Справа № 160/6446/21
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2021-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2021 року Справа № 160/6446/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -
У квітні 2021 року позивач звернувся до адміністративного суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просив визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 15.02.2021 року №Ф-1150-23 про сплату ним боргу (недоїмки) в сумі 8 678,42 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він отримав вимогу про сплату боргу від 15.02.2021 року №Ф-1150-23 на суму 8 678,42 грн. Вказана сума недоїмки виникла внаслідок несплати єдиного внеску за 2015 рік та заборгованості за останній квартал 2020 року. Сума недоїмки виникла внаслідок несплати єдиного внеску за 2015 рік. Факт відсутності заборгованості зі сплати єдиного внеску за 2015 рік був доведений ним в судовому порядку при оскарженні вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 20.11.2018 р. № Ф-1150-23/0316 та встановлений рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 р. у справі №160/1034/19, яке набрало законної сили. Таким чином, спірна податкова вимога від 20.11.2018 р. № Ф-1150-23/0316 винесена не на підставі та не у спосіб, передбачений чинним законодавством, а тому позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 року було відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
На виконання вимог ухвали суду 19.05.2021 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що станом на момент формування вимоги про сплату боргу №Ф-1150-23 від 15.02.2021 року в інтегрованій картці платника по коду бюджетної класифікації 71040000 ОСОБА_1 рахувалась заборгованість в сумі 8 678,42 грн. З огляду на викладене відповідно до Інструкції №449 було складено спірну вимогу від 15.02.2021 року №Ф-1150-23 про сплату боргу, відповідно до вимог чинного законодавства. Враховуючи викладене, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.
До суду 07.06.2021 року позивачем було подано письмові пояснення по справі, в яких зазначено, що у вимозі про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1150-23 від 15.02.2021 р. зазначено, що заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 8 678,42 грн. існує станом на 31 січня 2021 року, а не станом на 19.01.2021 р. чи 15.02.2021 р. (дата формування вимоги). З доданої ж до позовної заяви роздруківки стану розрахунків позивача з бюджетом з електронного кабінету платника податків видно, що 20.01.2021 р. останнім був сплачений і зарахований єдиний внесок в сумі 3 300 грн. Після чого в інформаційній системі відповідача за позивачем вже рахувалась заборгованість в сумі 5 378,42 грн. Враховуючи, що рішенням суду від 19.06.2019 р. у справі №160/1034/19 було встановлено факт відсутності заборгованості за 2015 рік, та сплати ним 3 300 грн. в добровільному порядку, позивач просив суд позов задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою суду від 18.06.2021 року клопотання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про заміну відповідача по адміністративній справі №160/6446/21 - задоволено. Замінено відповідача у справі №160/6446/21 - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області в порядку процесуального правонаступництва на належного відповідача - відокремлений територіальний підрозділ на правах філії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було винесено вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15.02.2021 року №Ф-1150-23, в розмірі 8678,42 грн.
Як видно з матеріалів справи, податковий борг складається із заборгованості по єдиному внеску за останній квартал 2020 року, в розмірі 3 300 грн. та заборгованості в розмірі 5 378,42 грн., яка виникла внаслідок несплати в повному обсязі єдиного внеску в сумі 5 385,44 грн. за 2015 рік.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно з статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі - Основи) загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом (далі - роботодавець), громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.
Частиною третьою статті 2 Основ визначено, що завданням законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування є встановлення гарантій щодо захисту прав та інтересів громадян, які мають право на пенсію, а також на інші види соціального захисту, що включають право на забезпечення їх у разі хвороби, постійної або тимчасової втрати працездатності; безробіття з незалежних від них обставин, необхідності догляду за дитиною з інвалідністю, хворим членом сім`ї, смерті громадянина та членів його сім`ї тощо.
Відповідно до статті 3 Основ право на забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням згідно з цими Основами мають застраховані громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено законодавством України, а також міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Статтею 4 Основ визначено, що залежно від страхового випадку є такі види загальнообов`язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття; інші види страхування, передбачені законами України.
Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, регулюються законами, прийнятими відповідно до цих Основ.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України від 08.07.2010 р. № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (надалі - Закон № 2464-VI).
За змістом статті 1 Закону № 2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.
Пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VI визначено, що для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Абзацом 1 частини 5 статті 8 Закону № 2464-VI визначено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
За приписами частини 4 статті 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Відповідно до абзацу 2 пункту 2 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 р. № 449 (у редакції від 26.06.2018, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), (надалі - Інструкція № 449), у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.
Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.
За змістом пункту 3 розділу VI Інструкції № 449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо, зокрема, платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.
Пунктом 4 розділу VI Інструкції № 449 передбачено, зокрема, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органів доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).
Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику. При надсиланні вимоги платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення корінець вимоги залишається в органі доходів і зборів. При врученні вимоги платнику під підпис така вимога залишається у платника, а корінець вимоги, на якому платник проставляє свій підпис,- в органі доходів і зборів.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.
Сплата єдиного внеску є формою участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, яка є складовим елементом системи соціального захисту.
Мета такої участі полягає у гарантуванні особі матеріального забезпечення у разі настання страхового випадку (як то безробіття, тимчасова непрацездатність, нещасний випадок на виробництві чи професійне захворювання, досягнення пенсійного віку тощо).
Платниками єдиного внеску є роботодавці та особи, які забезпечують себе працею самостійно (у т.ч. фізичні особи - підприємці).
Частиною 12 статті 9 Закону № 2464-VI передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Як вже було зазначено вище, сума боргу (недоїмки), визначена в оскарженій вимозі Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 15.02.2021 р. № Ф-1150-23, виникла у зв`язку з наявністю даних інформаційної системи органу доходів і зборів щодо несплати позивачем єдиного соціального внеску за 2015 рік та заборгованість по єдиному внеску за останній квартал 2020 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 у справі № 160/1034/19, яке набрало законної сили, було встановлено виконання позивачем вимог закону щодо своєчасної сплати єдиного внеску за 2015 рік.

Так, зокрема, вищевказаним судовим рішення було досліджено надану позивачем квитанцію від 28.04.2016 р. № ПН128605, видану ПАТ «Банк «ЮНІСОН», якою зафіксовано внесення позивачем в касу банку 5 385,44 грн. для перерахування на рахунок Верхньодніпровської ОДПІ в якості сплати єдиного соціального внеску за 12 місяців 2015 року.

Судом зазначено, що згідно з ч.7 ст.9 Закону № 2464-VI єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку або на єдиний рахунок.

Платники, зазначені в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, які не мають банківського рахунку або не використовують єдиний рахунок, сплачують внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв`язку.

Відповідно до п.2 ч.10 вищенаведеної статті, днем сплати єдиного внеску вважається у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі.

У судовому рішенні від 19.06.2019 р., суд дійшов висновку, що вимоги закону щодо своєчасної сплати єдиного внеску за 2015 рік були виконані позивачем в повному обсязі, а Головне управління ДПС у Дніпропетровській області протиправно повторно нарахувало позивачу суму заборгованості у розмірі 5 385,44 грн. та звернула до стягнення у складі суми заборгованості за спірною вимогою про сплату боргу (недоїмки).

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.03.2021 року по адміністративній справі №160/5421/20 суд дійшов висновку, що позовна вимога позивача щодо зобов`язання ГУ ДПС у Дніпропетровській області та ДПС України видалити з інформаційної системи органу доходів і зборів дані про наявну у нього заборгованість в сумі 5 378,42 грн. підлягає частковому задоволенню, шляхом зобов`язання ГУ ДПС у Дніпропетровській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків позивача з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування шляхом виключення суми боргу зі сплати єдиного внеску за 2015 рік в розмірі 5 378, 42 грн.

Судом також встановлено, що відповідно до відомостей стану розрахунків з бюджетом по єдиному внеску з електронного кабінету платника податків ОСОБА_1 та квитанції №0.0..1 від 20.01.2021 року позивачем була здійснена оплата єдиного внеску за четвертий квартал 2020 року у розмірі 3 300 грн.

Приймаючи до уваги наведене вище, суд доходить висновку про те, що спірна податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) від 15.02.2020 р. № Ф-1150-23 є протиправною, оскільки фактично відбується стягнення з позивача єдиного внеску, який ним вже було сплачено, що встановлено рішеннями суду, яке набрало законної сили, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з викладених вище підстав.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позовну заяву задоволено, слід повернути позивачу судові витрати по справі в розмірі 908 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132,139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 15.02.2021 року №Ф-1150-23 про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) в сумі 8 678,42 грн.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань відокремленого територіального підрозділу на правах філії Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (вул.Сімферопольска, 17а, м.Дніпро, 49005, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати по справі у розмірі 908 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя К.С. Кучма