Справа № 564/957/21
Суддя: Грипіч Л. А.
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/957/21

Рядок статзвіту № 140

16 червня 2021 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі

головуючого судді Грипіч Л. А.

з участю секретаря Вознюк Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2021 року о 13 годині 34 хвилини на 121 кілометрі автодороги Н25 Городище-Рівне-Старокостянтинів відносно ОСОБА_2 поліцейським УПП в Рівненській області, капралом поліції Дерезенко Діаною Юріївною винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3990286, відповідно до якої 29.03.2021 о 13:24 на 121 кілометрі автодороги Н25 Городище-Рівне-Старокостянтинів ОСОБА_2 керувала транспортним засобом Nissan Rogue без номерного знака, а також не зареєстрованим або не перереєстрованим у встановленому порядку, чим порушила вимоги п.2.9в та п.30.1 ПДР України. Згідно постанови до ОСОБА_2 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. за ч.6 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з винесеною постановою ОСОБА_2 звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Позов мотивовано тим, що дії інспектора поліції є протиправними, останнім суб`єктивно розтлумачено зміст положень нормативних актів та зроблено невірні висновки в частині застосування закону, оскільки номерний знак позивач не може відповідати ДСТУ 4278:2019, оскільки вимоги вказаних стандартів стосуються номерних знаків української реєстрації, відеозапис з нагрудної камери поліцейського є неналежним доказом, оскільки здійснений за його допомогою та наданий відеозапис не є суцільним, а переривається. Вважає, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП є недоведеним та просить визнати протиправною та скасувати винесену 29 березня 2021 року постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3990286.

Відповідачем подано відзив на позов, який мотивований тим, що позивач дійсно 29.03.2021 о 13:24 на 121 кілометрі автодороги Н25 Городище-Рівне-Старокостянтинів керувала транспортним засобом Nissan Rogue без номерного знака, а також не зареєстрованим або не перереєстрованим у встановленому порядку. При цьому, відповідно до вимог п.2.9в ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, який не зареєстрований в уповноваженому органі МВС або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію, яку законом таку передбачено. Така заборона також передбачена ст.37 Закону України «Про дорожній рух». Вважає, що оскаржувана постанова винесена у передбачений законом спосіб, є законною і факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується належними та допустимими доказами. Просить відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та пояснила, що транспортний засіб вчасно не зареєстрований, оскільки перебував на ремонту, що підтверджується відповідним актом станції технічного обслуговування.

Відповідач не забезпечив явку повноважного представника в судове засідання, про дату і час судового засідання повідомлявся вчасно та належним чином, правом на подання відзиву на позов не скористався.

Відповідно до ч.1 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи на підставі наявний у ній доказів, без участі учасників справи та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3990286, 29 березня 2021 о 13:24 на 121 кілометрі автодороги Н25 Городище-Рівне-Старокостянтинів ОСОБА_2 керувала транспортним засобом Nissan Rogue без номерного знака, а також не зареєстрованим або не перереєстрованим у встановленому порядку.

При цьому, з наданого позивачем посвідчення Поліської митниці Державної митної служби України про реєстрацію ТЗ серії RV №0057535 від 08.10.2020 на транспортний засіб Nissan Rogue, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , вказаний транспортний засіб увезений на митну територію України для вільного обігу, продажу, дарування, обміну, передавання у володіння та/або користування, та/або розпорядження і повинен бути пред`явлений підрозділу ДАІ МВС України, який відповідно до законодавства України уповноважений здійснювати державну реєстрацію та зняття з обліку у десятиденний строк для реєстрації.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1-4 ст.34 Закону України «Про дорожній рух», державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до ч.11 ст.34 вказаного Закону, власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. У разі наявності обтяжень реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів здійснюється за наявності згоди обтяжувача (обтяжувачів), справжність підпису (підписів) якого (яких) засвідчено нотаріусом.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про дорожній рух», забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає встановленим вимогам, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до п.2.9«в» Правил дорожнього руху України, Водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до ч.6 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративна відповідальність настає за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Так судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 29.03.2021 о 13:24 на 121 кілометрі автодороги Н25 Городище-Рівне-Старокостянтинів керувала увезеним 08.10.2020 на митну територію України транспортним засобом Nissan Rogue, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , який повинен був пройти державну реєстрацію протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів, проте не був зареєстрований у визначеному законом порядку.

При цьому суд не приймає до уваги доводи позивача про притягнення останньої до відповідальності за невідповідність номерного знаку транспортного засобу позивача ДСТУ 4278:2019, оскільки позивача притягнуто саме за керування транспортним засобом, який був без номерного знака, а також не зареєстрованим або не перереєстрованим у встановленому порядку, що підтверджується змістом постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3990286.

Крім того, суд також не приймає до уваги наданий позивачем акт виконаних робіт, виданий 30.03.2021 Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , оскільки транспортний засіб Nissan Rogue, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , який був увезений на митну територію України 08.10.2020 повинен був пройти державну реєстрацію протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів, а наданий позивачем акт свідчить про проведення ремонтних робіт по транспортному засобу в період з 29.03.2021 по 30.03.2021 і не є доказом поважності причин не проведення державної реєстрації такого транспортного засобу у визначений законом 10-денний строк.

При цьому суд враховує, що позивач фактично не заперечує факту керування вказаним транспортним засобом, а лише вказує, що останній мав номерний знак країни, з якої останній прибув 08.10.2020 на митну територію України.

У зв`язку з цим, суд також не приймає до уваги доводів позивача щодо неналежності як доказу наданого відповідачем відеозапису, оскільки доводи останньої щодо неправомірності оскаржуваної постанови спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Враховуючи викладене, суд дійшов переконливого висновку, що поліцейським УПП в Рівненській області, капралом поліції Дерезенко Діаною Юріївною обґрунтовано винесено 29.03.2021 відносно позивача ОСОБА_2 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3990286.

При цьому суд враховує, що Позивач згідно паспорту громадянина України має прізвище ОСОБА_4 , у той час, як згідно посвідчення на право керування транспортними засобами, по якому і було встановлено особу позивача під час винесення оскаржуваної постанови, остання має попереднє прізвище ОСОБА_5 .

Вказану обставину позивач не заперечувала.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову

Аналогічною є правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17, адміністративне провадження №К/9901/1018/17. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд дійшов переконливого висновку, що позивачем не доведено обґрунтованості заявлених вимог та не надано доказів на підтвердження викладених у позовній заяві доводів.

У свою чергу, відповідачем обґрунтовано законність винесеної 29.03.2021 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3990286.

Відповідно до ч.1 ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Разом з тим, відповідно до ст.23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення, як то передбачено ст.33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи обставини вчинення ОСОБА_6 адміністративного правопорушення, суд дійшов переконливого висновку, що відносно останньої відповідачем застосовано надто суворе стягнення.

Відповідно до ст.22 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Враховуючи обґрунтування позову, а також те, що правопорушення не потягло за собою будь яких наслідків, що негативно вплинули на громадський порядок, не завдало збитків суспільним інтересам чи громадянам, відсутність обтяжуючих обставин, суд приходить до висновку, що вчинене ОСОБА_6 адміністративне правопорушення є малозначним, а тому на підставі Кодексу України про адміністративні правопорушення, вважає за можливе звільнити її від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до ст.284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Таким чином, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі ст.284 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, адміністративний позов підлягає до задоволення частково.

При цьому суд враховує, що оскільки оскаржувана постанова винесена відповідачем у передбачений законом спосіб, а суд лише змінив захід стягнення, то відповідно у суду відсутні підстави стягувати з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.123, 139, 241-246, 250, 251, 255, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3990286, винесену 29 березня 2021 року поліцейським УПП в Рівненській області, капралом поліції Дерезенко Діаною Юріївною в частині застосування адміністративного стягнення скасувати.

Звільнити ОСОБА_6 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та обмежитись усним зауваженням.

Оголосити ОСОБА_6 усне зауваження та попередити про недопущення вчинення адміністративних правопорушень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відносно ОСОБА_6 закрити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Костопільський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 16 червня 2021 року.

СуддяЛ. А. Грипіч