Справа № 160/1528/21
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2021-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2021 року Справа № 160/1528/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидоренка Д.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить (з урахуванням уточненого позову):
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії за віком від 07.12.2020 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального (страхового) стажу період проходження військової служби з 01.01.2004 року по 31.12.2005 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника за померлим чоловіком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до заяви від 08.12.2020 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років. В грудні 2020 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та подальшого переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника за померлого чоловіка. Зазначає, що на підтвердження проходження військової служби позивачем були надані всі необхідні документи. Проте, листом від 17.12.2020 року відповідач повідомив про відмову в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з недостатністю страхового стажу. Так, за розрахунком відповідача страховий стаж складає 25 років, 4 місяці, 15 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком, тому право на пенсію позивач набуде після досягнення 63 років, як особа за наявності страхового стажу від 21-31 року з 01.01.2024 року по 31.12.2020 року. Крім того, зазначено, що довідка №1274 від 16.11.2020 року не відповідає вимогам Порядку та відсутня інформація про сплачені внески, тому неможливо зарахувати період стажу з 01.01.2004 року по 31.12.2005 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні.
12.04.2021 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не погоджується з позовними вимогами з огляду на наступне. позивач звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно статті 26 Закону №1058, починаючи з 01.01.2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року не менше 27 років. Довідка №1274 від 16.11.2020 року видана «Центральним архівним відділом Національної гвардії України» за період з січня 2000 року по грудень 2005 року, не відповідає вимогам Порядку №22-1 та в ній відсутня інформація про сплату страхових внесків, отже, зарахувати період з 01.01.2004 по 31.12.2005 року до загального страхового стажу позивача для призначення пенсії за віком, немає законних підстав. Страховий стаж позивача станом на 07.12.2020 року 25 років 04 місяці 15 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком, що менше ніж передбачено Законом №1058 27 років. Також, 08.12.2020 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Оскільки станом на 08.12.2020 року ОСОБА_1 не досягла віку, передбаченого ст.26 Закону №1058 (63 роки) та їй не призначено пенсію за віком, тому відсутні підстави для переведення позивача на пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно ст.36 Закону №1058 за померлого годувальника ОСОБА_2
16.04.2021 року засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позов від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, що за змістом відповідає відзиву, що надійшов до суду 12.04.2021 року.
26.04.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідно до норм чинного законодавства, час перебування громадян на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Зарахування періодів служби до страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу за період з 01.01.2004 по 31.12.2006 проводиться у порядку, встановленому КМУ, за рахунок коштів Державного бюджету України. Крім того, у наданій довідці №1274 від 16.11.2020 року є посилання на звільнення від сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України військовослужбовців до 2006 року. Отже, військовослужбовці та особи рядового і начальницького складу визнані такими, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню лише з квітня 2007 року.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
Відповідно до посвідчення № НОМЕР_1 від 10.03.2006 року, ОСОБА_1 , призначена пенсія за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ».
27.11.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою, в якій просила припинити виплату пенсії у зв`язку з оформленням пенсії за віком та подальшому переходу на пенсію по втраті годувальника за померлого чоловіка по Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
07.12.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулась до Відділу обслуговування громадян №23 (сервісний центр) Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення/перерахунком пенсії, в якій зазначено про перехід на інший вид пенсії, за віком.
08.12.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулась до Відділу обслуговування громадян №23 (сервісний центр) Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення/перерахунком пенсії, в якій зазначено про перехід на інший вид пенсії, втрати годувальника (о/р померлого НОМЕР_5 ).
До заяви додані наступні документи: заява про призначення/перерахунок пенсії №7329 від 08.12.2020р., паспорт НОМЕР_2 від 18.10.1995, довідка про присвоєння ІН № НОМЕР_6 від 16.02.1999р., довідка про склад сім`ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником №7468 від 04.08.2020р., свідоцтво про шлюб №10 від 19.07.1979р., свідоцтво про смерть годувальника №988 від 20.07.2015р., трудова книжка або документи про стаж НОМЕР_7 від 16.02.1981р.
Згідно Атестату про зняття з обліку від 04.12.2020 року №194, повідомлено, що ОСОБА_1 припинено виплату пенсії по причині переходу на пенсію за іншим закону. Пенсію за вислугу років виплачено по 31.12.2020р.
Листом від 17.12.2020 року №0400-010310-8/121635 Про відмову в призначенні пенсії Відділ перерахунків пенсії №6 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомив ОСОБА_1 , що її заяву від 07.12.2020 року про призначення пенсії за віком розглянуто та вказано, що згідно ст.26 Закону №1058 починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року не менше 27 років. До досягнення віку, встановленого абзацами 1 і 2 цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старше після досягнення ними такого віку 59 років 6 місяців які народились з 01.10.1960 року по 31.03.1960 року. Ви народились ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У разі якщо за період з 01.07.2000 року по 31.12.2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.
Надана довідка №1274 від 16.11.2020 року видана «Центральним архівним відділом Національної гвардії України» не відповідає вимогам Порядку, та відсутня інформація про сплачені внески, тому неможливо зарахувати період стажу з 01.01.2004 року по 31.12.2005 року.
Таким чином, страховий стаж складає 25 років 4 місяці 15 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком, що менше ніж передбачено Законом 27 років, тому ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно ст.26 Закону.
Право на пенсію ОСОБА_1 набуде в 63 роки в 2024 році.
08.12.2020 року також подано заяву про переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Оскільки ОСОБА_1 набуде право на пенсію за віком в 63 роки (досягнення пенсійного віку), тому відмовлено в призначенні пенсії в разі втрати годувальника згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за померлого ОСОБА_2 .
Не погоджуючись із відмовою відповідача, позивач звернувся до адміністративного суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає таке.
Згідно ч.4 ст.24 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
З відомостей трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_8 вбачається, що з 09.07.1993 по 09.03.2006 проходила військову службу в Збройних Силах України (наказ №146 від 09.07.1993р., наказ №59 від 09.03.2006р.).
Згідно військового квитка НОМЕР_3 , ОСОБА_1 призвана на військову службу 02.07.1993 року та звільнено зі служби 09.03.2006 року.
Частиною 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV передбачено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Абзацом 5 частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (в подальшому Закон від 09.07.2003 року №1058-IV) передбачено, що заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
У відповідності до частини 1 статті 58 Закону від 09.07.2003 року №1058-IV Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.
У відповідності до частини 1 статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» облік усіх застрахованих осіб та персоніфікований облік надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також персоніфікований облік коштів накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюються в порядку, визначеному Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Частиною 1 статті 20 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що реєстр застрахованих осіб - автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону. Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Крім того, частиною 1 статті 12-1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» також передбачено, що Пенсійний фонд відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, формує та веде реєстр застрахованих осіб Державного реєстру, здійснює заходи щодо надання інформації з Державного реєстру відповідно до цього Закону; здійснює контроль, у тому числі спільно з органами доходів і зборів, за достовірністю відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
У відповідності до частини 2 статті 21 Закону від 09.07.2003 року №1058-IV на кожну застраховану особу відкривається персональна облікова картка.
Відповідно до частини 4 статті 21 Закону від 09.07.2003 року №1058-IV персональна облікова картка застрахованої особи зберігається в Пенсійному фонді протягом усього життя цієї особи, а після її смерті - протягом 75 років на паперових носіях та в електронному вигляді за наявності засобів, що гарантують ідентичність паперової та електронної форми документа.
Проте, проведений судом аналіз пенсійного законодавства свідчить, що в період дії згаданого Закону від 09.07.2003 року №1058-IV з 01.01.2004 року по 31.12.2006 року діяв перехідний період, під час якого військовослужбовці та особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ не підлягали загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, а компенсація та облік страхових внесків стосовно вказаної категорії громадян відбувались у спеціальному порядку, визначеному прикінцевими положеннями Закону від 09.07.2003 року №1058-IV.
Так, у відповідності до абзацу восьмого пункту 3 розділу Прикінцевих положень Закону від 09.07.2003 року №1058-IV передбачено, що зарахування періодів військової служби до страхового стажу осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом Збройних Сил України, начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб інших військових формувань, що утворюються відповідно до законів України, провадиться шляхом надання державних дотацій з відповідних бюджетів Пенсійному фонду.
Відповідно до підпункту 9 пункту 14 розділу Прикінцевих положень Закону від 09.07.2003 року №1058-IV (в редакції, на час спірних правовідносин) Кабінету Міністрів України було доручено щорічно передбачати в проекті закону про Державний бюджет України на відповідний рік кошти для сплати Пенсійному фонду сум несплачених страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за відповідні роки служби щодо осіб, які не набули (не набудуть) права на пенсію за вислугу років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».
На виконання наведених положень Закону від 09.07.2003 року №1058-IV, постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2004р. №1185 «Про реалізацію деяких положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» було затверджено Порядок обчислення та сплати сум страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, не сплачених у період з 1 січня 2004р. до 31 грудня 2006р., щодо осіб, які не набули (не набудуть) право на пенсію за вислугу років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та осіб, звільнених з військової служби, які виявили бажання отримувати пенсію в порядку і на умовах, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в подальшому - Порядок).
За змістом пунктів 1 та 2 наведеного Порядку передбачено, що обчислення та сплата сум страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування щодо осіб, які проходили службу у Збройних Силах, інших військових формуваннях, органах внутрішніх справ та інших органах, утворених відповідно до законів України, що дає право на призначення пенсії за вислугу років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які, зокрема, набули право на отримання пенсії згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та виявили бажання отримувати пенсію в порядку і на умовах, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», - суми страхових внесків обчислюються за кожен місяць служби окремо виходячи із сум грошового забезпечення, що були нараховані особі за відповідні періоди служби. Суми страхових внесків обчислюються на підставі виданих військовими частинами, військовими комісаріатами та іншими уповноваженими на це органами довідок про нараховані суми грошового забезпечення за формою, що встановлюється правлінням Пенсійного фонду України.
Пунктом 9 Порядку також передбачено, що інформація про періоди проходження служби та одержані доходи вноситься до системи персоніфікованого обліку відповідним управлінням на підставі вищезазначених документів, виданих військовими частинами, військовими комісаріатами та іншими уповноваженими на це органами.
Вищенаведений аналіз свідчить, що в період спірних правовідносин з 01.01.2004 року по 31.12.2005 року сплата відповідних страхових внесків військовослужбовцями та особами начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ не здійснювалась, а зарахування періодів служби цієї категорії громадян відбувалось шляхом надання державних дотацій з відповідних бюджетів Пенсійному фонду, на підставі довідок про нараховані суми грошового забезпечення, виданих військовими частинами, військовими комісаріатами та іншими уповноваженими на це органами При цьому, держава взяла на себе зобовязання передбачати кошти на відповідні дотації в Державному бюджеті України.
Отже, ведення персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» є виключною компетенцією та обов`язком органів Пенсійного Фонду України, а тому ненадання структурним підрозділом Пенсійного фонду, відповідальним за ведення персоніфікованого обліку, відповідних довідок на підтвердження стажу та заробітної плати, в тому рахунку через відсутність даних у персоніфікованому обліку, при наявності належних доказів проходження військової служби та отримання грошового забезпечення, не може бути підставою для обмеження прав осіб, звільнених з військової служби, передбачених вищенаведеними положеннями пункту 3, підпункту 9 пункту 14 розділу Прикінцевих положень Закону від 09.07.2003 року №1058-IV та Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2004р. №1185.
Судом встановлено, що у спірний період позивач проходила військову службу та отримувала доходи (грошове забезпечення) у Військовій частині НОМЕР_9 , що підтверджується наступним.
Згідно архівної довідки Центрального архівного відділу Національної гвардії України від 16.11.2020 року №1273, по архівних документах встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 проходила службу в складі військової частини НОМЕР_9 з 19.06.1996р. (наказ №2 від 20.06.1996р.) по 09.03.2006 (наказ №59 від 09.03.2006р.) на посаді кухаря роти матеріально-технічного забезпечення. Підстава: фонд-230, ор.1, од.зб.2, л.8, од.зб.138 л.49.
Згідно архівної довідки Центрального архівного відділу Національної гвардії України від 16.11.2020 року №1274, зазначено грошове забезпечення старшого солдата ОСОБА_1 за період проходження служби в складі військової частини НОМЕР_9 з 01.01.2000р. по 31.12.2005р.
У довідці Центрального архівного відділу Національної гвардії України від 16.11.2020 року №1274 міститься запис, що від сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України військовослужбовці звільнені на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05.11.1991 року до 2006 року.
Факт надання вказаних довідок до органів пенсійного фонду відповідачем не заперечується.
Таким чином, період проходження позивачем військової служби з 01.01.2004 року по 31.12.2005 року повинен бути зарахований до страхового стажу.
Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно позовних вимог позивача, він просить визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії за віком від 07.12.2020 року протиправними.
Разом з тим, діями суб`єкта владних повноважень є сукупність вчинків здійснених у межах наданих чинним законодавством повноважень.
В даному випадку, права позивача порушуються не сукупністю вчинків відповідача, а відмовою викладеною у формі листа від 17.12.2020 року №0400-010310-8/121635, тобто рішенням суб`єкта владних повноважень, внаслідок чого суд вважає необхідним залишити вимогу про визнання протиправними дій відповідача без задоволення.
Враховуючи викладене, а також належність способу захисту порушеного права і необхідність його повного захисту, суд вважає за необхідне визнати протиправною відмову в призначення пенсії ОСОБА_1 на її заяву від 07.12.2020 року викладену в листі №0400-010310-8/121635 від 17.12.2020 року.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Оскільки суд дійшов висновку, що відмова відповідача викладена в листі від 17.12.2020 року №0400-010310-8/121635 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, то відповідно вимога позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального (страхового) стажу період проходження військової служби з 01.01.2004 року по 31.12.2005 року є такою, що підлягає задоволенню.
Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначені способи захисту порушених прав, свобод та інтересів, та зазначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п.4 та п.10 ч.2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Враховуючи висновок суду про протиправність відмови відповідача в призначенні пенсії через незарахування до трудового стажу позивача спірний період, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права в даному випадку є саме зобов`язання відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.12.2020 року та 08.12.2020 року про призначення пенсії за віком та переходом на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, враховуючи висновки суду у даному рішенні.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника за померлим чоловіком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до заяви від 08.12.2020 року, то дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки на думку суду, позивач, заявляючи дану вимогу, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження відповідача.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Частиною 1 ст.2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням висновків Верховного Суду, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Отже, враховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в сумі 908 грн. 00 коп.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області викладену у листі від 17.12.2020 року №0400-010310-8/121635 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко