Справа № 580/4651/20
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4651/20 Суддя (судді) першої інстанції: А.М. Бабич
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., секретар судового засідання Романович І.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про скасування актів та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

21.10.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, яким просив:

- визнати протиправними та скасувати акти від 22.09.2020:

форми Н-5 розслідування нещасного випадку, що стався 18.01.2010 з позивачем на посаді слідчого Слідчого відділення Шполянського РВ УМВС України в Черкаській області, відповідно до якого нещасний випадок, що трапився в період проходження служби, не пов`язаний з виконанням службових обов`язків;

№4 форми НТ про нещасний випадок невиробничого характеру, що стався з позивачем на посаді слідчого Слідчого відділення Шполянського РВ УМВС України в Черкаській області, відповідно до якого нещасний випадок трапився в період проходження служби та не пов`язаний з виконанням службових обов`язків;

- зобов`язати відповідача провести повторне розслідування за фактом нещасного випадку, що стався 18.01.2010 близько 09год. 30хв., внаслідок якого позивач отримав тілесні ушкодження на посаді слідчого Слідчого відділення Шполянського РВ УМВС України в Черкаській області.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що висновки відповідача, що обставини та причини, за яких стався нещасний випадок, підпадають під перелік, визначений п.3.11 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, є помилковими, тому акти від 22.09.2020 підлягають скасуванню.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 р. адміністративний позов задоволено повністю.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали розслідування не містять належних і допустимих доказів наявності вказаних у п.3.11 Порядку №1346 обставин.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позов залишити без розгляду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки позивач повинен був дізнатися про те, що з приводу випадку, який з ним стався 18.01.2010 не проведено відповідне розслідування, ще в січні 2010 року.

Також апелянт наполягає на правильності висновків службового розслідування.

Відповідно до статті 311 КАС України, апеляційні скарги призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, яким підтримано висновки суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 01.08.1997.

З 24.12.2005 призначений на посаду слідчого Слідчого відділення Шполянського РВ УМВС України в Черкаській області, на якій перебував станом на 18.01.2010 у спеціальному званні капітан міліції. Додатково зазначено про відсутність в особовій справі позивача копії висновку службового розслідування та актів розслідування (форма Н-1*(НТ*)) за фактом його трамвування 18.01.2010.

Зазначене підтверджується листом Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області від 16.09.2020 №14/7-311.

Випискою з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого Шполянського центру первинної медико-санітарної допомоги підтверджується, що 18.01.2010 позивач звернувся до травматолога, зі слів якого травму отримав внаслідок того, що підвернув праву стопу на сходах. Позивачу встановлено діагноз - перелом клиновидної кістки правої стопи. На амбулаторному лікуванні позивач перебував з 18.01.2010 до 13.03.2010.

Із даних журналу реєстрації потерпілих від нещасних випадків (у тому числі поранень) УМВС України в Черкаській області суд встановив, що 18.01.2010 близько 15 год 00хв. із позивачем стався нещасний випадок. В пункті про обставини і причини вказано про порушення службової дисципліни, особиста необережність.

10.07.2020 позивач звернувся заявою до голови ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області, в якій просив провести розслідування за фактом отримання ним 18.01.2010 травми під час проходження служби в Шполянському РВ УМВС України в Черкаській області на посаді слідчого СВ Шполянського РВУМВС України в Черкаській області.

Наказом Управління МВС України в Черкаській області від 11.09.2020 №2328 «Про створення комісії з розслідування нещасного випадку» з метою проведення об`єктивного розслідування нещасного випадку, який стався 18.01.2010 із позивачем, створено комісію у складі: голова комісії член ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області ОСОБА_2 ; члени комісії: члени ліквідаційної комісії МВС України в Черкаській області: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (далі - Комісія). Зобов`язано на виконання вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України провести розслідування нещасного випадку, за результатами якого скласти акт за формою Н-5* та за формою Н-1*(НТ) на потерпілого.

22.09.2020 вказана Комісія склала акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 18.01.2010 близько 09 год. 30 хв. форми Н-5*, відповідно до висновку якого обставини та причини, за яких стався нещасний випадок, підпадають під перелік, визначений п.3.11 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом від 27.12.2001 №1346. Комісія зазначила, що нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків. Того ж дня Комісія склала акт форми НТ* №4 про нещасний випадок невиробничого характеру, відповідно до якого технічних причин нещасного випадку не встановлено, вказані організаційні причини: порушення службової дисципліни, а саме вимог ст.4 Закону України «Про міліцію», та ст.14 Закону України «Про охорону праці», власна необережність призвели до травмування позивача. Зазначені також психофізіологічні причини: під час спуску сходами між другим та першим поверхами в приміщенні Шполянського РВ УМВС України в Черкаській області позивач не втримав рівновагу та впав, пошкодивши праву ногу. Висновок Комісії: нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Не погодившись з такими висновками, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про охорону праці» визначає основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні (далі - Закон).

Згідно статті 1 Закону охороною праці є система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Відповідно до статті 14 Закону працівник зобов`язаний: дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

З метою врегулювання питань, пов`язаних із розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2002 року №1346 затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України (далі - Порядок №1346).

Відповідно до п. 2.1 Порядку №1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі.

Пунктом 2.2 Порядку №1346 передбачено, що за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Пунктом 3.4 Порядку №1346 визначено, що лікувально-профілактичний заклад системи МВС про кожне звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення) повинен протягом доби повідомити керівника підрозділу, де працює потерпілий, а в разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) - відповідну СЕС системи МВС, терміново надсилаючи відповідне повідомлення про кожного потерпілого за встановленою формою.

Відповідно до п. 3.5 Порядку №1346, керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС. До складу комісії не може входити керівник, що безпосередньо керував проведенням робіт, при виконанні яких стався нещасний випадок (у тому числі поранення).

Комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків); скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію. У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію (п. 3.8 Порядку №1346).

Отже, з наведених положень Порядку №1346 вбачається, що підставами для проведення розслідування нещасного випадку є: раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше; звернення до лікувально-профілактичного закладу системи МВС з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення); повідомлення про нещасний випадок.

Згідно матеріалів справи, позивач під час проходження служби 10 січня 2010 року отримав тілесне ушкодження, що призвело до втрати працездатності більше ніж на один робочий день, а саме 3018.01.2010 по 13.03.2010 (майже два місяці), що підтверджується випискою з медичної карти (а.с. 10-14)

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає про наявність правових підстав для проведення розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 10 січня 2010 року під час виконання службових обов`язків.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. п. 3.9 - 3.11 Порядку №1346 комісія з розслідування за наслідками його проведення може визнати, що: нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків; нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю; нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

При цьому, відповідно до п. п. 2.2 - 2.4 Порядку №1346 за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (додаток 2).

Водночас, відповідно до пункту 2.1 Порядку № 1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі.

Згідно пункту 2.2 Порядку № 1346 за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Пункт 3.1 Порядку № 1346 визначає, що про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги.

Пунктом 3.4 Порядку № 1346 передбачено, що лікувально-профілактичний заклад системи МВС про кожне звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення) повинен протягом доби повідомити керівника підрозділу, де працює потерпілий, а в разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) - відповідну СЕС системи МВС, терміново надсилаючи відповідне повідомлення про кожного потерпілого за встановленою формою (додаток 3).

За приписами пункту 3.5 Порядку № 1346 керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС. До складу комісії не може входити керівник, що безпосередньо керував проведенням робіт, при виконанні яких стався нещасний випадок (у тому числі поранення).

Комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків); скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію. У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію (пункт 3.8 Порядку № 1346).

Як вірно було встановлено судом першої інстанції, у заявлених спірних правовідносинах відповідач опитав свідків, отримав пояснення потерпілого, з`ясував час і причини події нещасного випадку, склав акти розслідування. Проте, відповідачем не надано достовірних і належних доказів на виконання вказаної норми щодо обстеження місця події, визначення відповідності умов служби позивача вимогам нормативно-правових актів, обгрунтованого (з посиланням на факти та норми законодавства) визначення особи, яка припустилася порушення нормативно-правових актів (поклавши при цьому всю вину на особу потерпілого), розроблення заходів щодо запобігання подібним випадкам.

За даних обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач не довів, що повно провів розслідування та склав акти на підставі обгрунтованих висновків, а не суб`єктивних припущень.

Разом з тим, відповідно до пункту 3.9 Порядку №1346 комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він трапився в період проходження служби під час: - припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; - вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; - охорони і забезпечення громадського порядку; - несення постової чи патрульної служби; - виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; - забезпечення безпеки дорожнього руху; - участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій; - виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні; - перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час; - підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; - проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору; - проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах; - використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу; - провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; - прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами; - прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження.

За приписами п.3.10 Порядку №1346 комісія з розслідування також визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він стався в період проходження служби внаслідок: безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо); спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов`язаних з виконанням службових обов`язків; травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого); раптового погіршення стану здоров`я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та шостому абзацах пункту 3.11 цього розділу, що визнається пов`язаним з виконанням службових обов`язків за умови, що погіршення стану здоров`я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров`я. Медичний висновок щодо зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання за станом здоров`я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на запит керівника підрозділу чи голови комісії з розслідування.

Пунктом 3.11 Порядку №1346 передбачено, що комісія визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався: за обставин, не пов`язаних з виконанням службових обов`язків, зазначених у пунктах 3.9, 3.10, 3.11; унаслідок отруєння алкоголем, наркотичними або іншими отруйними речовинами, а також унаслідок їх дії (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком; під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду; у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього Порядку, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів прокуратури; унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

З матеріалів справи вбачається, що в матеріалах розслідування відсутні належні і допустимі докази наявності вказаних у п.3.11 Порядку №1346 обставин. Отримавши пояснення потерпілого щодо того, що подія відбулася на території підрозділу, в якому позивач ніс службу, згідно з п.7 Акту №4 не з`ясовано підтвердження таких пояснень із-за сплину тривалого часу. Водночас не спростовано такого факту та безпідставно не враховано для оцінки період перебування позивача в закладі охорони здоров`я. Відповідно до п.10 вказаного акту не встановлено причин нещасного випадку з технічних причин, хоча далі зазначається виключно про особисту необережність потерпілого. Такий висновок здійснений без урахування та спростування пояснень потерілого щодо відсутності на сходах бортиків для уникнення зісковзування, інші вимог щодо охорони праці. Згідно з п.12 Акту №4 перебування позивача в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не встановлено.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про обгрунтованість посилань позивача на неповноту проведеного розслідування, оскільки в ньому не надано оцінки відповідності забезпечення роботодавцем умов з охорони праці, у т.ч. в контексті пояснень потерпілого. Окремі посилання на відсутність можливості з`ясування окремих обставин із-за ліквідації органу, в якому ніс службу позивач, не є обгрунтованими, зважаючи на відсутність зазначень про оцінку документів, якими такий орган керувався для забезпечення умов безпеки та охорони праці, плану приміщення, журналів ознайомлення з охороною праці, кадрові тощо, які діяли на дату події з нещасного випадку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи, що відповідач не надав доказів наявності обставин згідно з п.3.11 Порядку №1346, неповно провів службове розслідування, не довів, що приймаючи спірні акти діяв в межах та у спосіб, передбачений законодавством України, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність спірних рішень, через що підлягають скасуванню.

Разом з тим, доводи апелянта, що з`ясування обставин та причин настання нещасного випадку віднесено до компетенції комісії з розслідування нещасного випадку, а не суду, є недоречними з огляду на правильне визначення судом першої інстанції належного способу відновлення порушеного права позивача шляхом зобов`язання відповідача провести повторне розслідування за фактом нещасного випадку, який стався 18.01.2010 з позивачем, з урахуванням правової позиції суду, викладеної у рішенні.

Також не заслуговують на увагу доводи апелянта щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, оскільки предметом оскарження у цій справі є рішення УМВС України в Черкаській області від 22.09.2020 оформленні у вигляді акта №4 за формою ВТ* та акта за формою Н-5* стосовно результатів розслідування нещасного випадку, що стався 18.01.2010 з слідчим слідчого відділення Шполянського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_1, а не бездіяльність відповідача стосовно несвоєчасного проведення розслідування вищевказаного нещасного випадку.

З цих підстав є недоречним і посилання апелянта на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2019 по справі за № 580/2049/19.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи наведене вище та доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційних скарг, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо задоволення позову, через що рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Так, згідно ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Постанову складено 17.06.2021.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 р. - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про скасування актів та зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263 , п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль