Справа № 540/4101/20
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2021-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/4101/20
Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2020 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (надалі відповідач, ГУ ПФУ), в якому просив:

- визнати рішення, дії чи бездіяльність ГУ ПФУ щодо не виплати недоотриманої пенсії ОСОБА_2 (померлої дружини позивача) за період з 11.09.1997 року по 08.01.2014 року протиправними та дискримінаційними;

- зобов`язати ГУ ПФУ вчинити певні дії - виплатити позивачу недоотриману пенсію його померлої дружини ОСОБА_2 за період 11.09.1997 року по 08.01.2014 року, з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на постанову Київського апеляційного адміністративного суду, якою зобов`язано УПФ України у Центральному районі м. Сімферополя АР Крим поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_2 з 08.01.2014 року, з проведенням її індексації, та на постанову Великої Палати Верховного Суду, та зазначає, що має право на виплату йому недоотриманої пенсії його померлої дружини ОСОБА_2 не тільки з 08.01.2014 року, а і за період з 11.09.1997 року по 08.01.2014 року.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 03.02.2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 у 1996 році виїхала на постійне місце проживання до держави Ізраїлю. Після виїзду за кордон виплату пенсії було зупинено.

08.07.2014 року ОСОБА_2 через свого представника звернулася до Печерського районного суду міста Києва з позовом до УПФ України у Центральному районі м. Сімферополя АР Крим про поновлення виплати пенсії з 11.09.1997 року, з проведенням її індексації і здійснення компенсації витрат частини доходу у зв`язку з несвоєчасною виплатою незаконно не поновленої, не нарахованої та не виплаченої пенсії.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 11.11.2014 року по справі №757/18591/14-а частину позовних вимог ОСОБА_2 до УПФ України у Центральному районі м. Сімферополь АР Крим про визнання бездіяльності та дій неправомірними та зобов`язання поновити виплату пенсії за період з 11.09.1997 року по 07.01.2014 року - залишено без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду із позовною заявою.

Вказана ухвала до апеляційного суду не оскаржувалась та набрала законної сили.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 30.07.2014 року по справі №757/18591/14-а в задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2014 року по справі №757/18591/14-а, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Печерського районного суду міста Києва від 30.07.2014 року задоволено частково. Постанову Печерського районного суду міста Києва від 30.07.2014 року скасовано, ухвалено по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 - задоволено частково.

Визнано відмову УПФ України у Центральному районі м. Сімферополя АР Крим у поновленні, нарахуванні та виплаті пенсії ОСОБА_2 - протиправною. Зобов`язано УПФ України у Центральному районі м. Сімферополя АР Крим поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_2 з 08.01.2014 року з проведенням індексації.

На виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2014 року, Управлінням Пенсійного фонду проведено поновлення раніше призначеної пенсії ОСОБА_2 з 08.01.2014 року по 31.01.2016 року, з урахуванням стажу (15 років 0 місяців 0 днів).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

19.07.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Генічеського районного суду Херсонської області щодо виплати всієї належної пенсії його померлої дружині ОСОБА_2 з 15.10.2014 року і до її смерті.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 13.12.2016 року по справі №653/2233/16-а в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2017 року рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 13.12.2016 року по справі №653/2233/16-а скасовано, прийнято нову постанову, якою зобов`язано Генічеське об`єднане УПФ України Херсонської області провести перерахунок пенсії за віком ОСОБА_2 за період з 15.02.2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (день її смерті) в розмірі, не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у відповідності до статей 28 та 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», подальшим її перерахуванням у зв`язку зі змінами пенсійного законодавства, з урахуванням фактично виплачених сум, та виплатити ці суми пенсій, не отримані ОСОБА_2 через її смерть, її чоловіку ОСОБА_1 ..

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії ОСОБА_2 припинена (у разі смерті пенсіонера).

В грудні 2017 року на виконання рішення суду ОСОБА_1 було виплачено пенсійним фондом суми пенсій, не отримані ОСОБА_2 через її смерть.

20.05.2020 року у справі №815/1226/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що статті 122, 123 (ст.99, 100 у редакції, чинній до 15.12.2017 року) КАС України не підлягають застосуванню до спорів, які виникли у зв`язку з поновленням виплати раніше призначених (нарахованих) пенсій громадянам України, які проживають за її межами, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 року №25-рп/2009.

Отже, посилаючись на вказану вище постанову Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020 року, якою на думку позивача було усунено підстави з яких позовна заява ОСОБА_2 в справі №757/18591/14-а була залишена без розгляду в частині 11.09.1997 року по 08.01.2014 року, а також посилаючись на те, що правовий спір між сторонами стосовно права ОСОБА_2 на отримання її пенсії протягом вказаного періоду залишився не вирішеним, та, що передчасна смерть ОСОБА_2 не звільняє відповідача від обов`язку перед ОСОБА_1 , чоловіком померлої, виплатити йому пенсійні виплати, що були нараховані та належали померлій, але не були сплачені з вини пенсійного фонду до моменту її смерті, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Великої Палати Верховного Суду у справі №815/1226/18 не може бути підставою для звернення ОСОБА_1 до суду із цим позовом, оскільки право звернення до суду в загальному порядку, відповідно до ч.4 ст.240 КАС України, могло б належати ОСОБА_2 , а процесуальне правонаступництво на вступ у справу можливе у разі подання спадкодавцем позову за життя, якщо спірні правовідносини допускають таке правонаступництво.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції, та зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з вимогами про визнання рішень, дій чи бездіяльності ГУ ПФУ протиправними та зобов`язання виплатити йому, як чоловіку померлої дружини ОСОБА_2 , який проживав з дружиною на день її смерті, недоотриману нею у зв`язку зі смертю пенсії за період 11.09.1997 року по 08.01.2014 року, з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.3 ст.46 цього Кодексу).

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Частиною 1 ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Отже, з наведених норм вбачається, що один із подружжя, який пережив другого, має за законом першочергове право на спадкування суму пенсії, яка належала спадкодавцеві, але не була ним одержана за життя.

Ключовим в цьому є те, що спадкоємець має право на недоотриману суму пенсії спадкодавця лише в тому випадку, якщо вказана сума належить спадкодавцю, тобто нарахована, або її нарахування передбачено рішенням суду або рішенням іншого суб`єкту владних повноважень, але залишилася невиплаченою, недоотриманою у зв`язку з його смертю.

Як зазначалося вище, виплату пенсії ОСОБА_2 було зупинено після її виїзду за кордон у 1996 році. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2014 року по справі №757/18591/14-а зобов`язано УПФ України у Центральному районі м. Сімферополя АР Крим поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_2 з 08.01.2014 року з проведенням індексації.

Тобто, рішенням суду було поновлено право ОСОБА_2 на отримання пенсії за віком з 08.01.2014 року.

В грудні 2017 року позивачу було виплачено суми пенсій належної ОСОБА_2 , але не отримані нею за життя, тобто суми пенсії нараховані за період з 08.01.2014 року по день її смерті.

Разом з цим, під час розгляду позовної заяви ОСОБА_2 в межах справи №757/18591/14-а, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 11.11.2014 року вимоги про визнання бездіяльності та дій неправомірними та зобов`язання поновити виплату пенсії за період з 11.09.1997 року по 07.01.2014 року - залишено без розгляду.

З наведеного вбачається, що під час вирішення судом спірних правовідносин в справі №757/18591/14-а, ОСОБА_2 було поновлено право на отримання пенсії за віком з 08.01.2014 року, про що ухвалено рішення суду. Проте питання про поновлення ОСОБА_2 права на отримання пенсії за віком за період з 11.09.1997 року по 07.01.2014 року судом не вирішувалось, будь яких рішень по суті питання або про зобов`язання пенсійного органу поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_2 з 11.09.1997 року не приймалося.

Таким чином, пенсія ОСОБА_2 за період з 11.09.1997 року по 07.01.2014 року, про який звертається позивач в даній справі, не нараховувалась, а тому не є недоотриманою у зв`язку з її смертю.

Згідно п.4 ч.1 ст.1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

З наведеної статті вбачається, що право на пенсію нерозривно пов`язано з особою спадкодавця, а тому саме спадкодавець має право звертатися до суду за захистом свого порушеного права на пенсію.

За таких підстав, позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.