Справа № 215/4931/20
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2021 року м. Дніпросправа № 215/4931/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року (суддя Юхно І.В.) у справі №215/4931/20 за позовом ОСОБА_1 до Директора комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1" Криворізької міської ради Косяк Наталії Володимирівни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність директора комунального некомерційного підприємства Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Криворізької міської ради Косяк Наталії Володимирівни, яка виявилася у порушенні права бути присутнім при розгляді заяви (запиту) від 25.03.20 р вх 58, права на інформацію, права на охорону здоров`я, медичну допомогу, права на ліквідацію перешкод при здійсненні моїх прав та законних інтересів правової форми розгляду моєї заяви, правової позиції ст. 3, 21, ч.2 ст 28, 49 Конституції України та постановити окрему ухвалу згідно 249 КАСУ;

- визнати протиправною бездіяльність директора комунального некомерційного підприємства Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Криворізької міської ради Косяк Наталії Володимирівни, яка виявилася у невинесенні за результатами розгляду звернення від 25.03.20р вх 58 рішення, постанови, тобто правового акту в розумінні п18,19 ч 1 ст 4 КАСУ;

- визнати протиправною бездіяльність директора комунального некомерційного підприємства Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Криворізької міської ради Косяк Наталії Володимирівни, яка виявилася у ненаданні належно завіреного протоколу медикоментозного амбулаторного лікування хвороби з діагнозом узловий зоб 1,2,3ст.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду: копії паспорта громадянина України як документу, що підтверджує наявність у ОСОБА_1 процесуальної дієздатності; доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Як свідчать матеріали справи, копію вказаної ухвали суду позивачем отримано 03.12.2020 року.

11.12.2020 року на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява від 05.12.2020 про відкриття провадження у справі після усунення недоліків.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року позовну заяву, у зв`язку з не усуненням недоліків у повному обсязі, повернуто позивачу.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції згідно статті 315 КАС України. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви позивачеві. Позивач наполягає на тому, що у встановлений судом строк ним недоліки позовної заяви усунуто в повному обсязі, у зв`язку з чим у суду були наявні підстави для відкриття провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити судове рішення без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Так, як вбачається з ухвали від 05.10.2020 підставами для залишення позовної заяви без руху стало те, що:

По-перше, в матеріалах позовної заяви відсутня копія паспорта громадянина України як документ, що підтверджує наявність у ОСОБА_1 процесуальної дієздатності;

По-друге, предметом розгляду справи є бездіяльність відповідача щодо розгляду заяви позивача від 25.03.2020 р. вх.№58. Як додаток до позовної заяви позивачем долучено названу заяву, яка не містить жодних відміток про вхідний номер. Також, позивачем не надано доказів на підтвердження факту направлення (вручення) вказаного запиту на адресу відповідача та його отримання останнім. Вищенаведені обставини, за висновками суду першої інстанції, унеможливлюють встановлення судом предмету спору. З цих підстав суд вказав на необхідність надання позивачем до суду доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З такими підставами для залишення позовної заяви без руху суд апеляційної інстанції не може погодитися, виходячи із наступного.

Так, стосовно не долучення позивачем до позовної заяви копії паспорта громадянина України на підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності.

Слід зазначити, що Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено обов`язку надання особою доказів на підтвердження її адміністративної процесуальної дієздатності.

Тобто, неподання позивачем доказів на підтвердження його адміністративної процесуальної дієздатності в даному випадку, не може розглядатись як недолік позовної заяви і бути перешкодою для реалізації особою конституційного права доступу до правосуддя.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що статтями 160, 161 КАС України не передбачено долучення до позовної заяви документів, що посвідчують особу підписанта.

Судом встановлено, що адміністративний позов подано та підписано особисто позивачем ОСОБА_1 , в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що позивач є неповнолітнім або недієздатним, тому на час постановлення оскаржуваної ухвали у суду першої інстанції не було обґрунтованих підстав для сумніву в тому чи здатний позивач особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права і обов`язки.

Крім цього, в заяві від 05.12.2020 року, що подана позивачем до суду першої інстанції з метою усунення виявлених недоліків, останній повідомив суд, що паспорт ним буде подано в судовому засіданні.

Також в ухвалі про залишення позовної заяви без руху суд першої інстанції вказав на необхідність подання позивачем до суду доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З приводу таких висновків суду першої інстанції суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, за вимогами частини 4 статті 161 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Отже процесуальний закон зобов`язує позивача надати до позовної заяви лише наявні в нього докази.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою для звернення позивача з цим позовом до суду став неналежний, на думку позивача, розгляд відповідачем його заяви від 25.03.2020 за вх.№58.

До позовної заяви позивачем долучено копію заяви від 25.03.2020, засвідчену ним особисто, яка адресована відповідачеві.

З приводу посилань суду першої інстанції, що копія названої заяви позивача від 25.03.2020 не містить жодних відміток про вхідний номер, а також не надання позивачем доказів її вручення відповідачеві, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Згідно ч.2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч.1 ст.77 КАС України).

Отже, обов`язок доведення обставин, на яких ґрунтуються заявлені у позові вимоги, покладений саме на позивача.

В даному випадку позивач, як то визначено вимогами вищенаведеної норми процесуального закону (ч.4 ст.161 КАС України), з метою доведення обставин, на яких ґрунтуються заявлені ним позовні вимоги долучив до позовної заяви копію особистої заяви від 25.03.2020. При цьому, позивач як у позовній заяві, так і в заяві про відкриття провадження від 05.12.2020, зазначив, що дана заява зареєстрована відповідачем за вхідним №58.

Отже, позивач надав суду ті докази (у тому їх вигляді), що були в нього в наявності. Що стосується інших доказів, то позивач заявив клопотання про їх витребування судом з відповідача.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що подані позивачем докази можуть бути перевірені та оцінені судом, зокрема, на предмет їх достатності, у відповідності до положень статті 90 КАС України вже на стадії розгляду справи. У разі ж необхідності, з метою з`ясування дійсних обставин справи, суд має право витребувати відповідні докази у відповідача в порядку статті 80 КАС України.

При цьому, слід звернути увагу на положення частин 5, 6 статті 77 КАС України, за змістом яких суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Що стосується посилань суду на неможливість встановлення, з матеріалів позовної заяви та долучених до неї доказів, предмету спору, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у відповідності до ч.1 та п.1 ч.2 ст. 173 КАС України підготовку справи до судового розгляду здійснює суддя адміністративного суду, який відкрив провадження в адміністративній справі. Завданням підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

Тобто, суддя, саме під час підготовчого провадження, а не під час отримання адміністративного позову та перевірки його на відповідність норм КАС України з`ясовує, зокрема, предмет спору.

За викладених вище мотивів, суд апеляційної інстанції вважає висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви позивачеві передчасним.

При цьому, суд апеляційної інстанції також бере до уваги те, що в оскарженій ухвалі про повернення позовної заяви суд першої інстанції фактично не досліджував подану позивачем заяву на усунення недоліків від 05.12.2020, а лише формально констатував факт не усунення останнім недоліків у повному обсязі, не конкретизувавши які недоліки, на думку суду, все ж таки усунуті даною заявою, а які залишилися без виконання.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на приписи статті 320 КАС України, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В той же час, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що не можуть бути задоволенні вимоги ОСОБА_1 , які викладені в апеляційній скарзі щодо направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції, оскільки суд апеляційної інстанції наділений повноваженнями щодо направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю лише у разі скасування рішення суду першої інстанції, яке прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності) (стаття 318 КАС України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року по справі №215/4931/20 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 17.06.2021р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк