідача та доводи в її обґрунтування, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Порядок та підстави роз`яснення судового рішення встановлені ст. 254 КАС України, відповідно до ч.1 якої за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Частиною 2 наведеної статті передбачено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Відтак, суд може роз`яснити рішення, яке підлягає виконанню, та подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом, що зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли судом не дотримані вимоги ясності, визначеності рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання судового рішення. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині.

Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше, без внесення будь-яких змін в існуюче рішення.

Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кількох варіантів тлумачення.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить, а зі змісту закону вбачається, що їх має навести особа, яка звертається з заявою про роз`яснення судового рішення.

В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Таким чином, роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові вимоги або на невирішені вимоги, він лише пояснює положення постановленого ним рішенням, які нечітко сформульовані, або є незрозумілими для заінтересованих осіб.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26 січня 2018 року у справі № 138/815/17, від 07 серпня 2018 року у справі № 826/16871/16 та від 11 грудня 2018 року у справі № 638/7215/16-а, від 22 липня 2020 року у справі № 400/3017/19.

Дослідивши зміст постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2021 року, про роз`яснення якої просить відповідач, колегія суддів вважає, що зазначене судове рішення є зрозумілим, оскільки не містить положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо його розуміння.

В той же час, вимоги заяви про роз`яснення судового рішення не містять достатніх обґрунтувань та посилань на незрозумілість або неясність судового рішення, що є недопустимим та виключає можливість його роз`яснення в порядку ст. 254 КАС України.

Зміст заяви про роз`яснення судового рішення вказує на те, що заявнику зрозуміле судове рішення, однак незрозуміло яким чином його виконувати. Тобто, фактично заявник просить роз`яснити спосіб та порядок виконання судового рішення, що виходить за межі повноважень суду щодо роз`яснення судового рішення в розумінні ст. 254 КАС України.

Крім того, зі змісту заяви про роз`яснення рішення вбачається, що заявнику не зрозумілі мотиви відхилення окремих аргументів відповідача.

Отже, заява позивача фактично зводиться не до роз`яснення суті судового рішення суду апеляційної інстанції, а до наведення судом додаткових обґрунтувань щодо підстав та мотивів відхилення тих чи інших аргументів відповідача, що суперечить суті інституту роз`яснення судового рішення.

З огляду на зазначене вище, колегія суддів вважає, що обставини, необхідні для реалізації інституту роз`яснення судового рішення, відсутні.

Приймаючи до уваги наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про роз`яснення постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2021 року у справі № 520/146/21.

Керуючись ст.ст. 229, 250, 254, 325, 327, 318, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Полтавської обласної державної адміністрації про роз`яснення постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2021 по справі № 520/146/21 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Жигилій С.П.
Судді(підпис) (підпис) Перцова Т.С. П`янова Я.В.

Повний текст ухвали виготовлений 18.06.2021.