Справа № 640/17548/20
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

за участю секретаря Островської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2021 року (м. Київ, дата складання повного тексту рішення не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору політичної партії «Слуга народу» про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить:

- визнання протиправною бездіяльності Відповідача щодо нездійснення подання до суду щодо анулювання свідоцтва про реєстрацію партії «Слуга Народу»;

- зобов`язання Відповідача вчинити дії, які полягають у здійсненні подання до суду щодо анулювання свідоцтва про реєстрацію політичної партії «Слуга Народу»;

- стягнути з Міністерства юстиції України на користь позивача матеріальну шкоду (упущену вигоду) у сумі 528387,84 грн;

- стягнути з Міністерства юстиції України на користь позивача моральну шкоду у сумі 939990,70 грн;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2021 року застосовано до позивача заходи процесуального примусу у вигляді стягнення штрафу у розмірі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 681,00 грн в дохід Державного бюджету України.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права та неправильно застосував норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Апелянт вважає, що з його боку відсутні дії, що підпадають під визначення зловживання процесуальними правами, тому накладення штрафу є протиправним.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню.

Згідно з ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує його та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору політичної партії «Слуга народу» про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.10.2020 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Позивачем 03.11.2020 подано до суду клопотання про призначення представників по справі, у якому просить постановити ухвалу про призначення представниками позивача у справі фізичних осіб, обраних ним на власний розсуд.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.11.2020 у задоволенні клопотання позивача про призначення представників по справі - відмовлено. Вказано на те, що законодавством не передбачено призначення учаснику справи представника шляхом постановлення ухвали.

Позивачем 08.12.2020 та 19.01.2021 повторно подано аналогічні клопотання про призначення представників по справі, у яких просить постановити ухвалу про призначення представниками позивача у справі фізичних осіб, обраних ним на власний розсуд.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.02.2021 клопотання позивача , подані 08.12.2020 та 19.01.2021, про призначення представників по справі повернуто без розгляду з тих підстав, що такі клопотання вже розглянуто судом.

До Окружного адміністративного суду міста Києва 24.11.2020 надійшла апеляційна скарга позивача на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.10.2020 про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.11.2020 апеляційну скаргу позивача на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.10.2020 про відкриття провадження у справі повернуто заявнику.

Попереджено позивача про відповідальність за зловживання процесуальними правами, передбачену положеннями статті 149 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, позивачем 17.11.2020 подано до суду клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.11.2020 клопотання позивача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження повернуто без розгляду з підстав відсутності підпису особи, що подала таке клопотання.

Позивачем подано до суду дві заяви про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Також позивачем подано клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2021 у задоволенні заяв позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та про проведення судового засідання у режимі відеоконференції відмовлено. Роз`яснено, що дана ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Однак, позивачем 16.03.2021 подано апеляційну скаргу на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2021.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.03.2021 апеляційну скаргу на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2021 про відмову у задоволенні клопотань повернуто заявнику.

Суд першої інстанції вказав, що неодноразове подання позивачем клопотань та заяв, які вже вирішено судом, подання апеляційних скарг на постановлені судом ухвали, які не підлягають оскарженню є зловживанням процесуальними правами та призводять до безпідставного затягування і перешкоджання розгляду справи по суті, тому наявні підстави для застосування заходів процесуального примусу.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Пунктом 1 частини 2 статті 45 КАС України передбачено, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Частиною 3 статті 45 КАС України встановлено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Відповідно до положень ст. 149 КАС України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин суб`єктом владних повноважень;

4) використання під час процедури врегулювання спору за участю судді портативних,

Суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

1) повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків;

2) неодноразового зловживання процесуальними правами;

3) повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення;

4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів.

У випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

Разом із тим, заслухавши пояснення позивача в суді апеляційної інстанції, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів дійшла висновку, що вищенаведені дії позивача були спрямовані виключно на досягнення певного процесуального результату у вигляді можливості особистої участі при розгляді позовної заяви та забезпечення дотримання змагальності процесу.

Кваліфікація тих чи інших дій як зловживання правами здійснюється судом з огляду на обставини справи та, з урахуванням мети, яку переслідував учасник справи.

Апеляційний суд вважає, що подання позивачем відповідних клопотань, в даному конкретному випадку, є реалізацією ним свого права з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду даної справи, а не безпідставного затягування чи перешкоджання розгляду справи.

Таким чином, відсутні ознаки злісного зловживання процесуальними правами позивачем, тому відсутні підстави для накладення на позивача штрафу у відповідності до статті 149 КАС України.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2021 року - скасувати.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 18.06.2021.

Головуючий-суддя:А.Ю. Кучма

Судді:В.О. Аліменко

Н.В. Безименна