Справа № 120/3753/21-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2021-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 червня 2021 р. Справа № 120/3753/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара П.А., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агат-А" до Гайсинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Агат-А" з адміністративним позовом до Гайсинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправними діями відповідача щодо незняття арештів з майнового комплексу, який знаходиться за адресою: Вінницька область, м. Гайсин, вул. Станційна, 1, та належить ТОВ "Агат-А" при поверненні виконавчого провадження. Позивач зазначає, що наявність арешту перешкоджає реалізації ТОВ "Агат-А" права на вільне володіння, користування та розпорядження належним йому майном, що і стало підставою для звернення із позовною заявою про зняття арешту з вказаного майна.

Ухвалою суду від 26.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Копія ухвали від 26.04.2021 направлялися 28.04.2021 на електронну адресу відповідача, про що секретарем судового засідання складено довідку. Тому, вважається, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд цієї адміністративної справи. Однак своїм правом на подання відзиву відповідач не скористався.

25.05.2021 представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої відмовляється щодо позовних вимог в частинні стягнення судового збору на користь ТОВ "Агат-А".

15.06.2021 на адресу суду надійшла заява відповідача про визнання позову ТОВ "Агат-А" та прохання розглянути справу без їх участі.

15.06.2021 представником позивача також подано заяву про розгляд справи без його участі за наявними у справі документами.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Частиною 4 статті 229 КАС України встановлено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на викладене, суд вважає можливим розглянути адміністративну справу в письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

05.12.2002 між фірмою «Савойя Ко ЛТД» (Брокер продавця), діючої в інтересах TOB «Гайсин нафтобаза» та TOB «Спеціалізоване бюро з довірчих операцій» (Брокер Покупця), діючої в інтересах ТОВ "Агат-А" укладено Договір купівлі-продажу № 1002/145.

За Договором купівлі-продажу № 1002/145 від 05.12.2002 (надалі - Договір) позивач придбав у TOB «Гайсин нафтобаза» майновий комплекс, розташований за адресою: Вінницька область, Гайсинський район, м. Гайсин, вул. Станційна, буд. 1, який в цілому складається з 10 будівель «А-3», загальною площею 1591,10 кв. м. і 35 резервуарів (надалі - «Майновий комплекс»).

Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» і Правил біржових торгів на Товарній біржі «Центр нерухомості» Договір було укладено та Зареєстровано Товарною біржею «Центр нерухомості» у м. Вінниця.

15.01.2003 позивачем і TOB «Гайсин нафтобаза» в особі Арбітражного керуючого (ліквідатора) Козенюка Юхима Григоровича, який діяв на підставі Постанови Господарського суду Вінницької області від 09.04.2002 у справі № 322/10-502 підписаний Акт прийому-передачі Майнового комплексу за Договором, згідно якого позивач перерахував усі необхідні до сплати кошти, а TOB «Гайсин нафтобаза» передало у власність позивача Майновий комплекс.

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, право власності на Майновий комплекс за Договором зареєстровано за ТОВ "Агат-А" 06.08.2003 Комунальним підприємством «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» з реєстровим номером 2142156.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, яка сформована Краснопільською сільською радою Вінницької області за номером 252433487, щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: Вінницька область, Гайсинський район, м. Гайсин, вул. Станційна, буд. 1, накладено арешти:

1. Арешт (архівний запис) з реєстраційним номером 5393475. Підстава обтяження - не вказано, б/н, 10.11.1998, Вінницький обласний арбітражний суд. Об`єкт обтяження: невизначено, адреса Вінницька область, Гайсинський район, м. Гайсин, вулиця Станційна, 1. Власник: Нафтобаза. Арешт зареєстрований 30.07.2007 реєстратором Гайсинської державної нотаріальної контори.

2. Арешт (архівний запис) з реєстраційним номером 5393973. Підстава обтяження - постанова б/н Державної виконавчої служби від 27.01.2001, Державна виконавча служба. Об`єкт обтяження: не визначено, адреса Вінницька область, Гайсинський район, м. Гайсин, вулиця Станційна, 1. Власник: TOB Гайсиннафтобаза. Арешт зареєстрований 30.07.2007 реєстратором Гайсинської державної нотаріальної контори.

13.04.2021 позивач звернувся до відповідача з проханням зняти арешти з реєстраційними номерами 5393475 та 5393973 з Майнового комплексу у зв`язку з тим, що власником Майнового комплексу з 05.12.2002 є ТОВ "Агат-А".

Листом від 14.04.2021 №5678/18.4-25/2 відповідач повідомив, що арешт з реєстраційним номером 5393973 накладений постановою державного виконавця від 27.01.2001 зняти неможливо, так як у відділі відсутні відомості щодо накладення вищевказаного обтяження. Відповідач запропонував позивачу звернутися із заявою до суду для припинення обтяження на нерухоме майно.

Вважаючи дії відповідача щодо не зняття арешту з Майнового комплексу протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи викладені в позовній заяві, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд виходив із наступного.

Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи спір та з`ясовуючи обставини виникнення обтяження, накладеного на нерухоме майно, суд виходив з того, що на той час діяло Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 №31/5, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 10.06.1999 за №364/3657.

Відповідно до пункту 2.1.2 цього Положення підставою для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є, зокрема заява про реєстрацію (вилучення) обтяження об`єкта нерухомого майна, що подається органами державної виконавчої служби - у зв`язку з накладенням ними арешту на об`єкти нерухомого майна (звільненням з-під арешту).

При цьому, згідно з пунктом 2.5 цього Положення відомості про накладені (зняті) заборони та арешти на об`єкти нерухомого майна вносяться Реєстратором до Реєстру заборон у день їх надходження.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначалися Законом України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999 (далі - Закон №606-XIV) (на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону № 606-XIV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження.

За змістом ч. 2 ст. 55 Закону №606-XIV державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника.

У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Отже, арешт майна є одним із засобів забезпечення виконання виконавчого документу, який застосовується державним виконавцем після відкриття виконавчого провадження, в порядку визначеному законом України.

Таким чином, існування арешту накладеного державним виконавцем дозволяє йому ефективно здійснювати дії щодо реального виконання виконавчих листів та інших виконавчих документів, упереджує недобросовісну поведінку боржника щодо уникнення сплати ним свого боргу шляхом реалізації або переоформлення належного йому рухомого та нерухомого майна. Таким чином, існування арешту майна, накладеного державним виконавцем має чітко окреслені граничні строки з прийняття відповідної постанови про накладення арешту до завершення виконавчого провадження.

Відповідно до п. 3 ст. 37 Закону №606-XIV виконавче провадження підлягає закінченню у випадках, зокрема, смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ.

Так, згідно ст. 38 Закону №606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Наведеними правовими нормами покладено на державного виконавця обов`язок скасувати вжиті заходи примусового виконання рішення у разі закінчення виконавчого провадження з підстав повернення виконавчого документа стягувачу.

Судом встановлено, що позивач придбав Майновий комплекс згідно Договору купівлі-продажу № 1002/145 від 05.12.2002, про реєстрацію права власності за ТОВ "Агат-А" свідчить Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.08.2003 № 214156.

При цьому, станом на 15.04.2021 про TOB «Гайсин нафтобаза» () відсутня інформація в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як зазначено в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 13.04.2021 обидва обтяження є архівними.

У свою чергу, відповідач у листі № 5678/18.4-25/2 від 14.04.2021 зазначив, що припинити обтяження (зняти арешт) з реєстраційним номером 5393973 на нерухоме майно (Майновий комплекс) TOB «Агат-А», накладений постановою державного виконавця б/н від 27.01.2001 неможливо, так як відомості щодо накладення вищевказаного обтяження у відділі відсутні.

Таким чином, станом на дату розгляду цієї справи відсутні відомості щодо існування зобов`язання у позивача на забезпечення виконання якого існує обтяження його нерухомого майна.

Існування арешту майна ліквідованої юридичної особи та тоді коли законним власником цього майна є позивач при визнанні відповідачем факту відсутності виконавчих проваджень відносно боржника порушує саму мету застосування відповідної процедури. Так, механізм забезпечення виконання рішення існує, проте провадження в рамках якого його було застосовано відсутнє.

Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV втратив чинність на підставі Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 ст. 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

В силу вимог ч. 1 ст. 59 Закону № 1404 особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Частиною четвертою статті 59 Закону № 1404 передбачені вичерпні підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Зокрема:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону № 1404).

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 40 Закону №1404 передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року № 2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Відповідно до пункту 9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення (додаток 17), якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт.

Таким чином, знищенню підлягають лише завершені виконавчі провадження.

У свою чергу з листа відповідача від 14.04.2021 вбачається, що відомості щодо накладення вищевказаного обтяження у відділі відсутні.

Відповідно до ч. 1-4 ст.60 Закону №606 особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Частина п`ята ст. 60 Закону №606, аналогічно ч. 5 ст. 59 Закону України №1404 передбачає, що у всіх інших випадках виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, способом захисту права власника арештованого майна, є зняття арешту з майна, при цьому право на звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна, не пов`язано з правомірністю такого арешту.

Оскільки позивач є власником майнового комплексу який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на який накладено арешти (архівний запис): з реєстраційним номером 5393475. Підстава обтяження - не вказано, б/н, 10.11.1998, Вінницький обласний арбітражний суд. Об`єкт обтяження: невизначено, адреса Вінницька область, Гайсинський район, м. Гайсин, вулиця Станційна, 1. Власник: Нафтобаза. Арешт зареєстрований 30.07.2007 реєстратором Гайсинської державної нотаріальної контори; з реєстраційним номером 5393973. Підстава обтяження - постанова б/н Державної виконавчої служби від 27.01.2001, Державна виконавча служба. Об`єкт обтяження: не визначено, адреса Вінницька область, Гайсинський район, м. Гайсин, вулиця Станційна, 1. Власник: TOB Гайсиннафтобаза. Арешт зареєстрований 30.07.2007 реєстратором Гайсинської державної нотаріальної контори, з метою захисту його права, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про зняття арешту.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На думку суду, позивачем не доведено протиправність дій щодо не зняття арешту зі спірного майна. В той же час, позивачем доведено обставини, на яких ґрунтуються його вимоги про зняття арешту з майна, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, позов належить задовольнити частково.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приписами частини четвертої статті 47 КАС України визначено, що відповідач має право визнати позов повністю або частково, подати відзив на позовну заяву.

Згідно з положеннями частини 1 статті 189 КАС України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання позову відповідачем повністю або частково суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог (ч. 4 ст. 189 КАС України).

Частиною 5 статті 189 КАС України, яка кореспондується із частиною 6 статті 47 цього Кодексу, визначено, що суд не приймає визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що відповідач погоджується із пред`явленими у даному позові вимогами, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо визнання позову не суперечать закону і не порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, суд враховує заяву представника позивача, відповідно до якої останній відмовляється щодо позовних вимог в частинні стягнення судового збору на користь ТОВ "Агат-А" з відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов`язати Гайсинський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) зняти арешти:

- з майнового комплексу який знаходиться за адресою: Вінницька область, м. Гайсин, вул. Станційна, буд. 1, реєстраційний номер обтяження № 5393475, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Агат-А», накладений на підставі: не вказано, б/н 10.11.1998, Вінницький обласний арбітражний суд. Зареєстрований Гайсинською державною нотаріальною конторою 30.07.2007;

- з майнового комплексу який знаходиться за адресою: Вінницька область, м. Гайсин, вул. Станційна, буд. 1, реєстраційний номер обтяження № 5393973, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Агат-А», накладений на підставі: постанови б/н 27.12.2001, Державна виконавча служба. Зареєстрований Гайсинською державною нотаріальною конторою 30.07.2007.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агат-А" (вул. Станційна, 1, м. Гайсин, Вінницька область, 23700, )

Відповідач: Гайсинський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (вул. Івана Франка, 28, м. Гайсин, Вінницька область, 23700, )

Суддя Комар Павло Анатолійович