Справа № 380/8682/20
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/8682/20 пров. № А/857/9620/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року про повернення позовної заяви, головуючий суддя Москаль Р.М., постановлена у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

08 жовтня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів), в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у Львівській області №1/Д від 22.08.2016 року Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 .

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 16.10.2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду з позовом про скасування наказу №1/Д від 22.08.2016 року Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 та залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування наказу Головного територіального управління юстиції у Львівській області №1/Д від 22.08.2016 року Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , надано позивачу десятиденний строк з дня одержання цієї ухвали для усунення виявлених недоліків позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших підстави для поновлення строку звернення до суду; письмового обґрунтування звернення до суду з позовом про скасування наказу Головного територіального управління юстиції у Львівській області з вимогами до Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів).

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року повернуто позовну заяву ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправним та скасування наказу (і додані до неї документи) позивачу.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на неї, в якій зазначає, що оскаржена ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповністю досліджені обставини справи, просить зазначену ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що висновки суду щодо повернення позовної заяви є передчасними, оскільки копію ухвали про залишення позовної заяви без руху позивач не отримував, відтак не мав можливості усунути недоліки позовної заяви. Також зазначив, що позовна заява відповідає вимогам ст. 160, 161, 172 КАС України, а прийнята ухвала про залишення позовної заяви без руху є безпідставною. Також апелянт вказує й на інші порушення норм процесуального законодавства під час прийняття ухвал.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Приймаючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що адміністративний позов подано після закінчення строку звернення до суду, встановленого законодавством та невідповідність його п. 4 ч. 5 статті 160 КАС України, а позивачем у встановлений законом строк не усунуто недоліків позовної заяви.

Як передбачено ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 цієї статті для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 5 статті 122 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, може звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Перебіг строку звернення до суду починається з моменту, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення свого права.

Як встановлено ст. 78 Закону України «Про державну службу» рішення про накладення дисциплінарного стягнення може бути оскаржено державними службовцями категорії "А" до суду, а категорій "Б" і "В" - до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, або до суду.

Скарга подається протягом 10 календарних днів після одержання державним службовцем копії наказу (розпорядження) про накладення дисциплінарного стягнення.

Предметом оскарження у даній справі є наказ Головного територіального управління юстиції у Львівській області №1/Д від 22.08.2016 року Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 .

Як зазначив позивач у своєму позові, він брав участь у засіданні дисциплінарної комісії та надав пояснення; рішення дисциплінарної комісії за наслідками розгляду дисциплінарної справи №18 від 28.07.2016 року йому повідомили лише 01.08.2016 року, однак з наказом Головного територіального управління юстиції у Львівській області №1/Д від 22.08.2016 року не ознайомлювався.

Позивачем з позовною заявою було подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Залишаючи адміністративний позов без руху з підстав пропущення строку звернення до адміністративного суду, суд попередньої інстанції зазначив, що позивач 01.08.2016 року був ознайомлений з рішенням дисциплінарної комісії щодо доцільності його притягнення до дисциплінарної відповідальності. Надалі ОСОБА_1 міг і повинен був зрозуміти наслідки накладення на нього дисциплінарного стягнення в травні 2019 року коли йому не було присвоєно черговий ранг державного службовця у встановлені законом строки. Позивач стверджує, що лише 20.01.2020 року отримав копію наказу №1/Д від 22.08.2016 року та ознайомився з його змістом. Відтак, щонайпізніше 20.01.2020 року ОСОБА_1 достеменно ознайомився зі змістом наказу та підставами притягнення до дисциплінарної відповідальності. Цей позов подано 05.10.2020 року, по спливу майже восьми місяців.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», Європейська Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» і практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Однак, у справі «Мушта проти України» ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та переслідувати легітимну мету, враховуючи розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Позивач мав усі правові підстави для вчасного звернення до суду з відповідним позовом у розумні строки з моменту коли він дізнався про порушення своїх прав, будь-яких перешкод для реалізації такого права матеріали справи не містять, як і підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

У відповідності до ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Як встановлено ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Крім цього, п. 4 ч. 5 статті 160 КАС України передбачено, що в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

З матеріалів справи видно, що позивач оскаржує наказ Головного територіального управління юстиції у Львівській області №1/Д від 22.08.2016 року Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , однак відповідачем у справі є Західне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Львів), та не обґрунтовано підстав звернення до суду з позовними вимоги до одного суб`єкта владних повноважень щодо скасування індивідуально-правового акта, прийнятого іншим суб`єктом владних повноважень.

З урахуванням наведеного, залишаючи позовну заяву без руху судом першої інстанції дотримано вимоги матеріального та процесуального права, а висновки, зазначені в ухвалі, є правомірними.

Також, повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправним та скасування наказу (і додані до неї документи) позивачу суд попередньої інстанції дійшов висновку про те, що позивач без поважних причин у встановлений судом строк не виконав вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

З матеріалів справи слідує, що копія ухвали про залишення позовної заяви без руху скеровано позивачу на адресу: АДРЕСА_1 , яка зазначена ним в позовній заяві.

Також, ухвала від 16.10.2020 року оприлюднена 19.10.2020 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням: http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/92245869.

Надісланий за вказаною у позовній заяві адресою ОСОБА_1 поштовий конверт з процесуальними документами пошта впродовж більше місяця не змогла вручити адресату, після чого 24.11.2020 року повернула на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Повертаючи позовну заяву, судом першої інстанції застосовано норму частини 11 статті 126 КАС України та відповідно позивач вважається таким, що 24.11.2020 року надіслані йому процесуальні документи.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (ст. 44 КАС України).

Також у відповідності до ст.131 КАС України учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Частиною 11 ст. 126 КАС України встановлено, що розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Колегія суддів звертає увагу, що частиною 6 ст. 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Суд також, акцентує увагу, що до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи суд вручає судові рішення в паперовій формі.

Таким чином, покликання апелянта про те, що суд попередньої інстанції не вжив спроби повідомити позивача про винесення ухвали про залишення позовної заяви без руху за допомогою електронної адреси чи мобільного зв`язку колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначені шляхи повідомлення чинними нормами КАС України не передбачено.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції щодо можливості повернення позовної заяви, оскільки позивач впродовж більше як місяць не отримував ухвали суду про необхідність виправлення недоліків позовної заяви за вказаною ним у позовній заяві поштовою адресою, а також в цей період не проявляв зацікавленості щодо долі свого позову (не звертався до суду телефоном чи із письмовим/електронним запитом) та правомірно застосував у даній ситуації ч. 11 ст. 126 КАС України.

Згідно із ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року про повернення позовної заяви у справі №380/8682/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький