Справа № 120/6442/21-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні адміністративного позову

м. Вінниця

18 червня 2021 р. Справа № 120/6442/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук Ірини Миколаївни, розглянувши заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

18.06.2021 до Вінницького окружного адміністративного суду надійшла заява представника ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом зупинення дії рішень заступника начальника Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області Кушніра В.М., затвердженого начальником Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області Наливайком Б.О. від 31.05.2021 та рішення заступника начальника Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області Кушніра В.М. про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 від 02.06.2021, виданої ОСОБА_3 , до набрання законної сили рішенням у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішень про заборону в`їзду в Україну та скасування посвідки на проживання.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 вважає відповідні рішення очевидно протиправними та такими, що порушують його права свободи та інтереси. Крім того, зазначив, що відповідачем вчиняються активні дії щодо виконання рішень про заборону в`їзду та скасування посвідки на проживання, а саме: скасовано посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_1 ; повідомлено Державну прикордонну службу України про прийняття рішення про заборону в]їзду від 31.05.2021; повідомлено Вінницький національний медичний університет ім. І.М. Пирогова про скасування посвідки на тимчасове проживання.

Крім того, представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 не виключає того, що відносно нього вже прийнято рішення про примусове повернення і вживаються заходи з безпосереднього примусового повернення іноземця, який незаконно перебуває в Україні. Наведене свідчить про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

В даному ж випадку, дослідивши викладенні у заяві мотиви, а також матеріали позовної заяви, на думку суду, наявні підстави для розгляду заяви про забезпечення позову в порядку письмового провадження.

Розглянувши подану представником позивача заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Положеннями ч. 1 ст. 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, або до якого буде подано адміністративний позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову. Для задоволення судом поданого позивачем клопотання про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такого клопотання та довести, що незадоволення клопотання призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України.

Так, положення ст. 150 КАС України передбачають, що передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, є клопотання сторони, в тому рахунку, із зазначенням очевидних ознак можливості заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача. Тобто, у випадку звернення позивача з клопотанням про забезпечення позову він повинен обґрунтувати причини звернення з таким клопотанням. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів позивача в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

В даному ж випадку, обґрунтовуючи необхідність забезпечення даного адміністративного позову, заявник зазначає, що відповідачем 31.05.2021 прийнято рішення про заборону громадянину Ізраїлю ОСОБА_3 в`їзду на територію України строком на три роки. Крім того, 02.06.2021 відповідачем також прийнято рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 , виданої ОСОБА_3 .

При цьому, представник позивача зазначає, що відповідачем вчиняються активні дії щодо їх примусового виконання, а саме: скасовано посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_1 ; повідомлено Державну прикордонну службу України про прийняття рішення про заборону в`їзду від 31.05.2021; повідомлено Вінницький національний медичний університет ім. І.М. Пирогова про скасування посвідки на тимчасове проживання.

Крім того, заявник вказує, що ОСОБА_1 не виключає того, що відносно нього вже прийнято рішення про примусове повернення і вживаються заходи з безпосереднього примусового повернення іноземця, який незаконно перебуває в Україні.

Разом із тим, вказані посилання представника позивача ґрунтуються виключно на його власних припущеннях щодо можливого прийняття рішення про примусове видворення чи/або повернення ОСОБА_2 за межі України.

Також варто зазначити, що повідомлення відповідачем Державної прикордонної служби України та Вінницького національного медичного університету ім. І.М. Пирогова про прийняття рішень, які позивач планує оскаржити до суду, на думку суду, жодним чином не підтверджує факт вчинення відповідачем активних дій щодо примусового видворення чи/або повернення позивача за межі України.

Крім того, наведені заявником обставини також не можуть свідчити про те, що відповідні дії будуть вчинені відповідачем до вирішення адміністративної справи за позовом, який планує подати ОСОБА_1 .

Більше того, в поданій заяві представником позивача не наведено жодних обставин, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить чи/або унеможливить поновлення його прав. Будь-які докази, які б вказували на ускладнення чи неможливість поновлення прав позивача без вжиття зазначених заходів в додатках до заяви також відсутні.

Крім того, заявником також не зазначено яким чином невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання судового рішення, постановленого за наслідками розгляду його адміністративного позову.

До того ж, суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що сам лише намір позивача оскаржити відповідні рішення відповідача до суду, не може свідчити про їх очевидну протиправність.

Із наведеного слідує, що зміст заяви про забезпечення адміністративного позову не дозволяє дійти переконливого висновку про існування обставин, які згідно положень ст. 150 КАС України є підставою для забезпечення позову, оскільки представником позивача не наведено жодних належних та достатніх доводів в підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи вище викладене та здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, суд приходить до висновку, що подана представником позивача заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 150, 151, 154, 243, 248, 256 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_2 про забезпечення позову, - відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна