Справа № 340/1274/21
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/1274/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши в порядку загального позовного провадження (письмового) справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Кіровоградській області №КР1034/218/АВ/ТД-ФС від 10.03.2021 про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення в розмірі 60000,00 грн.

Ухвалою судді від 06.04.2021 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 06.05.2021 (а.с.92).

Ухвалою суду від 21.04.2021 задоволено клопотання представника позивача про розгляд справи в режимі відеоконференції (а.с.105).

06.05.2021 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 18.05.2021 для надання додаткових доказів (а.с.156).

Ухвалою судді від 18.05.2020 закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду по суті на 08.06.2021 (а.с.164).

08.06.2021 представниками сторін в судовому засіданні заявлено клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи викладене, а також з урахуванням приписів ч.3 ст.194 КАС України, суд визнав за можливе продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що на підставі наказу Управління Держпраці у Кіровоградській області від 09.02.2021 №87 та направлення від 09.02.2021 №87/02.15 на проведення інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1 , 09.02.2021 державним інспектором розпочато інспекційне відвідування за адресою місця здійснення діяльності ФОП ОСОБА_1 в магазині ІНФОРМАЦІЯ_1 : АДРЕСА_1 . Інспектор проводила інспекційне відвідування торгового кіоску що належить ФОП ОСОБА_2 на праві користування, що підтверджується договором оренди торгового кіоску від 22 березня 2016 року, рішенням міської ради від 25 лютого 2016 року №10. Під час відвідування даного магазину ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою моніторингу стану оформлення трудових відносим, в приміщені магазину за прилавком обслуговувала клієнтів ОСОБА_2 , яка на звернення інспектора про працевлаштування усно повідомила, що здійснює торгівлю, але ФОП припинено від 01.04.2019. Вказував, що під час перевірки інспектор дійшов висновку, що притягнути до відповідальності ОСОБА_2 не має можливості, вирішив провести перевірку по ФОП ОСОБА_1 та 09.02.2021 їй вручено вимога про надання документів №КР1034/218/ПД від 09.02.2021. Зазначав, що позивачка 12.02.2021 надала інспектору усі витребувані документи та повідомила, що ОСОБА_2 з нею у трудових відносинах не перебуває, підписала акт інспекційного відвідування, припис та протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, наголошував, що позивачка жодних письмових пояснень інспектору не надавала та не надсилала. Зазначав, що на його переконання, приймаючи оскаржувану постанову відповідач порушив право на захист позивача, оскільки не повідомлено про час та місце розгляду справи. Отже на думку представника позивача, оскаржувана постанова є протиправною, оскільки відповідачем не доведено та не обґрунтовано порушення трудового законодавства з боку позивача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі із зазначених підстав.

Представник відповідача у письмовому відзиві на позовну заяву (а.с.111-116), заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилався на правомірність та обґрунтованість прийнятої відповідачем спірної постанови. Оскільки, під час проведення моніторингу стану дотримання законодавства про працю, у тому числі щодо оформлення трудових відносин в м. Благовіщенську, інспектором праці Коломійчук О.В., 09.02.2021 було виявлено можливе використання нелегальної праці у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , а саме: у приміщенні магазину ІНФОРМАЦІЯ_1 за прилавком обслуговувала клієнтів ОСОБА_2 , але відповідно до даних Пенсійного фонду України по страхувальнику ФОП ОСОБА_1 інформація про початок трудових відносин із працівником була відсутня. Стосовно факту допуску працівника ОСОБА_2 до роботи без укладення трудового договору, представник відповідача зазначав, що ОСОБА_1 письмово пояснила, що донька працювала в магазині на її прохання, у зв`язку з погіршенням її здоров`я. ОСОБА_2 письмово пояснила, що працювала за маму ( ОСОБА_1 ) одну годину. В той же час, законодавство України не передбачає допуску до роботи на дружніх або родинних стосунках без оформлення трудових відносин. Таким чином, на переконання відповідача, трудовий договір між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та працівником ОСОБА_2 не укладений, що свідчить про допуск останньої до роботи без оформлення трудових відносин щонайменше з 09.02.2021 та є порушенням вимог статей 21 та 24 Кодексу законів про працю України, оскільки працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків, дослідивши докази і письмові пояснення учасників справи, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 14.03.1997 (дата запису 12.03.2014), основними видами економічної діяльності є роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами (код КВЕД 47.81) (а.с.28).

Судом встановлено та не заперечувалось представниками сторін, що в період з 09.02.2021 по 12.02.2021, на підставі наказу від 09.02.2021 №87 та направлення від 09.02.2021 №87/02.15 на проведення інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1 , 09.02.2021 державним інспектором Коломійчук О.В. проведено інспекційне відвідування в магазині ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.118-119).

За результатами перевірки посадовими особами органу Держпраці складено акт про проведення перевірки додержання вимог законодавства з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими працівниками) за №КР1034/218/АВ від 12.02.2021 (а.с.121-124).

Згідно висновків даного акту зазначено порушення позивачем, зокрема, вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року №413, статей 21, 24 Кодексу Законів про працю України.

Так, в акті перевірки зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 14.03.1997 (дата запису 12.03.2014), здійснює підприємницьку діяльність у сфері роздрібної торгівлі з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами (код КВЕД 47.81). Під час інспекційного відвідування 09.02.2021 о 10 год. 45 хв. у приміщення магазину ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , перебувала за прилавком ОСОБА_2 , яка виконувала посадові обов`язки продавця, а саме здійснювала обслуговування клієнтів. На час початку проведення інспекційного відвідування ОСОБА_1 не мала можливості надати необхідні для інспектування документи (трудовий договір, заява, наказ, повідомлення ДПС, квитанцію №2, пояснення фізичної особи - підприємця та працівника тощо), тому була складена вимога про надання документів від 09.02.2021 №КР1034/218/ПД, відповідно до якої в термін до 10 год. 00 хв. 11.02.2021 необхідно надати інспектору праці зазначені у вимозі документи. Один примірник вимоги 09.02.2021 був вручений ОСОБА_1 , яка на особисту електронну адресу інспектора ОСОБА_3 надала наступні документи: свідоцтво про державну реєстрацію фізичних особі - підприємців, свідоцтво платника єдиного податку, рішення про затвердження графіка роботи торгівельної точки, паспортні дані, ідентифікаційний код, договір оренди майна.

Також, в акті перевірки зазначено, що ОСОБА_1 надала письмове пояснення, в якому вказала, що донька працювала в магазині на її прохання, у зв`язку з погіршенням її здоров`я. ОСОБА_2 письмово пояснила, що працювала за маму ( ОСОБА_1 ) одну годину.

Розглянувши справу про накладення штрафу, начальником Управління Держпраці у Кіровоградській області прийнято постанову №КР1034/218/АВ/ТД-ФС від 10.03.2021 про накладення на позивача штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення в розмірі 60000,00 грн. (а.с.136).

Не погоджуючись з даною постановою, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності від 05.04.2007 р. №877-V (далі за текстом Закон №877 в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Частинами 5, 6 статті 2 Закону № 877-V визначено, що заходи контролю здійснюються органами державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, державного контролю за додержанням законодавства у сфері моніторингу, звітності та верифікації викидів парникових газів у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин дванадцятої - чотирнадцятої статті 4, частини одинадцятої статті 4 1, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої, шостої та десятої статті 7, статей 9, 10, 12, 19, 20, 21 цього Закону.

Частиною 8 статті 4 Закону №877 передбачено, що органи державного нагляду (контролю) та суб`єкти господарювання мають право фіксувати процес здійснення планового або позапланового заходу чи кожну окрему дію засобами аудіо- та відеотехніки, не перешкоджаючи здійсненню такого заходу.

У відповідності до приписів статті 12 Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Україною 12.10.2004, інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право: a) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції; b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та c) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються. У разі інспекційного відвідування інспектори повідомляють про свою присутність роботодавцю або його представнику, якщо тільки вони не вважатимуть, що таке повідомлення може завдати шкоди виконанню їхніх обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 259 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 № 322-VIII (надалі - КЗпП України), державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З огляду на п.1, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Державна служба України з питань праці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

Частиною 4 статті 265 КЗпП України встановлено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 3 статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України, постановою №823 від 21.08.2019 затверджено порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (надалі - Порядок №823).

Цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. №1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці №129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. №1986-IV, та Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон).

Заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю, крім заходів з питань виявлення неоформлених трудових відносин, здійснюються відповідно до вимог Закону та з урахуванням пунктів 2-4 цього Порядку.

Відповідно до пункту 2 Порядку №823, заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Пунктом 5 Порядку №823 визначено, що підставами для здійснення інспекційних відвідувань є: 1) звернення працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; 2) звернення фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; 3) рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту; 4) рішення суду; 5) повідомлення посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин; 6) інформація: ДПС та її територіальних органів, Пенсійного фонду України та його територіальних органів; 7) інформація профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлені у ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю; 8) доручення Прем`єр-міністра України; 9) звернення Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини; 10) запит народного депутата України; 11) невиконання вимог припису інспектора праці.

Згідно з підпунктом 1, 3, 6 пункту 10 Порядку №823 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право: під час проведення інспекційних відвідувань за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, без попереднього повідомлення о будь-якій годині доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування, іншим особам, що володіють необхідною інформацією, запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; фіксувати проведення інспекційного відвідування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки.

Відповідно до пункту 16 Порядку №823, за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.

Пунктами 17, 18, 19 Порядку №823 визначено, що акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування. Другий примірник акта залишається в інспектора праці.

Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер і дата складення акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті.

Суд звертає увагу на те, що виходячи з приписів трудового законодавства, забороняється фактичний допуск до роботи осіб без укладення трудового договору. У свою чергу факт здійснення такої роботи відповідно до зазначених норм та на переконання суду, повинен фіксуватися належними та допустимими способами та засобами, які б дали можливість беззаперечно встановити допуск певної ідентифікованої особи до виконання роботи без укладення трудового договору.

Постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, який визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" (далі - штрафи).

Згідно з пунктами 2-3 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі:

рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису;

акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників;

акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування;

акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Так, відповідачем повідомлено ФОП ОСОБА_1 про одержання документів листом від 18.02.2021 №15-20-02/879-21 (а.с.134-135).

Відповідно до п.4 Порядку №509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

У разі відсутності підстав для складення постанови про накладення штрафу уповноважена посадова особа письмово повідомляє про це суб`єкту господарювання чи роботодавцю у строки, визначені абзацом першим пункту 3 цього Порядку.

До затвердження Мінекономіки зазначеної у цьому пункті форми постанови про накладення штрафу застосовується форма постанови про накладення штрафу, затверджена Мінсоцполітики.

Згідно висновків акту перевірки за №КР1034/218/АВ від 12.02.2021 під час інспекційного відвідування 09.02.2021 о 10 год. 45 хв. у приміщення магазину ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , перебувала за прилавком ОСОБА_2 , яка виконувала посадові обов`язки продавця, а саме здійснювала обслуговування клієнтів.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 пояснила, що вона є невісткою позивачки. Зазначала, що 17.04.2007 вона була зареєстрована як фізична особа-підприємець та здійснювала підприємницьку діяльність в магазині ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначила, що станом на час інспекційного відвідування її підприємницьку діяльність було припинено, однак, вона продовжувала здійснювати роздрібну торгівлю в магазині ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Пояснила, що даний магазин належить їй на праві оренди. Також, зазначила, що жодних письмових пояснень під час інспекційного відвідування нею не надавалось та інспектором не пропонувалося надати. Крім того, стверджувала, що жодних письмових пояснень з приводу інспекційного відвідування, інспектору не направлялось.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 , головний державний інспектор відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість населення та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Кіровоградській області, пояснила, що 09.02.2021 о 10 год. 45 хв. нею було здійснено інспекційне відвідування у приміщення магазину ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого за прилавком у магазині перебувала ОСОБА_2 , яка виконувала посадові обов`язки продавця, а саме здійснювала обслуговування клієнтів, та не була, у встановленому законодавством порядку, працевлаштована позивачем. Також пояснила, що на її вимогу про надання документів, позивачка, на її особисту електронну адресу, направила витребувані документи, в тому числі і письмові пояснення.

Суд погоджується з доводами представника позивача, що скановані копії письмових пояснень позивача та ОСОБА_2 (а.с.128, 129), які містяться у матеріалах справи та надані відповідачем до суду на диску, є неналежними та недопустимими доказами в розумінні статей 73, 74, 99 КАС України, а отже не беруться судом до уваги.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 пояснила, що торговий кіоск ІНФОРМАЦІЯ_2 був перейменований в магазин ІНФОРМАЦІЯ_1 . Доказів, які б спростовували даний факт відповідачем суду не надано.

При цьому, суд звертає увагу на те, що матеріали справи містять копію договору оренди торгового кіоску від 22.03.2016, згідно якого ОСОБА_4 (Орендодавець) надав ФОП ОСОБА_2 (Орендар) у тимчасове користування торговий кіоск ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , для провадження торгівельної діяльності (а.с.26).

Крім того, 25.02.2016 виконавчий комітет Ульяновської міської ради Кіровоградської області, розглянувши, в тому числі, заяву ОСОБА_2 , прийняв рішення №10, яким затвердив графік роботи торгівельного павільйону по продажу овочів та фруктів ОСОБА_2 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19).

Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, які підтверджуються матеріалами справи, суд дійшов висновку, що в магазині ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , станом на час здійснення інспекційного відвідування, підприємницьку діяльність здійснювала ОСОБА_2 .

Доказів укладення позивачем з ФОП ОСОБА_2 договору суборенди магазину ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 ) матеріали справи не містять.

Відповідачем у ході розгляду справи не надано достовірних доказів здійснення саме позивачем, станом на час інспекційного відвідування, підприємницької діяльності в магазині ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, не враховуючи зазначені обставин, відповідачем безпідставно застосовано до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 оскаржуваною постановою штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

До того ж, суд враховує, що постановою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 12.04.2021 у справі №402/1702/21 провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ФОП ОСОБА_1 за ч.3 ст.41 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення (а.с.149-154).

Відповідно до ч.ч.4, 6 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень, не виконано покладеного на нього обов`язку щодо доказування правомірності прийняття оскаржуваної постанови.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність постанови управління Держпраці у Кіровоградській області №КР1034/218/АВ/ТД-ФС від 10.03.2021 про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, яка підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вони є обґрунтованими та законними.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із підготовкою до розгляду справи (п.п.1, 5 ч.3 ст.132 КАС України).

Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивачем надано суду ордер серії КР №044054 та копію договору-доручення про надання правової допомоги від 19.03.2021 (а.с.17, 46).

Однак, позивачем не надано суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також не надано доказів оплати за виконані послуги.

Враховуючи викладене, суд визнає непідтвердженими, витрати позивача на правничу допомогу адвоката у розмірі 8000 грн., які позивач просить стягнути з відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною другою статті 132 КАС України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України "Про Державний бюджет на 2021 рік" встановлено, що прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2021 року становить 2270,00 грн.

Положеннями частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір визначено розмір ставки судового збору за подання до адміністративного суду позову майнового характеру, який подано фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908,00 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (11350,00 грн.).

За правилами статті 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Позивачем подано позов майнового характеру, загальна ціна якого становить 60000,00 грн.

Так, позивачем при зверненні до суду необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 908,00 грн. Натомість позивачем сплачено судовий збір у сумі 2270,00 грн., що підтверджується квитанцією №139 від 19.03.2021 (а.с.16)

На підставі викладеного, здійснені позивачем документально підтверджені витрати на оплату судового збору у сумі 908,00 грн., підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

При цьому, суд роз`яснює позивачу, що інша частина судового збору у сумі 1362,00 грн. (2270,00 908,00), сплачена позивачем, підлягає поверненню у відповідності до ст.7 Закону України "Про судовий збір", якою встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Керуючись ст.ст.72-79, 90, 132, 134, 139, 243-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління Держпраці у Кіровоградській області (25006, м.Кропивницький, вул.Дворцова, 24, ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Кіровоградській області №КР1034/218/АВ/ТД-ФС від 10.03.2021 року про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснені нею судові витрати на оплату судового збору в сумі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Кіровоградській області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. Кармазина