Справа № 520/13749/2020
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
16 червня 2021 року Справа №520/13749/2020
Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовом Військового Прокурора Тернопільського гарнізону,
Міністерства внутрішніх справ України,
Навчального центру Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 )
до ОСОБА_1
про стягнення грошових коштів,
В С Т А Н О В И В:
Військовий прокурор Тернопільського гарнізону (далі по тексту позивач-1) (далі по тексту позивач-2, вулиця Академіка Богомольця, 10, місто Київ, 01601, ), Навчальний центр Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) (далі по тексту позивач-3, АДРЕСА_1 , ) 09.10.2020 звернулися до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту відповідач, ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Навчального центру Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) грошові кошти у сумі 15 263,41 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 виключено із списків особового складу Навчального центру Національної гвардії України і всіх видів забезпечення, проте витрат на власне утримання у повному обсязі добровільно не відшкодовано, а тому обов`язок з примусового відшкодування має бути покладений за рішенням суду.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 09.10.2020 справу передано на розгляд судді Ніколаєвій О.В.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи у адміністративній справі №520/13749/2020.
Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідачем ухвалу суду отримано 12.05.2020, що підтверджено наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення. Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі.
Відповідач право надання відзиву на позовну заяву не скористався. Заява про визнання позову до суду не надходила.
У період з 29.03.2021 по 02.04.2021, 05.04.2021 та з 06.05.2021 по 16.05.2021, 28.05.2021, 10.06.2021 суддя перебувала у відпустці.
Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.
Судом з матеріалів справи встановлено, що 01.03.2019 ОСОБА_1 уклав контракт з Міністерством внутрішніх справ України в особі начальника Навчального центру Національної гвардії України про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України осіб рядового складу строком на 3 роки.
Наказом начальника Навчального центру Національної гвардії України від 01.03.2019 № 50 військовослужбовця строкової служби ОСОБА_1 зараховано на військову службу за контрактом та призначено на посаду кулеметника 3-го відділення 3-го комендантського взводу комендантської роти батальйону забезпечення навчального процесу.
Відповідач на період проходження військової служби був забезпечений державою всіма видами матеріального забезпечення, в тому числі речовим майном.
Відповідно до накладної № 237 від 01.03.2019 та роздавальних відомостей на речове майно від 15 липня 2019 №803 та від 05.12.2019 №1406 ОСОБА_1 . Міністерством внутрішніх справ України в особі Навчального центру Національної гвардії України видано речове майно, згідно визначених норм.
Разом з тим, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, відповідно до наказу начальника Навчального центру Національної гвардії України від 18 лютого 2020 року №10о/с із ОСОБА_1 розірвано контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України та звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України на підставі п.п. «ж» пункту 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.
Наказом начальника Навчального центру Національної гвардії України від 19.02.2020 №39 ОСОБА_1 виключено із списків військовослужбовців військової служби за контрактом та направлено для проходження строкової військової служби.
Відповідно до наказу начальника Навчального центру Національної гвардії України від 19.05.2020 №98 ОСОБА_1 з 18 травня 2020 виключено із списків особового складу Навчального центру Національної гвардії України і всіх видів забезпечення.
На момент виключення із списків військовослужбовців військової служби за контрактом, згідно довідки-розрахунку на утримання вартості речового майна № 279 від 19 лютого 2020 за ОСОБА_1 , рахувалось речове майно, строки носіння якого не вийшли на загальну суму 17586,53 грн.
Після звільнення з військової служби та виключення із списків особового складу Навчального центру Національної гвардії України і всіх видів забезпечення, ОСОБА_1 частково погасив заборгованість в сумі 2 323,12 грн. за отримане ним речове майно, строки носіння якого не вийшли.
У зв`язку із наявністю суми, яка підлягає відшкодуванню відповідачем та відсутністю добровільної сплати такої суми, позивач звернувся із даним позовом до суду.
Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам, суд зазначає наступне.
Згідно із ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та військовослужбовці одержують грошове та речове забезпечення за рахунок держави. Продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Порядок речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах (підрозділах), вищих військових навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, закладах охорони здоров`я та установах Національної гвардії України визначений Інструкцією з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 червня 2017 року № 475, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29 червня 2017 року за № 797/30665 (надалі Інструкція).
Відповідно до пункту 18 глави 1 розділу III Інструкції у разі звільнення військовослужбовців за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, засудженням особи до позбавлення волі або обмеження волі за вироком суду, що набрав законної сили, а також у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, вартість виданих їм предметів речового майна, які отримані під час проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України та строки експлуатації (носіння) яких не закінчилися, утримується з урахуванням строку перебування їх у носінні на підставі довідки-розрахунку на утримання вартості речового майна (додаток 6).
Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» визначено підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків.
Відповідно до ч. 6 ст. З Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» завдана особою шкода, не пов`язана з виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків, відшкодовується в порядку, передбаченому законами України.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 1212 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Зважаючи на ті обставини, що з ОСОБА_1 дострокового припинено (розірвано) контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України та звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України за систематичне невиконання умов контракту, Навчальний центр Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) має право на утримання з останнього вартості предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися.
Суд зазначає, що відповідач є обізнаним про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, оскільки дані зобов`язання визначені у підписаному відповідачем з позивачем контракті про навчання.
Проте, доказів сплати вказаної суми витрат, з урахуванням уже сплаченого, станом на час звернення позивача із даним позовом та на час розгляду справи, відповідачем до суду не надано.
Доказів оскарження розрахунків на утримання вартості речового майна до матеріалів справи не надано, судом самостійно не встановлено.
Таким чином, сума заборгованості відповідачем не сплачена та складає 15263,41 грн.
При цьому питання правомірності визначення суми заборгованості не охоплюється предметом даного позову, оскільки розрахунки фактичних видатків державного бюджету, які підлягають відшкодуванню відповідачем, згідно з яким відповідні зобов`язання визначено, не є предметом позову у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.
Наведене є однією із гарантій дотримання принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права.
Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 31.08.2018 року по справі №821/381/17 та від 22.08.2018 у справі №820/1878/16.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновків про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Військового прокурору Тернопільського гарнізону (проспект Злуки, 47в, місто Тернопіль, 46024), Міністерства внутрішніх справ України (вулиця Академіка Богомольця, 10, місто Київ, 01601, ), Навчального центру Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) (вулиця Січових Стрільців, 2, місто Золочів, Львівська область, 80700, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення грошових коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Навчального центру Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) грошові кошти у сумі 15 263,41 грн. (п`ятнадцять тисяч двісті шістдесят три гривні 41 копійка).
Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення складено 16.06.2021.

Суддя О.В. Ніколаєва